РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.05.2019Справа № 910/3227/19
Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом доТовариства з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Панютинський вагоноремонтний завод"
про стягнення 573 521,03 грн.
Суддя Підченко Ю.О.
Без повідомлення (виклику) учасників справи
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Панютинський вагоноремонтний завод" (надалі - відповідач) про стягнення пені в сумі 308 792, 22 грн, інфляційних втрат в сумі 213 263, 44 грн. та 3% річних в сумі 51 465, 37 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в односторонньому порядку порушено умови договору поставки № ПВРЗ (ВМТП-18.560)ю від 07.08.2018 та норми чинного законодавства України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2019 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

11.04.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю посилаючись на те, що позивач не вказує саме за який поставлений товар та на підставі яких саме документів відповідач з ним розрахувався. Також відповідач зазначає, що позивачем не підтверджено надання відповідачу повного комплекту документів, які вказані у п. 4.2 договору, на підставі яких відповідач сплачує кожну партію товару, а саме рахунку-фактури, видаткову накладну, товарно-транспортну накладну, документи якості, податкову накладну. Також позивач має підтвердити час реєстрації податкової накладної, адже оплата проводиться не пізніше 10 банківських днів з дати поставки але не раніше реєстрації податкової накладної та водночас таких доказів позивачем при поданні позовної заяви не надав. Також відповідач зазначає, що позивачем не дотримано досудове врегулювання спору, як це передбачено умовами п. 9.1 договору, чим позбавив відповідача вирішити спір шляхом переговорів. З урахуванням дат реєстрації податкових накладених кількість прострочених днів є іншою, тому здійснений позивачем розрахунок вважає невірним.

23.04.2019 позивачем через канцелярію суду подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що в документах наданих до позовної заяви чітко видно який товар та у якій кількості було поставлено, а також коли за нього відбулись розрахунки. Позивач вказує, що він неодноразово намагався врегулювати спір проводивши переговори з керівництвом відповідача, які не дали жодних результатів та позивач вимушений був звернутись до суду. Позивач вважає, що ним правильно зроблені розрахунки пені, інфляційних втрат та 3% річних.

13.05.2019 від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у якому він вказує на те, що позивачем надано документи, на підставі яких відповідач сплачує кожну партію товару разом із відповіддю на відзив, а не з позовною заявою.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

07.08.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сота Україна» (за договором - Постачальник) та Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі філії «Панютинський вагоноремонтний завод» (за договором - Покупець) укладено договір поставки № ПВРЗ(ВМТП-18.560)ю (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Постачальник зобов`язався поставити і передати у зумовлені строки у власність Покупцю певну продукцію (далі - товар), відповідно до специфікації № 1 (додаток № 1), яка є невід`ємною частиною договору, а Покупець зобов`язався прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов договору.

Пунктом 1.2 Договору, Сторони погодили найменування товару: профіль сталевий замкнений незварний прямокутний 944х14х11х4мм ст. 09Г2 (С,Д).

Згідно з п. 1.3 Договору кількість і асортимент товару передбачається у специфікації № 1, яка додається до договору (додаток № 1).

Відповідно до п. 3.1 Договору Покупець оплачує поставлений Постачальником товар за ціною, вказаною у специфікації № 1 (додаток № 1).

Ціна цього Договору становить 8 812 677,60,00 грн, з урахуванням ПДВ 20% - 1 468 779,60 грн (п. 3.4 договору).

За умовами п. п. 5.1.1 Договору, Постачальник здійснює поставку товару на умовах СРТ Україна, вул. Заводська, 5, смт Панютине, м. Лозова, Харківська область, (відповідно до Інкотермс 2010).

Датою поставки товару вважається день підписання Покупцем або його уповноваженим представником видаткової накладної, яка готується Постачальником та надається разом з товаром Покупцю (п. п. 5.1.4 Договору).

Згідно з п. п. 5.2.5 Договору підтвердженням одержання товару Покупцем є видаткова накладна, підписана уповноваженими представниками сторін.

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є договором поставки. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. ст. 179, 180, 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України та є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з видаткових накладних №1008 від 05.10.2018 на суму 1 697 218,03 грн., №1009 від 05.10.2018 на суму 1 672 594,37 грн., №1023 від 16.10.2018 на суму 1 675 963,92 грн., №1024 від 16.10.2018 на суму 1 677 259,91 грн., №1048 від 03.11.2018 на суму 1 674 667,94 грн., позивач, на виконання умов Договору, передав відповідачеві товар на загальну суму 8 391 704,17 грн.

Відповідно до положень ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Так, відповідно до п. 4.2 Договору, Покупець оплачує Постачальнику кожну прийняту партію товару не пізніше 10 банківських днів з дати поставки товару Покупцю, але не раніше реєстрації податкової накладної, при умові своєчасного надання постачальником належним чином оформлених рахунку-фактури, видаткової накладної, товарно-транспортної накладної, податкової накладної, документів якості на поставлений товар.

При цьому, підпунктом 5.2.1 Договору встановлено, що прийом товару здійснюється покупцем у відповідності з Інструкцією № П-6 від 15.06.1965 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості» та Інструкцію № П-7 від 25.04.1966 «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості» при наявності товаро-супровідних документів: товарно-транспортної накладної, податкової накладної, видаткової накладної на кожну партію товару та документів якості на поставлений товар.

Таким чином, під час приймання товару (проставляння підпису на вказаних вище видаткових накладних) відповідач (уповноважена особа відповідача) засвідчили факт отримання товаро-супровідних документів (передбачених п. 4.2 та п. п. 5.2.1 Договору), що в свою чергу спростовує заперечення відповідача, про відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження отримання відповідачем повного комплекту документів, вказаних в п. 4.2. Договору.

З наявних матеріалах справи витягу з Єдиного реєстру податкових накладних №548870, а також копій квитанцій про реєстрацію податкових накладених вбачається, що:

- податкова накладна № 40 від 16.10.2018 на суму 1 675 963,92 грн за видатковою накладною №1023 від 16.10.2018 зареєстрована в реєстрі 08.11.2018;

- податкова накладна № 41 від 16.10.2018 на суму 1 677 259,91 грн за видатковою накладною №1024 від 16.10.2018 зареєстрована в реєстрі 08.11.2018;

- податкова накладна № 24 від 05.10.2018 на суму 1 697 218,03 грн за видатковою накладною №1008 від 05.10.2018 зареєстрована в реєстрі 29.10.2018;

- податкова накладна № 25 від 05.10.2018 на суму 1 672 594,37 грн за видатковою накладною №1009 від 05.10.2018 зареєстрована в реєстрі 29.10.2018;

- податкова накладна № 8 від 03.11.2018 на суму 1 674 667,94 грн за видатковою накладною №1048 від 03.11.2018 зареєстрована в реєстрі 29.11.2018.

Разом із тим, як вбачається із наявної в матеріалах справи довідки по рахунку відповідача № 9020, що відкритий у АТ «ОТП Банк», відповідачем було здійснено на користь позивача оплату отриманого за договором товару наступним чином:

- за видатковою накладною №1008 від 05.10.2018 оплата в сумі 1 697 218,03 грн. здійснена 17.12.2018;

- за видатковою накладною № 1009 від 05.10.2018 оплата в сумі 1 672 594,37 грн. здійснена 17.12.2018;

- за видатковою накладною № 1023 від 16.10.2018 оплата в сумі 1 675 963,90 грн. здійснена 28.12.2018;

- за видатковою накладною № 1024 від 16.10.2018 оплата в сумі 1 677 259,90 грн. здійснена 18.02.2019;

- за видатковою накладною № 1048 від 03.11.2018 оплата в сумі 1 674 667,90 грн. здійснена 15.02.2019.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

При цьому, статтями 525, 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями ст. 193 ГК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, слід дійти висновку, що відповідач не здійснив оплату товару у визначені умовами Договору строки, а отже відповідачем допущене прострочення виконання взятого на себе зобов`язання за Договором в частині своєчасної оплати товару.

