УХВАЛА

27 травня 2019 року

м. Київ

Справа № 926/1194/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю.Я. - головуючого, Дроботової Т.Б., Пількова К.М.

розглянувши матеріали касаційної скарги Заступника прокурора Львівської області

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 у справі

за позовом: Керівника Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради

до 1) Фізичної особи - підприємця Алергуш Любові Дмитрівни,

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс"

третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Державної фіскальної служби в Чернівецькій області

про стягнення заборгованості по орендній платі за землю в сумі 44 275,98 грн,

ВСТАНОВИВ:

21.05.2019 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Заступника прокурора Львівської області на постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 у справі № 926/1194/18, подана 27.03.2019.

До вирішення питання про відкриття касаційного провадження, 22.05.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс" на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшли заперечення проти відкриття касаційного провадження.

Відповідач у наданих запереченнях звергає увагу на те, що спір у даній справі є малозначним у розумінні пункту 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, а тому керуючись частиною 2 статі 293 та частиною 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України просить відмовити у відкритті касаційного провадження.

За наслідками перевірки матеріалів поданої касаційної скарги та заперечень проти відкриття провадження, Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі № 926/1194/18 і в обґрунтування цієї відмови зазначає таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Оскільки оскаржувана постанова прийнята за правилами, що встановлені вже новою редакцією Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній з 15.12.2017), отже у питанні наявності чи відсутності права на касаційне оскарження слід виходити з приписів Кодексу саме в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ.

Згідно положень пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній з 15.12.2017) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній з 15.12.2017) для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 7 цієї ж статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 встановлено у розмірі 1 921,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній з 15.12.2017) у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення 44 275,98 грн, які є менше ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2019 рік (1 921,00 грн * 100= 192 100,00 грн), а тому у розумінні Господарського процесуального кодексу України справа № 926/1194/18 є малозначною.

У тексті касаційної скарги скаржник зауважує, що скарга стосується права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, а справа становить значний суспільний інтерес.

Обговоривши доводи, зазначені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність обставин, що підпадає під дію підпунктів "а", "в" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, за яких суд міг би визнати справу № 926/1194/18 такою, судові рішення у якій може бути переглянуто у касаційному порядку, а тому колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі і відмовляє у такому відкритті.

Крім цього, слід зауважити, що в контексті викладеного Суд вважає за необхідне зазначити, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).

При цьому використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи", тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

За таких обставин, керуючись статтями 12, 163, 234, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Заступника прокурора Львівської області на постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 у справі №926/1194/18.

2. Матеріали касаційної скарги на 27 (двадцяти семи) аркушах повернути скаржникові, у тому числі платіжне доручення від 28.03.2019 № 583.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

К. М. Пільков