ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/1117/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Лепенець К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61004, м. Харків, вул.Москалівська,57/59)
до Управління освіти адміністрації Холодногорського району ХМР (61052, м. Харків, вул. Ярославська,10)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача -Третьяк О. О., довіреність №Др-43-1218 від 28.12.18,

відповідача - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Управління освіти адміністрації Холодногорського району ХМР про стягнення заборгованості у розмірі 48 651,09 грн., з яких 44 166,11 грн. - сума основного боргу, 3 528,45 грн. - пеня, 294,04 грн. - 3% річних, 662,49 грн. - інфляційні витрати, та судового збору в розмірі 1921,0 грн.

В обґрунтування позову позивач вказує, що у відповідача по вищевказаному договору наявна заборгованість за отриманий ним природний газ у кількості грудень 2018:обсяг -6,605 тис.куб.м. на загальну суму 94163,02грн.

Ухвалою господарського суду від 15.04.2019 року, прийнято справу № 922/1117/19 до свого провадження. Розгляд справи розпочато за правилами спрощеного позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Призначено судове засідання на "14" травня 2019 р. о 11:00 год. з повідомленням сторін.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.05.2019 задоволено клопотання позивача про відкладення розгляду справи, відкладено судове засідання до 04 червня 2019 року о 10:30 год.

17.05.2019 від позивача до канцелярії суду надійшла заява уточнення до позовної заяви (вх.№12052 від 17.05.2019 року), в якій позивач повідомив про помилково вказану ціну в сумі 44166,11грн. у вступній частині позовної заяви , та просив вважати вірною ціну позову 48561,09грн., що вірно зазначено позивачем у прохальній частині позовної заяви

Враховуючи те, що аналогічну заяву позивача вже розглянуто судом в попередньому судовому засіданні, суд вважає доцільним залишити повторно подану заяву без розгляду та долучити його до матеріалів справи.

В призначене судове засідання 04.06.2019 з`явився представник позивача, який повністю підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідач правом на участь свого представника у судовому засіданні не скористався, відзиву на позов не подав.

При цьому, судом не встановлено обставин, що неявка представників Відповідача перешкоджає вирішенню спору, і також суд прийняв до уваги, що явка представників сторін у засідання обов`язковою не визнавалась.

Клопотань про відкладення судового засідання не надходило та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали розгляду спору у даному судовому засіданні.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Також, згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на те, що у матеріалах справи достатньо документів для правильного вирішення спору по даній справі, у судовому засіданні 04.06.2019 на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду по даній справі.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши подані докази, господарський суд встановив наступне.

Згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями статті 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (стаття 181 Господарського кодексу України).

Статтею 638 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (далі - Постачальник, Позивач) з 01.07.2015 року здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на підставі ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, виданої Національною Комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України (далі НКРЕП), згідно рішення №1588 від 21.05.2017 р. - на підставі Постанови НКРЕП №633 від 11.05.2017р.

Відповідно до п.2.2.2 статті 2 Статуту ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» однією із основних функцій товариства є надання послуг по забезпеченню газом підприємств усіх форм власності і населення шляхом постачання природного газу.

Між ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» та Управлінням освіти адміністрації Холодногорського району ХМР 21.02.2018 року було укладено договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41GBKhz102-18 (далі - Договір).

Відповідно до положень п.1.1. Договору ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» зобов`язувалось передати у власність природний газ, а Споживач зобов`язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строках, порядку і на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п.4.2. Договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється Споживачем в розмірі 100% місячної вартості запланованого обсягу газу до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання . Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період.

Відповідно до п.4.2.3. Договору у випадку неоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно п. 5.4.2. Договору Споживач зобов`язується оплачувати Постачальнику вартість газу на умовах та обсягах, визначених Договором.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на виконання умов Договору надав відповідачу послуги з постачання природного газу у кількості:

- грудень 2018 2018р. : обсяг 6,605 тис. куб.м. на загальну суму 94 163,02 грн.

Відповідно до п. 2.9 Договору послуги з постачання природного газу підтверджуються підписаним Постачальником та Споживачем актом приймання- передачі природного газу.

Акти приймання - передачі природного газу за лютий 2018 р., були підписані представником відповідача.

Позивач звернувся з даним позовом до господарського суду, в якому наголошує про те, що за час дії Договору позивач належним чином виконував свої зобов`язання, надаючи послуги з постачання природного газу відповідачу. Натомість відповідач розрахунки здійснював несвоєчасно та не в повному обсязі, чим порушив суттєві умови Договору.

З урахуванням чого, у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість, яка склала 44 166,11 грн.

Враховуючи несвоєчасне погашення заборгованості відповідачем, позивачем заявлено також до стягнення:3 528,45 грн. пені; 294,04грн. 3 % річних та 662,49 грн. інфляційних втрат.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, Суд керується наступним.

Згідно зі статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналогічне положення містить стаття 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з вимогами статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41GBKhz102-18.

Згідно зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до вимог ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, з урахуванням всіх обставин справи, позивач подав суду належні докази, які об`єктивно і у визначеному законом порядку підтвердили його позицію щодо позовних вимог про стягнення основної заборгованості, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 44 166,11грн. суми основного боргу визнаються судом правомірними, обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Окрім того, враховуючи несвоєчасне погашення заборгованості відповідачем, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 3 528,45 грн., про що суд вирішив наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України одним з наслідків порушення зобов`язань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до умов п. 6.2.1. Договору, сторони передбачили та встановили, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши надані позивачем нарахування пені у розмірі 3528,45 грн., суд встановив, що дані нарахування здійснені арифметично вірно, не суперечать вимогам чинного законодавства та здійснені з урахуванням умов Договору, у зв`язку з чим, заявлену до стягнення суму пені у розмірі 3528,45грн. підлягає до задоволення.

Також, позивачем заявлені до стягнення 3 % річних у розмірі 294,04 грн. та інфляційних витрат у розмірі 662,49 грн.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши надані позивачем нарахування 3 % річних у розмірі 294,04 грн. та 662,49 грн. інфляційних втрат., суд приходить до висновку, що даний розрахунок не суперечить вимогам чинного законодавства, нарахований арифметично вірно, з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

У рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 визначено, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовчу діяльність.

За таких обставин, судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

З огляду на приписи ст.129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи висновки господарського суду щодо задоволення позову, судовий збір зі сплати судового збору у даному разі покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Управління освіти адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради (61052, м. Харків, вул.Ярославська,10, код 02146305) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61004, м. Харків, вул.Москалівська,57/59 , код 39590621) - 48 651,09 грн., з яких 44 166,11 грн. - сума основного боргу, 3 528,45 грн. - пеня, 294,04 грн. - 3% річних, 662,49 грн. - інфляційні витрати, та судового збору в розмірі 1921,0 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут"(61004, м. Харків, вул.Москалівська,57/59 , код 39590621).

Відповідач: Управління освіти адміністрації Холодногірського району ХМР (61052, м. Харків, вул.Ярославська,10, код 02146305).

Повне рішення складено "04" червня 2019 р.

Суддя О.О. Присяжнюк