У зв`язку із вищезазначеним, позивач, зі свого боку, просить суд стягнути з відповідача пеню на загальну суму 308 792, 22 грн, інфляційні втрати на загальну суму 213 263, 44 та 3% річних на загальну суму 51 465, 37 грн за видатковими накладними №1008 та №1009 від 05.10.2018 - за період з 23.10.2018 по 17.12.2018, за видатковою накладною № 1023 від 16.10.2018- за період з 31.10.2018 по 28.11.2018, за видатковою накладною №1024 від 16.10.2018 - за період з 31.10.2018 по 18.02.2019 та за видатковою накладною № 1048 від 03.11.2018 - за період з 17.11.2018 по 15.02.2019.

За приписами ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 ГК України.

При цьому, розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Так, пунктом 7.3 Договору передбачено, що Покупець за несвоєчасну оплату сплачує Постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від суми несплаченої вартості товару.

Разом із тим, дослідивши наданий позивачем розрахунок, суд зауважує наступне:

- строк виконання зобов`язання по сплаті вартості товару за видатковими накладними №1008 від 05.10.2018 на суму 1 674 667,94 грн та № 1009 від 05.10.2018 на суму 1 672 594,37 грн починається з 30.10.2018, оскільки податкові накладні № 24 та № 25 зареєстровані 29.10.2018;

- строк виконання зобов`язання по сплаті вартості товару за видатковими накладними № 1023 від 16.10.2018 на суму 1 675 963,92 грн та № 1024 від 16.10.2018 на суму 1 677 259,91 грн починається з 09.11.2018, оскільки податкові накладні № 40 та № 41 зареєстровані 08.11.2018;

- строк виконання зобов`язання по сплаті вартості товару за видатковою накладною №1048 від 03.11.2018 на суму 1 674 667,94 грн починається з 30.11.2018, оскільки податкова накладна № 8 зареєстрована 29.11.2018.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, а також приймаючи до уваги той факт, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені, суд приходить до висновку, що обґрунтованим є період нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат за видатковими накладними № 1008 та № 1009 від 05.10.2018 - за період з 30.10.2018 по 16.12.2018, за видатковою накладною № 1023 від 16.10.2018 - за період з 09.11.2018 по27.02.2019, за видатковою накладною № 1024 від 16.10.2018 - за період з 09.11.2018 по 17.02.2019 та за видатковою накладною № 1048 від 03.11.2018 - за період з 30.11.2018 по 14.02.2019.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного вимоги позивача в частині стягнення пені є обґрунтованими частково - на суму 267 399,07 грн, за контррозрахунком відповідача та за розрахунком суду, які здійснено відповідно до означених вище періодів нарахування пені, у зв`язку із чим позов у частині стягнення пені підлягає задоволенню частково, на суму 267 399,07 грн та відповідно - в іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені слід відмовити, оскільки позивачем невірно визначено період прострочення нарахування.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд приходить до висновку, що він є обґрунтованим, у зв`язку із чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 213 263, 44 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню в повному обсязі.

Разом із тим, з урахуванням того, що позивачем невірно визначено період прострочення нарахування, обґрунтованою сумою 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача є 44 566,50 грн, за контррозрахунком відповідача та за розрахунком суду, які здійснено відповідно до означених вище періодів нарахування 3 % річних, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних частково - на суму 44 566,50 грн. та відповідно, в іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3 % річних слід відмовити, оскільки позивачем невірно визначено період прострочення нарахування.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем, у свою чергу, не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на Сторони, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 126, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 525, 526, 610, 611, 625, 638, 712 Цивільного кодексу України та ст. ст. 230, 231, 265 Господарського кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" (04111, м. Київ, вул. Черняховського, 29; ідентифікаційний ) пеню в сумі 267 399,07 грн, інфляційні втрати в сумі 213 263, 44 грн, 3 % річних в сумі 44 566,50 грн та судовий збір в сумі 7 878,44 грн. Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Сота Україна" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 24.05.2019 року.

Суддя Ю.О. Підченко