ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2019 р. Справа№ 910/17150/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі: Петрик М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного підприємства "Наш дім"

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2019

у справі № 910/17150/18 (суддя - Підченко Ю. О.)

за позовом Дочірнього підприємства "КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ"

до Державного підприємства "Наш дім"

про стягнення 170 260, 91 грн.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст первісних позовних вимог

Дочірнє підприємство "КиївГазЕнерджи" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Наш дім" про стягнення 170 260, 91 грн основного боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як балансоутримувач в односторонньому порядку відмовився виконувати покладені на нього зобов`язання за договором та з моменту його укладення частково сплачував за поставку газу.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.02.2019 у справі № 910/17150/18 позовні вимоги Дочірнього підприємства "КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ" задоволено повністю.

Стягнуто з Державного підприємства "Наш дім" на користь Дочірнього підприємства "КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ" основний борг в розмірі 170 260, 91 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 553, 91 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження сплати відповідачем грошових коштів Дочірньому підприємству "КиївГазЕнерджи" в розмірі 170 260, 91 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/17150/18 від 15.02.2019 повністю та закрити провадження.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом було порушено норми матеріального права, а саме статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності або визнання його банкрутом», а також порушено норми процесуального права, а саме ст. 20, 29, 30, 31 ГПК України, оскільки справа № 910/17150/18 не була направлена за підсудністю до Господарського суду міста Києва в межах провадження у справі № 50/371-б про банкрутство ДП «Наш Дім».

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/17150/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/17150/18 за апеляційною скаргою Державного підприємства "Наш дім" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2019 у справі № 910/17150/18, встановлено строк для подання відзивів, заперечень, клопотань та заяв. Зазначено, що розгляд справи, згідно з ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, буде здійснюватися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не заявлено.

Позиції учасників справи

25.04.2019 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

23.07.2015 між Дочірнім підприємством "КиївГазЕнерджи" (далі також - постачальник) та Державним підприємством "Наш дім" (далі також - балансоутримувач) укладено договір № 393206 про умови поставки газу балансоутримувачу, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується постачати в інтересах балансоутримувача природний газ (далі - газ) для побутового споживання, в якості комунальної послуги населенню - наймачам (орендарям, власникам) квартир, іншим особам, які зареєстровані в житловому приміщенні (квартира, комунальна квартира, гуртожиток), надалі - мешканцям. Балансоутривувач зобов`язується своєчасно здійснити оплату постачальнику вартості спожитого мешканцями газу в термін і на умовах, передбачених цим договором.

Облік обсягів газу, поставленого постачальником балансоутримувачу в межах цього договору та переданого мешканцям в якості комунальної послуги, залежить від наявної форми обліку обсягів споживання газу мешканцями здійснюється балансоутримувачем та газорозподільним підприємством шляхом звірки кількості мешканців будинків та шляхом щомісячного зняття показників лічильників газу (п. 3.1. договору).

Сторони також домовились, що зняття та фіксування показників здійснюється представниками балансоутримувача та газорозподільного підприємства до кожного 25-го числа звітного місяця, про що складається відповідний акт у двох примірниках, по одному для кожної з сторін, які підписують уповноважені представники сторін та скріплюються їх печатками.

До 27-го числа звітного місяця постачальником складається та надсилається балансоутримувачу акт передачі-приймання природного газу (з урахуванням всіх пільг та субсидій мешканців та показників газових лічильників п. 3.2. договору), який підписується протягом 2-х робочих днів і є основою для проведення розрахунків з постачальником.

Балансоутримувач зобов`язується здійснити оплату постачальнику вартості поставленого балансоутримувачу для побутових потреб та спожитого мешканцями газу в строки, встановлені у п. 5.2.1.-5.4. договору.

В матеріалах справи містяться акти приймання-передачі природного газу, які підписані сторонами, відповідно до яких позивачем на виконання умов договору було поставлено на користь відповідача газ у період з липня 2015 по липень 2018.

Як зазначає позивач, з метою реструктуризації боргу, в результаті переговорів, між сторонами був укладений договір № 18 про погашення заборгованості від 02.05.2018, відповідно до якого боржник зобов`язується погасити заборгованість перед кредитором в розмірі 183 485,63 грн., що утворилась станом на 26.04.2018 по діючому договору на постачання природного газу № 393206 від 23.07.2015 до 31.12.2018 (дата включно) в порядку, передбаченому графіком платежів, що наведений в цьому пункті договору.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати покладені на нього зобов`язання за договором поставки газу та з моменту його укладення лише частково сплачував за поставку газу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Статями 11, 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 2 ст. 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем поставлено на користь відповідача газ, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями Актів приймання-передачі газу за липень 2015 по липень 2018.

