ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року

м. Київ

Справа № 922/1545/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Краснова Є. В.,

секретар судового засідання - Лелюх Є. П.,

за участю представників:

позивача - Здоровця С. В. (адвокат, дов. від 17.12.2018),

відповідача - Синьової Ю. М. (адвокат, дов. від 20.11.2018),

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства "Харківобленерго"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 (судді: Фоміна В. О. (головуючий), Здоровко Л. М., Шевель О. В.) у справі

за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал"

до Акціонерного товариства "Харківобленерго"

про внесення змін до договору.

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. У червні 2018 року Комунальне підприємство "Харківводоканал" (далі - КП "Харківводоканал") звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Акціонерної компанії "Харківобленерго" (далі - АК "Харківобленерго") (назву змінено на Акціонерне товариство "Харківобленерго"; далі - АТ "Харківобленерго") про внесення змін до договору про постачання електричної енергії від 03.01.2008 № 1.01 (далі - договір № 1.01).

2. Позовну заяву із посиланням на положення статті 188, частини 6 статті 276 Господарського кодексу України (далі - ГК України) обґрунтовано тим, що договір № 1.01 на теперішній час не відповідає вимогам Порядку визначення класів споживачів електричної енергії, диференційованих за ступенями напруги, затвердженого постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України (далі - НКРЕ) від 13.08.1998 № 1052 (далі - Порядок), що є безумовною підставою для приведення положень договору у відповідність до вимог чинного законодавства, оскільки КП "Харківводоканал" відповідає всім критеріям, наявність яких за змістом підпункту 4 пункту 3.1 Порядку є підставою для віднесення позивача до споживачів 1 класу, незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією, натомість у додатку № 3.1 до зазначеного договору "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовується при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію", сторонами на момент його підписання, а також на час підписання додаткових угод від 01.10.2011, від 01.11.2011, від 14.02.2012 та від 29.02.2012, визначили 2 клас напруги для кожної точки приєднання КП "Харківводоканал", що використовується АК "Харківобленерго" як підстава для розрахунку вартості електричної енергії за тарифом для 2 класу споживача.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Рішенням Господарського суду Харківської області від 21.08.2018 (суддя Чистякова І. О.) у задоволенні позову відмовлено.

4. Рішення мотивовано тим, що позивач не довів суду наявності у сукупності всіх умов, з якими закон пов`язує можливість внесення змін до договору в частині встановлення споживачеві 1 класу напруги, а також наявності інших підстав для внесення змін до договору № 1.01 шляхом визнання укладеною додаткової угоди до договору у редакції, запропонованій позивачем.

5. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 рішення Господарського суду Харківської області від 21.08.2018 скасовано; прийнято нове рішення, яким позов КП "Харківводоканал" задоволено, внесено зміни до договору № 1.01 шляхом визнання укладеною додаткової угоди до договору № 1.01 у редакції позивача.

6. Постанову аргументовано тим, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги встановлені під час розгляду справи № 922/4198/17 обставини відповідності позивача критеріям споживача 1 класу напруги, рішення в якій на час ухвалення оскаржуваного судового акта набрало законної сили.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. Не погоджуючись із постановою апеляційної інстанції, АТ "Харківобленерго" звернулася з касаційною скаргою, в якій просить скасувати цю постанову, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог КП "Харківводоканал" у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

