РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.05.2019 р.Справа № 910/17062/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр промислових

засобів індивідуального захисту"

до Публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО"

про стягнення 749 085,41 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Ліпіна В.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр промислових засобів індивідуального захисту" (надалі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО" (надалі - відповідач) про стягнення 749 085,41 грн., з яких 713 957,00 грн. заборгованості, 13 167,40 грн. 3% річних та 21 961,01 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем Договору постачання №1532/ДМТЗ-16 від 18.11.2016 р.

Ухвалою суду від 26.12.2018 р. позовну заяву залишено без руху, зобов`язано позивача усунути недоліки позовної заяви.

04.01.2019 р. від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 09.01.2019 р. відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06.02.2019 р.

23.01.2019 р. від відповідача надійшов відзив, у якому він проти позову заперечує, посилаючись те, що позивачем невірно розраховано заявлені до стягнення суми 3 % річних та інфляційних витрат.

05.02.2019 р. від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою від 06.02.2019 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 13.03.2019 р.

13.03.2019 р. від позивача надійшла заява про розподіл судових витрат.

Протокольною ухвалою від 13.03.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.04.2019 р.

Судове засідання 10.04.2019 р. не відбулось у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Зеленіної Н.І.

Ухвалою від 22.04.2019 р. сторін викликано у судове засідання на 14.05.2019 р.

У судовому засіданні 14.05.2019 р. представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 14.05.2019 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

18.11.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр промислових засобів індивідуального захисту" та Публічним акціонерним товариством "КИЇВЕНЕРГО" укладено Договір постачання №1532/ДМТЗ-16 (надалі - Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язався поставити Покупцю товар, зазначений в Специфікації, а Покупець - прийняти та оплатити такий товар в кількості, комплектності, асортименті та за ціною згідно зі Специфікацією.

Згідно з п. п. 3.1., 3.2., сума цього Договору становить: 3 583 130,00 грн. без урахування ПДВ, крім того ПДВ 20% - 716 626,00 грн. Разом з ПДВ - 4 299 756,00 грн. Ціна Товару вказується в Специфікації (п.1.1 цього Договору) та є незмінною протягом строку дії цього Договору крім випадків, встановлених діючим законодавством України.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що Розрахунки проводяться шляхом оплати Покупцем поставленого Покупцю Товару протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати підписання сторонами видаткової накладної та за умови надання Постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 5 цього Договору,

Зобов`язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначається, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Із наявних у матеріалах справи видаткових накладних (а.с.20-44, 66, 67) вбачається, що позивачем було належним чином виконано умови Договору в частині поставки відповідачу товару на загальну суму 713 957,00 грн. Проте, відповідач власні зобов`язання з оплати поставленого товару у встановлений Договором строк не виконав, внаслідок чого допустив заборгованість перед позивачем у розмірі 713 957,00 грн. Вказані обставини відповідачем не заперечуються; доказів на підтвердження сплати відповідачем заборгованості у розмірі 713 957,00 грн. до матеріалів справи не надано.

Позивач, у зв`язку з порушенням відповідачем строків оплати товару, просить стягнути з останнього, крім суми боргу в розмірі 713 957,00 грн., також 13 167,40 грн. 3% річних та 21 961,01 грн. інфляційних втрат.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач у відзиві проти стягнення 13 167,40 грн. 3% річних та 21 961,01 грн. інфляційних втрат заперечує з підстав їх невірного нарахування.

Перевіривши надані позивачем розрахунки сум 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив наявність арифметичних помилок та неточностей; проте, оскільки за розрахунком суду суми як 3% річних, так і втрат від інфляції більші ніж заявлено у позові, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 13 167,40 грн. 3% річних та 21 961,01 грн. інфляційних втрат доведеними та обґрунтованими.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 713 957,00 грн. заборгованості, 13 167,40 грн. 3% річних та 21 961,01 грн. інфляційних втрат доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином і у встановленому законом відповідачем, а відтак, заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 8 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи, витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат(ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 8 000,00 грн., позивачем надано до матеріалів справи Договір№1 від 01.11.2018 р. з Додатковою угодою № 1 від 04.12.2018 р., Акт №1 від 28.02.2019 р., рахунок № 1 від 28.02.2019 р. та платіжне доручення № 441 від 04.03.2019 р. з доказами надходження на рахунок адвоката (а.с. 92-98).

Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правову допомогу, дослідивши та проаналізувавши матеріали даної справи, предмет і підстави позову, складність справи, результат розгляду справи судами, обсяг виконаної роботи, з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача 8 000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО" (05612, Донецька обл., Мар`їнський район, місто Курахове, вулиця Енергетиків, будинок 34; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр промислових засобів індивідуального захисту" (03115, м. Київ, вул. М. Котельникова, буд. 1, кв. 42; ) 713 957 (сімсот тринадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім) грн. 00 коп. заборгованості, 13 167 (тринадцять тисяч сто шістдесят сім) грн. 40 коп. 3% річних, 21 961 (двадцять одну тисячу дев`ятсот шістдесят одну) грн. 01 коп. інфляційних втрат, 11 236 (одинадцять тисяч двісті тридцять шість) грн. 28 коп. судового збору та 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. витрат на послуги адвоката.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.05.2019 р.

Суддя Н.І. Зеленіна