Відповідачем, у свою чергу, доказів оплати поставленого товару на суму 170 260, 91 грн. не надано, а доводи та розрахунки позивача не спростовано.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за договором поставки газу позивачем взяті на себе зобов`язання були виконані належним чином, тоді як відповідачем в порушення умов договору поставлений газ був оплачений частково, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог у сумі 170 260,91 грн.

Стосовно посилання апелянта на порушення судом норм матеріального та процесуального права, оскільки дана справа повинна розглядатись в межах справи про банкрутство відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з […] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів […]".

Як встановлено колегією суддів, ухвалою господарського суду міста Києва від 11.06.2010 порушено провадження у справі № 50/371-б про банкрутство Державного підприємства "Наш дім". Ухвалою попереднього засідання господарського суду міста Києва від 18.02.2011 затверджено реєстр вимог кредиторів. Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.01.2012 введено процедуру санації у справі № 50/371-б. Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.06.2014 затверджено план санації боржника.

Відповідно до пункту 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом" (у редакції, яка набула чинності 19.01.2013 року) положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

З наведеного вбачається, що боржник у даній справі знаходиться у процедурі санації, яка здійснюється відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній до 19.01.2013, а відтак при вирішенні даного спору підлягає застосуванню саме редакція Закону, чинна до 19.01.2013.

Відповідно до абзацу 6 статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом в редакції, чинній до 19.01.2013, грошові зобов`язання, які виникають після порушення справи про банкрутство, є поточними вимогами.

Провадження по справі № 50/371-б про банкрутство ДП «Наш Дім» порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2010, а оскільки позивач звернувся до суду про стягнення заборгованості за договором № 393206 від 23.07.2015 за період липень 2015 - липень 2018, то така заборгованість є поточною.

При цьому слід зазначити, що ДП «Наш Дім» знаходиться у процедурі санації, яка здійснюється відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом" у редакції, чинній до 19.01.2013 року, положення якого не встановлюють особливостей підвідомчості спорів боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, що виникли після порушення провадження у справі про банкрутство до визнання його банкрутом.

Статтею 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній до 19.01.2013, встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Згідно з абзацом 24 статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній до 19.01.2013, мораторій на задоволення вимог кредиторів являє собою зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію.

Тобто, мораторій поширює свою дію на конкурсну заборгованість та не поширює на поточну. Поточні вимоги кредиторів боржника знаходяться у вільному правовому режимі до визнання боржника банкрутом.

Згідно статті 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній до 19.01.2013, у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.

Відповідно частини 1 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній до 19.01.2013, вимоги за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Як вбачається із матеріалів справи боржник - ДП «Наш Дім» знаходиться у процедурі санації, боржник не визнаний банкрутом і відносно нього ліквідаційна процедура не відкривалась.

Таким чином, суддя, який розглядає справу про банкрутство, відмовляє у прийнятті заяв поточних кредиторів з вимогами до боржника, що ґрунтуються на зобов`язаннях, які виникли після порушення провадження у справі, оскільки спори за такими вимогами підлягають розгляду у порядку позовного провадження.

Така відмова не позбавляє кредитора права звернутись із позовною заявою до боржника в загальному порядку.

Наведене дає підстави для висновку, що ДП «КиївГазЕнерджи» обґрунтовано звернувся у позовному провадженні з позовом до боржника про стягнення суми заборгованості, яка виникла після порушення провадження у справі про банкрутство відповідача, до господарського суду в провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Вказане вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 24.05.2018 у справі № 920/1093/17, від 20.02.2018 у справі № 910/10889/17, від 27.02.2018 у справі № 910/6771/17.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за договором поставки газу позивачем взяті на себе зобов`язання були виконані належним чином, тоді як відповідачем в порушення умов договору поставлений газ був оплачений частково, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог у сумі 170 260,91 грн.

ДП «КиївГазЕнерджи» обґрунтовано звернувся у позовному провадженні з позовом до боржника про стягнення суми заборгованості, яка виникла після порушення провадження у справі про банкрутство відповідача, до господарського суду в провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2019 у справі № 910/17150/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Наш дім" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2019 у справі № 910/17150/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2019 у справі № 910/17150/18 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Скасувати зупинення дії рішення Господарського суду міста Києва від 15.02.2019 у справі № 910/17150/18.

5. Матеріали справи № 910/17150/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко