ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/10556/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кушнір І.В. - головуючий, Краснов Є.В., Мачульський Г.М.,

За участю помічника судді - Чепурної О.В. (здійснює повноваження секретаря судового засідання за дорученням головуючого судді)

розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2019 (головуючий суддя - Тищенко А.І., судді: Михальська Ю.Б., Чорногуз М.Г.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія"

до 1. Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області,

2. Херсонської обласної державної адміністрації,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області,

про визнання додаткової угоди укладеною,

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог і заперечень

1. У серпні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Таврійська будівельна компанія" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області (далі - відповідач-1) та до Херсонської обласної державної адміністрації (далі - відповідач-2) про визнання поновленим договору оренди землі загальною площею 5 га, яка знаходиться на території Токарівської сільської ради (кадастровий номер :04:001:0059) Білозерського району Херсонської області, укладеного 29.04.2013, у редакції, наведеній у позовній заяві.

2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що станом на час звернення з позовом до суду, позивач не отримав підписану з боку Херсонської обласної державної адміністрації додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, що суперечить статті 33 Закону України «Про оренду землі».

3. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі - третя особа).

4. Відповідач проти позову заперечував, зазначаючи про те, що у відповідь на направлений позивачем лист щодо поновлення договору оренди землі відповідач-2 повідомив позивача листом про те, що відносно орендованої ділянки, на поновлення оренди якої претендує позивач, необхідно провести грошову оцінку, проте позивач таку грошову оцінку не провів, у зв'язку із чим, відповідач-2 просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

ІІ. Короткий зміст судових рішень

5. Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2018 у справі №910/10556/18 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" до Херсонської обласної державної адміністрації задоволено.

Визнано поновленим договір оренди землі, вважаючи укладеною додаткову угоду про поновлення строку дії договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, із здійсненням заміни сторони цього договору - орендодавця - Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області на Херсонську обласну державну адміністрацію, у редакції, викладеній в резолютивній частині рішення.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" до Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області відмовлено.

6. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2019 вказане рішення скасовано, прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено.

ІІІ. Процедура касаційного провадження у Верховному Суді

7. 18.03.2019 (згідно з реєстраційним штампом АГС) Публічним акціонерним товариством "Таврійська будівельна компанія" до Касаційного господарського суду подано касаційну скаргу на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі № 910/10556/18.

8. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2019 року у справі №910/10556/18 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Краснов Є.В., Мачульський Г.М.

9. 11.04.2019 суд постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження по справі та призначення до розгляду на 30.06.2019, якою повідомлено учасників справи про дату, час і місце розгляду скарги та визначено строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 02.05.2019.

10. Представники позивача, відповідача, та третьої особи у судове засідання не з'явилися, хоча вказані учасники справи про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

ІV. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї

11. У касаційній скарзі позивач просить постанову суду апеляційної інстанції у справі скасувати, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

12. Свої вимоги позивач обґрунтовує порушенням апеляційним судом приписів статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки вважає, що висновки апеляційного суду про обов'язковість наявності розпорядження Херсонської обласної державної адміністрації для поновлення договору оренди є неправомірними.

Також позивач зазначає, що за обставин, котрі склались між сторонами, апеляційним судом порушено приписи частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки додаткова угода, як того передбачає пункт 8 цієї ж норми, між сторонами не укладена.

13. Від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому останній просить суд відмовити у її задоволенні, а судове рішення апеляційного суду залишити без змін.

Від позивача 29.05.2019 надійшла відповідь на відзив.

14. Від третьої особи у справі отримано пояснення, у яких заявник зазначає, що не є розпорядником земельної ділянки, яка є об'єктом оренди за спірним договором, та просить розглянути касаційну скаргу без участі його представника.

V. Фактичні обставини, встановлені судами попередніх інстанцій

15. 29.04.2013 між Білозерською районною державною адміністрацією Херсонської області, як орендодавцем, та Публічним акціонерним товариством "Таврійська будівельна компанія", як орендарем, було укладено договір оренди земельної ділянки (надалі - Договір), за умовами якого, орендодавець надає, згідно розпоряджень голови обласної адміністрації від 25.05.2012 №382 та від 26.03.2013 №178, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Токарівської сільської ради (кадастровий номер :04:001:0059) Білозерського району Херсонської області. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 5.0000 га (п. п. 1, 2 Договору).

