ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2019 Справа № 904/1301/19

за позовом Фізичної особи - підприємця Яловеженко Лариси Олександрівни, м. Кам`янське

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техносервіс ПВП", м. Дніпро

про стягнення заборгованості та неустойки за договором у розмірі 49 473, 68 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники: справу розглянуто без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа - підприємець Яловеженко Лариса Олександрівна (далі - Позивач) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техносервіс ПВП" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості та неустойки за договором купівлі-продажу у розмірі 49 473, 68 грн. , з яких 47 731,00 грн. основного боргу, 1 349,02 грн. пені, 155,00 грн. 3 % річних, 238, 66 грн. інфляційних втрат.

Заявлені вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору купівлі-продажу № 01-02/19 від 01.02.2019 в частині сплати за поставлений товар.

Ухвалою суду від 04.04.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Ухвала суду від 04.04.2019 року направлялася за адресою місцезнаходження Відповідача згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Поштове повідомлення про вручення даної ухвали до суду не повернулось.

З урахуванням того, що судом вжито заходи щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, зокрема, здійснено направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі за підтвердженою належними доказами адресою реєстрації Відповідача, слід дійти висновку щодо належного повідомлення останнього про розгляд даного спору.

В порушенням вимог ухвали суду від 04.04.2019 року, відповідач відзив на позовну заву не надав, в зв`язку із чим, керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа вирішується за наявними матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2019 року між Позивачем (Продавцем) та Відповідачем (Покупцем) укладено договір купівлі-продажу № 01-02/19. (надалі - Договір).

Згідно п. 1.1. Договору Продавець зобов`язується поставити та передати у власність (повне господарське відання) Покупця, а Покупець зобов`язується прийнята та оплатити продукцію: олія соняшникова за згодою сторін (надалі - Товар) на умовах передбачених даним Договором.

Продавець гарантує Покупцеві, що Товар є його власністю та вільний від прав третіх осіб: не є предметом застави (утому числі податкової), не перебуває під арештом, щодо нього відсутні судові або адміністративні суперечки, тощо (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 1.3. Договору Поставка Товару, вказаного в пункті 1.1. даного договору, буде здійснюватися партіями. Найменування, кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю, вартість, строки, умови, місце, порядок і терміни поставки кожної окремої партії Товару, визначаються в видаткових накладних та інших супровідних документах.

Пунктом 4.3. Договору сторони погодили, що розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахункові рахунки сторін у установах банків, або інших шляхом, згідно чинного законодавства України. Датою платежу вважається дата зарахування коштів на рахунок отримувача, або дата внесення коштів в касу отримувача.

Відповідно до п. 4.4. Договору оплата за партію товару здійснюється таким чином: пробна партія Товару сплачується по факту отримання Товару. В подальшому з відтермінуванням платежу до 7 банківських днів, Товар поставляється партіями не менш як 500 літрів.

Як убачається з матеріалів справи, Позивач поставив Відповідачу 07.02.2019 року першу партію товару на загальну суму 34 319,00 грн. та другу партію товару 13.02.2019 року на суму 22 412,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № 8 та № 9. (а.с.15).

Отже, Позивач постави відповідачу товар на загальну суму 56 731,00 грн.

Як зазначає Позивач, 13.02.2019 року Відповідач за отриманий товар розрахувався лише частково в розмірі 9000, грн., внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед Позивачем в сумі 47 731,00 грн.

На час розгляду справи доказів погашення зазначеної вище суми заборгованості, суду не надано.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

На час розгляду справи доказів погашення зазначеної вище суми заборгованості, суду не надано.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обов`язку сплатити неустойку.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За своєю правовою природою, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Пунктом 5.2 Договору сторони погодили, що Покупець несе відповідальність за несвоєчасне перерахування коштів за отриманий товар шляхом сплати Продавцю пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості не поставленого в строк товару за кожен день прострочення.

Позивач розрахував та просить стягнути з Відповідача пеню в розмірі 1349 грн. 02 коп. за період прострочення з 19.02.2019 року по 01.04.2019 року (а.с.4, 5).

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача три проценти річних в розмірі 155 грн. 00 коп. та 238 грн. 66 коп. інфляційних втрат за період прострочення з 19.02.2019 року по 01.04.2019 року (а.с.4, 5).

Таким чином, заборгованість Відповідача перед Позивачем складає: 49 473, 68 грн. , з яких 47 731, 00 грн. основний борг, 1 349, 02 грн. пеня, 155, 00 грн. 3 % річних, 238, 66 грн. інфляційні втрати.

З урахуванням встановлених судом обставин щодо здійснення Позивачем поставки товару та порушення Відповідачем своїх зобов`язань щодо повної його оплати, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню в заявленому розмірі.

Враховуючи приписи ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 77-79, 86, 129, 233, 236-241, 247, 252, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техносервіс ПВП" (49050, м. Дніпро, вул.. Генерала Пушкіна, 1, ) на користь Фізичної особи - підприємця Яловеженко Лариси Олександрівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 47 731 грн. 00 коп. основного боргу, 1 349 грн. 02 коп. пені, 155 грн. 00 коп. три проценти річних, 238 грн. 66 коп. інфляційних втрат, 1921 грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28.05.2019

Суддя О.В. Ліпинський