8. В обґрунтування наведеної у касаційній скарзі правової позиції скаржник посилається на незастосування судом апеляційної інстанції положень статей 1, 56 Закону України "Про ринок електричної енергії", статей 2, 7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" і положень постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), від 14.03.2018 № 312, статей 75, 210, 236, 237, 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), наголошуючи, що: 1) на дату ухвалення оскаржуваного рішення суду договір № 1.01 припинив дію, що є підставою для закриття провадження у справі відповідно до частини 2 статті 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору; 2) факт відповідності КП "Харківводоканал" критеріям, передбаченим підпункту 3.1 пункту 3 Порядку, у період із листопада 2014 року по жовтень 2017 року у справі про здійснення перерахунку вартості поставленого товару за договором про постачання електричної енергії від 07.05.2004 № 4 (далі - договір № 4) не може становити преюдицію під час розгляду справи про внесення змін до договору № 1.01; 3) КП "Харківводоканал" не вводило нових виробничих потужностей після 2008 року, оскільки виробничі об`єкти, передані йому за передавальним актом від Комунального підприємства "Виробничо-технологічне підприємство "Вода" (далі - КП "ВТП "Вода"), створено і введено в експлуатацію починаючи з 30-х років 20 століття, тобто до 2008 року; 4) суд апеляційної інстанції безпідставно відхилив клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи висновку експертів від 27.11.2018 № 47/214/2018 і не дослідив роз`яснення НКРЕКП від 21.01.2019 № 683/17.1.2/7-19; 5) суд апеляційної інстанції не врахував обсягу прав та обов`язків, що перейшли до правонаступника внаслідок приєднання КП "ВТП "Вода" до КП "Харківводоканал".

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

9. КП "Харківводоканал" у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення з мотивів, викладених в оскаржуваній постанові. До того ж наголошує, що за змістом абзацу 2 пункту 6 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

10. 03.01.2008 між АК "Харківобленерго" (постачальник) і КП "ВТП "Вода", приєднаним на підставі рішення Харківської міської ради від 12.01.2011 № 132/11 до Комунального підприємства каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод" (далі - КП КГ "Харківкомуночиствод"), перейменованого за рішенням Харківської міської ради від 23.12.2011 № 577/11 на КП "Харківводоканал" (споживач), укладено договір № 1.01.

11. Споживач відповідно до пункту 2.3.3 цього договору зобов`язався своєчасно сплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку № 2 "Порядок розрахунків".

12. За змістом пункту 3 додатку № 2 "Порядок розрахунків" до договору № 1.01 визначено, що розрахунки за електричну енергію, ПДВ на електричну енергію, потужність та інші платежі здійснюються виключно коштами за тарифами, які діють на початок розрахункового періоду, відповідно до тарифних груп кожної точки обліку та класу напруги.

13. У додатку № 3.1 до договору № 1.01 "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію" сторони на дату його підписання визначили та узгодили певний клас напруги (1 або 2) для кожної точки приєднання позивача.

14. У додаткових угодах до договору № 1.01, укладених між АК "Харківобленерго" (постачальник), КП "ВТП "Вода" (споживач), КП КГ "Харківкомуночиствод" (новий споживач) (у подальшому перейменоване на КП "Харківводоканал") починаючи з листопада 2011 року по жовтень 2017 року, сторони визначили, що постачальник продає електричну енергію споживачеві для забезпечення електроустановок споживача, а споживач сплачує постачальникові вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Також у цих додаткових угод передбачено, що новому споживачеві за цими угодами передаються всі права споживача, передбачені договором № 1.01, новий споживач приймає на себе всі обов`язки споживача, передбачені договором № 1.01.

15. За змістом додаткової угоди від 14.02.2012 до договору № 1.01 сторону договору - КП КГ "Харківкомуночиствод" замінено на КП "Харківводоканал".

16. Рішенням 12 сесії 6 скликання Харківської міської ради від 23.12.2011 № 577/11 КП КГ "Харківкомуночиствод" перейменовано на КП "Харківводоканал".

17. Постановою НКРЕ від 30.06.2011 № 1110 внесено зміни до Порядку, та доповнено підпункт 3.1 пунктом 4 такого змісту: до 1 класу відносяться споживачі, які є промисловими підприємствами, що збільшили обсяг річного споживання більш ніж утричі порівняно з 2008 роком або ввели нові потужності після 2008 року, та місячне споживання яких складає понад 20 млн кВт/год на технологічні потреби виробництва, незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією споживачу.

18. З метою приведення умов договору у відповідність до обставин, що істотно змінилися, та вимог чинного законодавства в частині встановлення класу напруги позивач відповідно до частини 2 статті 188 ГК України, звернувся до АК "Харківобленерго" з листом-пропозицією від 11.05.2018 № 01.01-14/2789-18 щодо внесення змін до договору № 1.01 із відповідними, належним чином оформленими додатками.

19. За змістом листа від 29.05.2018 № 46е-01/05-13879 АК "Харківобленерго" відхилило пропозицію про внесення змін до договору.

Позиція Верховного Суду

20. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

21. Відповідно до статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

22. Верховний Суд вважає за необхідне зауважити, що у наведеному випадку правовідносини сторін за договором № 1.01 стосуються сфери електроенергетики, діяльність у якій охоплюється державним регулюванням, що провадиться шляхом формування тарифної політики відповідно до законодавства, надання ліцензій на здійснення окремих видів діяльності в електроенергетиці, здійснення контролю за діяльністю суб`єктів електроенергетики та інших учасників ринку електричної енергії та встановлення відповідальності за порушення умов і правил здійснення ними діяльності в електроенергетиці та на ринку електричної енергії. Органом державного регулювання діяльності в електроенергетиці є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (частини 1, 2 статті 11 Закону України "Про електроенергетику").

23. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону (частина 6 статті 276 ГК України).

24. За змістом статті 3 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" встановлення тарифів належить до компетенції НКРЕКП.

25. Питання обов`язковості визначення класу напруги споживачів у договорах про постачання електричної енергії врегульовано Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ від 31.07.1996 № 28.

26. Звертаючись до господарського суду з позовом, КП "Харківводоканал" просило внести зміни до договору № 1.01 у зв`язку зі зміною законодавства щодо визначення класів споживачів електроенергії, а також на підставі умов договору.

27. Відповідно до пункту 2.1 розділу 2 договору № 1.01 під час виконання його умов, а також вирішення всіх питань, що ним обумовлені, сторони зобов`язалися керуватися чинним законодавством України. В разі прийняття нормативно-правових актів, які змінюють умови цього договору, сторони зобов`язуються до внесення до договору відповідних змін керуватися вимогами цих нормативних документів.

28. Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що у сторін є право вносити зміни до договору у зв`язку зі зміною нормативно-правових актів, що узгоджується зі змістом частини 2 статті 651 ЦК України та умовами договору.

29. Постановою НКРЕ від 13.08.1998 № 1052 затверджено Порядок визначення класів споживачів, який є обов`язковим для застосування всіма ліцензіатами з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та з постачання електроенергії за регульованим тарифом при укладенні із споживачами договорів про постачання електричної енергії за регульованим тарифом (пункт 1 Порядку).

30. У пункті 3.2 Порядку відображено загальне правило, за яким до 2 класу віднесено споживачів, які отримують електричну енергію від постачальника електричної енергії в точці продажу електричної енергії із ступенем напруги нижче 27,5 кВ, крім випадків, передбачених підпунктом 3.1 цього Порядку.

31. Одночасно у підпункті 4 підпункту 3.1 Порядку (у редакції постанови НКРЕ від 30.06.2011 № 1110) визначено критерії віднесення споживачів до 1 класу, а саме: промислові підприємства, що збільшили обсяг річного споживання більш ніж утричі порівняно з 2008 роком або ввели нові виробничі потужності після 2008 року, та місячне споживання яких складає понад 20 млн кВт/год на технологічні потреби виробництва, незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією споживачу.

32. Отже, для правильного вирішення цього спору слід установити, чи є позивач промисловим підприємством і якщо так, то чи збільшив він обсяг річного споживання більш ніж утричі порівняно з 2008 роком або ввів нові виробничі потужності після 2008 року, а також становить місячне споживання такого промислового підприємства понад 20 млн кВт/год на технологічні потреби виробництва, незалежно від ступенів напруги в точці продажу електричної енергії електропостачальною організацією споживачеві.

33. Так, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що під час винесення судових рішень, які набрали законної сили, у справі № 922/4198/17, судами першої та апеляційної інстанції з урахуванням рішення 12-ї сесії 6-го скликання Харківської міської ради Харківської області від 23.12.2011 № 577/11, статуту КП "Харківводоканал", довідки Головного управління статистики у Харківській області, рішення Харківської міської ради Харківської області від 12.01.2011 № 132/11, розпорядження від 17.10.2011 № 1880 та передавального акта, балансів КП КГ "Харківкомуночиствод" станом на 30.09.2011 і 31.12.2011 та КП "ВТП "Вода" станом на 28.10.2011, таблиці "Показників споживання електричної енергії комунальними підприємствами у 2008 році та впродовж 2014-2017 років", а також розшифрування показників споживання електричної енергії КП КГ "Харківкомуночиствод", КП ВТП "Вода" у 2008 році та упродовж 2014-2017 років за договорами від 07.05.2004 № 4 та від 03.01.2008 № 1.01, копії рахунків на оплату за використану електричну енергію, а також висновку судової комісійної електротехнічної експертизи від 26.02.2018 № 2021, проведеної у справі № 922/4198/17, встановлено, що КП "Харківводоканал" є промисловим підприємством у розумінні пункту 3.1 Порядку, ввело нові виробничі потужності, які наразі використовуються та споживають електричну енергію для виробничих потреб, а також у порівнянні з обсягом річного споживання електричної енергії за 2008 рік у кількості 65 313 209 кВт/год, у продовж періоду 2014-2017 років щорічно споживало обсяги електричної енергії більш ніж у тричі у порівнянні з 2008 роком, в щомісячному обсязі понад 20 млн кВт/год на технологічні потреби виробництва послуг з водопостачання та водовідведення, починаючи з січня 2014 року по жовтень 2017 року.

Отже, у справі № 922/4198/17 встановлено обставини щодо відповідності позивача критеріям для споживачів 1 класу напруги.

34. Згідно з частиною 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

35. Тобто факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ.

36. Ураховуючи наведене, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про правомірність та обґрунтованість заявлених позовних вимог.

37. Доводи, наведені у касаційній скарзі, щодо невідповідності КП "Харківводоканал" критеріям, передбаченим у підпункті 3.1 пункту 3 Порядку, у період із листопада 2014 року по жовтень 2017 року, недолучення судом апеляційної інстанції до матеріалів справи висновку експертів від 27.11.2018 № 47/214/2018 і неврахування роз`яснення НКРЕКП від 21.01.2019 № 683/17.1.2/7-19 не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, зважаючи на обставини, встановлені під час розгляду справи № 922/4198/17, щодо відповідності позивача у спірний період критеріям, визначеним законодавством для споживачів 1 класу напруги.

38. Аргументи скаржника про те, що на час ухвалення оскаржуваного рішення суду договір № 1.01 припинив дію, що є підставою для закриття провадження у справі відповідно до частини 2 статті 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору, Верховний Суд вважає помилковими з огляду на таке.

За змістом абзацу 2 пункту 6 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо.

Отже, договір № 1.01 відповідно до чинного законодавства продовжує діяти, зокрема в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цим договором.

39. Також Верховний Суд вважає безпідставними викладені у касаційній скарзі доводи щодо невстановлення судом апеляційної інстанції обсягів прав та обов`язків, що перейшли до правонаступника у результаті приєднання КП "ВТП "Вода" до КП "Харківводоканал" з огляду на врахування судом апеляційної інстанції обставин, установлених чинним рішенням суду в іншій господарський справі (постанова Харківського апеляційного господарського суду від 20.05.2018 у справі № 5023/6526/11, залишена без змін постановою Верховного Суду від 04.06.2018) щодо набуття КП "Харківводоканал" усіх прав та обов`язків КП "ВТП "Вода" внаслідок реорганізації шляхом приєднання.

40. Отже, ураховуючи положення чинного законодавства і встановлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

41. Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, апеляційний господарський суд дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для внесення змін до договору № 1.01, як наслідок, оскаржувану постанову ухвалено із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

42. З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком апеляційного господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позову.

43. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

44. Ураховуючи межі перегляду справи у касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, підстав для задоволення касаційної скарги і скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення немає.

Щодо судових витрат

45. Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку статті 129 ГПК України слід покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Харківобленерго" залишити без задоволення.

Постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 у справі № 922/1545/18 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

Є. В. Краснов