Пунктом 8 Договору встановлено, що Договір укладається на 5 (п'ять) років. По закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди на новий строк, він зобов'язаний повідомити про це орендодавця не пізніше, ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі, орендар додає проект додаткової угоди. При поновлені договору оренди землі, його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору, орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Пунктом 43 Договору сторонами закріплено, що Договір набирає чинності після підписання його сторонами та його державної реєстрації.

16. Суди встановили, що Договір зареєстрований у реєстраційній службі Білозерського районного управління юстиції Херсонської області від 31.05.2013 за №4226089.

Отже, спірний договір діє до 31.05.2018.

17. Розпорядником переданої в оренду земельної ділянки несільськогосподарського призначення загальною площею 5.0000 га, яка знаходиться на території Токарівської сільської ради Білозерського району Херсонської області (кадастровий номер :04:001:0059), є відповідач-2 - Херсонська обласна державна адміністрація.

18. Також судами встановлено, що 03.04.2018 позивачем надано відповідачеві-2 лист-повідомлення №132/03-2 від 02.04.2018 про поновлення договору оренди землі земельної ділянки загальною площею 5.00 га (державна реєстрація від 31.05.2013), яка знаходиться на території Токарівської сільської ради Білозерського району Херсонської області на 5 (п'ять) років, при цьому до вказаного листа, серед інших документів, було додано проект відповідної додаткової угоди.

19. Відповідачем-2, у свою чергу, надано позивачеві лист № 2836/0-18/39/313 від 15.05.2018, який було отримано позивачем 21.05.2018 та у якому йдеться про те, що стосовно поновлення договору оренди земельної ділянки загальною площею 5.00 га з кадастровим номером :04:001:0059 комісією з питань регулювання земельних відносин Херсонської обласної державної адміністрації прийнято рішення про необхідність поновлення Публічному акціонерному товариству "Таврійська будівельна компанія" договору оренди щодо вказаної земельної ділянки.

20. Однак між позивачем та відповідачем-2 відповідну додаткову угоду до договору про продовження строку його дії на 5 років укладено не було.

VІ. Короткий виклад мотивів судових рішень судів попередніх інстанцій

21. Приймаючи рішення у даній справі про задоволення позову, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем, на підставі пункту 8 договору та з урахуванням приписів статті 33 Закону України «Про оренду землі», у термін раніше ніж 1 місяць до закінчення строку дії договору надано відповідачеві-2 лист-повідомлення про переважне право на укладення договору оренди земельної ділянки загальною площею 5.00 га з кадастровим номером :04:001:0059 разом з проектом відповідної додаткової угоди, а відповідачем-2, у свою чергу, прийнято рішення про необхідність поновлення договору, в межах покладених на нього чинним законодавством повноважень.

Суд відхилив доводи відповідача-2 стосовно того, що між сторонами укладено інший договір від 11.02.2008 та за яким вчинено запис у книзі 4АА002016 за №0,1 та у відповідь на направлений позивачем лист щодо поновлення договору оренди землі, відповідач-2 повідомив позивача листом про те, що відносно орендованої ділянки, на поновлення оренди якої претендує позивач, необхідно провести грошову оцінку, оскільки дані доводи не стосуються предмету позову та спростовуються доказами, що наявні в матеріалах справи.

22. Приймаючи оскаржувану постанову апеляційний господарський суд свої висновки мотивував тим, що з встановлених у справі обставин слідує, що орендодавець у місячний термін розглянув надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевірив його на відповідність вимогам закону, прийняв рішення про поновлення договору оренди землі та направив лист-повідомлення про прийняте рішення.

Крім того, Херсонська обласна державна адміністрація у листі № 2836/0-18/39/313 повідомила ПАТ "Таврійська будівельна компанія", що на даний час проект відповідного розпорядження голови обласної державної адміністрації погоджується в установленому порядку та після його підписання товариство буде поінформовано Департаментом екології та природних ресурсів обласної державної адміністрації.

Більш того, у своїх поясненнях представник Херсонської обласної державної адміністрації наголосив, що на час звернення позивача до суду відповідний проект розпорядження голови Херсонської обласної державної адміністрації «Про поновлення договору оренди землі» розроблений Департаментом екології та природних ресурсів Херсонської обласної державної адміністрації перебував на підписі голови Херсонської обласної державної адміністрації.

