ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2019 р. Справа № 921/174/19

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача): Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників:

від позивача Накельський Ю.Б.

від відповідача (скаржника) Дрозд Р.А. (керівник), Редьква Н.М.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства фірми «АМН Транс», б/н від 30 березня 2019 року

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 14 березня 2019 року (суддя Чопко Ю.О.) про забезпечення позову

у справі №921/174/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Спар Машинері», м. Тернопіль

до відповідача Приватного підприємства фірми «АМН Транс», м. Тернопіль

про усунення перешкод у користуванні орендованим нерухомим майном

в с т а н о в и в :

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 13 березня 2019 року у справі №921/174/19 позовну заяву і додані до неї документи повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро Спар Машинері». Заява мотивована тим, що позивачем об`єднано позовні вимоги з порушенням правил їх об`єднання.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 14 березня 2019 року забезпечено позов у справі №921/174/19. Так, суд заборонив керівним органам, представникам та іншим уповноваженим особам Приватного підприємства фірма «АМН Транс» вчиняти дії на перешкоджання Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро Спар Машинері» користуватися орендованим майном на умовах договору суборенди нежитлових будівель та споруд №1 від 14.12.2018 року та договору суборенди нежитлових будівель та споруд №2 від 14.12.2018 року, укладених між ТОВ «Рокмар» та ТзОВ «Агро Спар Машинері», до набрання рішенням у даній справі законної сили.

Ухвала суду мотивована ч.2 ст.136 та п.2 ч.1 ст.137 ГПК України. Суд визнав поважними наведені позивачем у заяві мотиви, а саме: що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може призвести до неможливості та значного ускладнення виконання рішення суду, оскільки відновлення порушеного права буде неможливим або значно ускладненим. Одночасно судом зазначено про право відповідача клопотати про внесення заявником зустрічного забезпечення (ст.141 ГПК України).

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, Приватне підприємство фірма «АМН Транс» звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 14 березня 2019 року у справі №921/174/19 та відмовити ТзОВ «Агро Спар Машинері» в задоволенні заяви про забезпечення позову. Зокрема, зазначає, що заявником не вказано та не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на перешкоджання позивачу користуватись орендованим майном. Поряд з тим, наголошує, що посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду ґрунтується на припущеннях, вказане не доведено належними засобами доказування.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14 травня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі №921/174/19 за апеляційною скаргою Приватного підприємства фірми «АМН Транс» та призначено останню до розгляду на 28 травня 2019 року.

Представники відповідача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали, просили задоволити в повному обсязі: скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 14 березня 2019 року у справі №921/174/19 та відмовити ТзОВ «Агро Спар Машинері» в задоволенні заяви про забезпечення позову. Поряд з тим, подали до суду клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи (б/н від 28 травня 2019 року), в якому просять суд приєднати до матеріалів справи наступні докази: копію договору від 31 липня 2008 року, копію акту приймання-передачі від 31 липня 2008 року, копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07 серпня 2008 року, копію витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22 березня 2018 року, копію заяви про вчинення злочину від 12 грудня 2018 року, копію витягу з ЄРДР від 13 грудня 2018 року та копію ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 07 лютого 2019 року. Неподання таких доказів до суду першої інстанції представник відповідача обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала винесена судом без повідомлення та виклику учасників справи. Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів вирішила долучити подані відповідачем документи до матеріалів оскарження ухвали.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, зазначав, що відповідач чинить перешкоди у користуванні позивачем об`єктами суборенди, поряд з тим, вважає, що вжиті судом заходи забезпечення позову не є тотожними предмету позову, відтак, правомірно застосовані судом першої інстанції.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази у справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1 ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2 ст.136 ГПК України).

Заходи забезпечення позову передбачено у ст.137 ГПК України. Так, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно з ч.4 ст.137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У ч.11 ст.137 ГПК України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, у березні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Спар Машинері» звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Приватного підприємства фірми «АМН Транс» про зобов`язання Приватного підприємства фірма «АМН Транс» в особі керівних органів відновити електропостачання та припинити вчинення будь-яких інших дій, що безпосередньо чи опосередковано перешкоджатимуть реалізації прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Спар Машинері» на орендоване нерухоме майно, а саме:

- торгово-офісні приміщення літ. "В", площею 169,9 кв. м, складські приміщення літ. "Г", площею 210,9 кв. м, складські приміщення лі. "Д", площею 301,2; 1/3 частина огорожі, 1; 1/3 частина огорожі, 2; адмінбудинок літ. "Б", площею 69,4 кв. м; замощення 2/3 част. Поз. 1, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- складські приміщення літ. "Е", площею 277,4 кв. м; складські приміщення літ. "Є", площею 12,5 кв. м; складські приміщення літ. "Ж" 109,8 кв. м, 1/3 частини замощення, І; майстерня літ. "А", площею 1907,4 кв. м; прохідна літ. "Ж", огорожа 2/3 частини, поз. 1-2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач чинить перешкоди у користуванні орендованим майном, а тому позивач просить їх усунути, посилаючись на право суборендаря користуватись зазначеним майном згідно договорів №1 від 14.12.2018 року та №2 від 14.12.2018 року.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 13 березня 2019 року у справі №921/174/19 позовну заяву і додані до неї документи повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро Спар Машинері», у зв`язку з порушенням позивачем правил об`єднання позовних вимог.

Забезпечуючи вказаний вище позов у справі №921/174/19 Господарський суд Тернопільської області ухвалою від 14 березня 2019 року заборонив керівним органам, представникам та іншим уповноваженим особам Приватного підприємства фірма «АМН Транс» вчиняти дії на перешкоджання Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро Спар Машинері» користуватися орендованим майном на умовах договору суборенди нежитлових будівель та споруд №1 від 14.12.2018 року та договору суборенди нежитлових будівель та споруд №2 від 14.12.2018 року, укладених між ТОВ «Рокмар» та ТзОВ «Агро Спар Машинері», до набрання рішенням у даній справі законної сили.

На думку колегії суддів, обраний позивачем, спосіб забезпечення позову є тотожним заявленим позовним вимогам, а забезпечення позову судом, шляхом заборони відповідачу вчиняти дії на перешкоджання позивачу користуватися спірним майном, є фактично вирішенням спору по суті, що суперечить вимогам ч.11 ст.137 ГПК України та є неприпустимим.

Крім цього, судом першої інстанції не обґрунтовано в оскаржуваній ухвалі яким чином невжиття заявлених позивачем заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Беручи до уваги все наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для забезпечення позову у справі №921/174/19, шляхом заборони керівним органам, представникам та іншим уповноваженим особам Приватного підприємства фірма «АМН Транс» вчиняти дії на перешкоджання Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро Спар Машинері» користуватися орендованим майном до набрання рішенням у даній справі законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про забезпечення позову (п.3).

Згідно з ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

При цьому, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права (ч.1 ст.277 ГПК України).

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Приватного підприємства фірми «АМН Транс», скасування ухвали Господарського суду Тернопільської області від 14 березня 2019 року у справі №921/174/19 та відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Спар Машинері» про забезпечення позову.

У зв`язку з наведеним, з позивача на користь відповідача (скаржника) слід стягнути 1 921 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.129, 270, 271, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства фірми «АМН Транс» задоволити.

Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 14 березня 2019 року у справі №921/174/19 скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Спар Машинері» про забезпечення позову.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Спар Машинері» (46008, Тернопільська область, місто Тернопіль, вул. Митрополита Шептицького, будинок 6, поверх 3; ідентифікаційний код 41413542) на користь Приватного підприємства фірми «АМН Транс» (46008, Тернопільська область, місто Тернопіль, вул. Гайова, будинок 44; ідентифікаційний код 25347294) 1 921 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги.

На виконання постанови місцевому господарському суду видати наказ.

Матеріали оскарження ухвали повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 30 травня 2019 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.