З огляду на викладене, апеляційний суд визнав, що на час звернення до суду право позивача не було порушено, тобто, позивач передчасно звернувся до суду з позовною вимогою про визнання додаткової угоди укладеною.

VІІ. Позиція Верховного Суду

23. Згідно зі ст.300 Господарського процесуального кодексу України:

"1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

3. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

4. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права."

З урахуванням викладеного, судом не приймаються та не розглядаються доводи скаржника, пов'язані з переоцінкою доказів, визнанням доведеними/недоведеними або встановленням по новому обставин справи.

24. Відповідно до пункту 11 Закону України від 06.09.2012 № 5245- VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", який набрав чинності з 01.01.2013 року:

"11) статтю 122 викласти в такій редакції:

"Стаття 122. Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування

1. Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

2. Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб.

3. Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для:

а) ведення водного господарства;

б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті;

в) індивідуального дачного будівництва.

4. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

5. Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

6. Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у межах їхніх територій передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

7. Рада міністрів Автономної Республіки Крим на території Автономної Республіки Крим передає земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст, що не входять до складу певного району, та за межами населених пунктів для всіх потреб, а також погоджує передачу таких земель у власність або у користування районними державними адміністраціями на їхній території для будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо).

8. Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря, а також передає земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності до статутного капіталу державного земельного банку, який стовідсотково належить державі та не підлягає приватизації.

9. Державні органи приватизації здійснюють продаж земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації"

Таким чином, враховуючи положення пункту 5 статті 122 Земельного кодексу України, як вірно визнали суди, розпорядником земельної ділянки несільськогосподарського призначення загальною площею 5.0000 га, яка знаходиться на території Токарівської сільської ради Білозерського району Херсонської області (кадастровий номер :04:001:0059), є відповідач-2 - Херсонська обласна державна адміністрація.

25. У постанові Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17, прийнятій у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду, викладений такий правовий висновок:

"5.2. Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв'язку з належним виконанням договору оренди землі.

Відсутність такого заперечення, як уже зазначалося, може мати прояв у "мовчазній згоді".

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов'язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Правову позицію щодо розрізнення цих підстав було сформульовано Верховним Судом України, зокрема у постанові від 25.02.2015 у справі № 6-219цс14 і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц.

Отже, підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у частинах 1- 5 і частині 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не пов'язані одна з іншою.

5.5. Законодавцем у частині 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" визначено алгоритм дій, який зобов'язує орендодавця після отримання листа-повідомлення орендаря:

1) розглянути лист-повідомлення на відповідність вимогам закону;

2) узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору;

3) за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності);

4) укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендареві направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Зазначені положення слід розуміти таким чином:

а) орендодавець у разі невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону повинен протягом місяця із дати його отримання повідомити орендареві про такі невідповідності, що, у свою чергу, може бути підставою для заперечення у задоволенні заяви орендаря;

б) може запропонувати свою редакцію істотних умов договору оренди землі.

При цьому необхідно мати на увазі, що заперечення орендодавця щодо невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни.

Якщо орендар та орендодавець у процесі погодження фактично дійшли згоди щодо нових істотних умов договору оренди землі, але не уклали додаткової угоди, то способом захисту прав орендаря буде саме його звернення до суду із позовом про укладення додаткової угоди на нових узгоджених істотних умовах, а не автоматична пролонгація на попередніх умовах."

26. У даній справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, і апеляційний господарський суд не спростував, що позивач, з дотриманням умов договору оренди та встановленого статтею 33 Закону України "Про оренду землі" місячного строку до закінчення дії договору, 03.04.2018 направив відповідачу-2 лист-повідомлення №132/03-2 від 02.04.2018 про поновлення договору оренди землі спірної земельної ділянки на 5 (п'ять) років, тобто фактично на той самий строк.

Зміни інших умов договору, крім заміни орендодавця, судами не встановлено.

При цьому, до вказаного листа, серед інших документів, було додано проект відповідної додаткової угоди.

Судами першої та апеляційної інстанцій на підставі власної оцінки доказів не встановлено факту направлення орендодавцем - відповідачем-2, орендарю -позивачу, заперечень стосовно поновлення цього договору, в т.ч. і саме упродовж одного місяця після його закінчення.

Навпаки, судами встановлено, що відповідачем-2 надано позивачеві лист №2836/0-18/39/313 від 15.05.2018, який було отримано позивачем 21.05.2018 та у якому йдеться про те, що стосовно поновлення договору оренди земельної ділянки загальною площею 5.00 га з кадастровим номером :04:001:0059 комісією з питань регулювання земельних відносин Херсонської обласної державної адміністрації прийнято рішення про необхідність поновлення Публічному акціонерному товариству "Таврійська будівельна компанія" договору оренди щодо вказаної земельної ділянки.

27. Разом з тим, частина 1 статті 118 Конституції України визначає:

"Виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації."

Пунктом 7 частини 1 статті 13 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" визначено, що:

«До відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань:

7) використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля.»

Частини 1, 2 статті 6 названого Закону унормовують, що:

"На виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами."

28. З урахуванням викладеного, колегія суддів касаційного суду не може погодитись з висновками суду апеляційної інстанції про те, що відповідачем-2, у свою чергу, прийнято рішення про необхідність поновлення договору, в межах покладених на нього чинним законодавством повноважень, оскільки саме по собі рішення комісії з питань регулювання земельних відносин Херсонської обласної державної адміністрації про необхідність поновлення Публічному акціонерному товариству "Таврійська будівельна компанія" договору оренди щодо вказаної земельної ділянки, не є тим належним та необхідним кінцевим рішенням орендодавця, як розпорядника земельної ділянки, про зазначене поновлення в силу наведених вище правових норм та в розумінні частини 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Посилання відповідача-2 у відзиві на касаційну скаргу, що таке розпорядження ним видано 27.03.2019, судом касаційної інстанції не може бути прийнято з наступних підстав.

По перше, згідно з ч.2 ст.300 Господарського процесуального кодексу України:

"Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.»

По-друге, дата розпорядження свідчить, що його не існувало навіть на момент прийняття судового рішення судом апеляційної інстанції, тим більше - судом першої інстанції, в той час як рішення місцевого господарського суду переглядається навіть в апеляційному порядку виключно по матеріалах та доказах, що існували станом на момент його прийняття.

29. Крім того, відповідно до ч.ч.5, 8 ст.33 Закону України "Про оренду землі":

«Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.»

Судами першої та апеляційної інстанцій взагалі не встановлено факту укладання такої додаткової угоди.

30. За вказаних обставин, колегія суддів касаційного суду визнає помилковими висновки апеляційного суду, що на час звернення до суду право позивача не було порушено, тобто, позивач передчасно звернувся до суду з позовною вимогою про визнання додаткової угоди укладеною, та не спростованими законні та обґрунтовані висновки місцевого суду, що оскільки доказів того, що між позивачем та відповідачем-2 було укладено відповідну додаткову угоду до договору про продовження строку його дії на 5 років, не надано, права позивача, за захистом яких він звернувся до суду з вказаним позовом, в даному випадку підлягають захисту судом.

31. Отже доводи касаційної скарги знайшли своє підтвердження, а аргументи, викладені у відзиві, спростовуються наведеним вище.

VІІІ. Висновки Верховного Суду

32. Згідно з п.4 ч.1 ч ст.308 Господарського процесуального кодексу України:

"Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині."

Згідно зі ст.312 Господарського процесуального кодексу України:

"Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано рішення, яке відповідає закону".

33. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про необхідність касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" задовольнити, постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі №910/10556/18 скасувати повністю, рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2018 у справі №910/10556/18 залишити в силі.

34. У зв'язку з задоволенням касаційної скарги суд, відповідно до ч.ч.1, 9 ст.129 ГПК України, покладає на відповідача-2 витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.327 Господарського процесуального кодексу України:

"Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції."

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 312, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі №910/10556/18 задовольнити.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі №910/10556/18 скасувати повністю, рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2018 у справі №910/10556/18 залишити в силі.

3. Стягнути з Херсонської обласної державної адміністрації (73003, м. Херсон, пл. Свободи, 1; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" (73011, м. Херсон, вул. Адмірала Макарова, 203; ) 3524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) грн. 00 коп. судового збору за подання касаційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кушнір

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський