ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2019 р. Справа№ 910/3468/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Суліма В.В.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - Пилипчук Г.О., голова правління ЖБК «Автомобіль» та Бердичевський О.В., адвокат, ордер №181528 від 01.08.2018,

розглянувши апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Автомобіль» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2018 у справі №910/3468/18 (суддя Літвінова М.Є., повний текст складено 23.07.2018) за позовом публічного акціонерного товариства «Київенерго» (після зміни найменування акціонерне товариство «Київенерго») до Житлово-будівельного кооперативу «Автомобіль» про стягнення 645 773,34 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Житлово-будівельного кооперативу «Автомобіль» про стягнення 953 458,47 грн., з яких - 735 163,04 грн. основного боргу, 175 617,71 грн. інфляційних втрат, 42 677,72 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №8373006 від 01.05.2001, на виконання умов якого позивач поставив відповідачу теплову енергію, однак відповідач свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим, за останнім за період з 01.07.2015 по 01.03.2018 рахується заборгованість за використану теплову енергію в сумі 735 163,04 грн. основного боргу.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову та зменшення позовних вимог. Відповідно до поданої заяви позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.10.2016 по 01.03.2018 в розмірі 645 773,34 грн., в тому числі 525 720,61 грн. основного боргу, 33 114,59 грн. пені, 17 098,78 грн. 3% річних, 69 839,36 грн. інфляційних втрат.

Вказана заява була прийнята судом до розгляду і подальший розгляд справи здійснювався з її врахуванням та виходячи з нової ціни позову.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.07.2018 позов задоволено повністю; стягнуто з Житлово-будівельного кооперативу «Автомобіль» на користь пблічного акціонерного товариства «Київенерго» 525 720,61 грн. основного боргу, 33 114, 59 грн. пені, 17 098,78 грн. 3 % річних, 69 839,36 грн. інфляційних втрат, 9 686,60 грн. судового збору та повернуто публічному акціонерному товариству «Київенерго» з Державного бюджету України суму зайво сплаченого судового збору у розмірі 4 615,28 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що факт виконання позивачем взятих не себе за договором по поставці теплової енергії у гарячій воді та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань по оплаті спожитої теплової енергії доведений матеріалами справи та не спростований відповідачем, відтак за висновком суду позовні вимоги в частині стягнення 525 720,61 грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2018 та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог, апелянт заперечує щодо заявленої позивачем заборгованості за спожиту теплову енергію за договором №8373006 від 01.05.2001, оскільки під час визначення зобов`язань відповідача з оплати за спожиту теплову енергію за липень 2015 року - червень 2016 року, позивачем застосовувався тариф 531,10 грн./Гкал без ПДВ, який був встановлений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення ПАТ «Київенерго» №613 від 03.03.2015, визнаною в подальшому нечинною. Застосування позивачем нечинного тарифу 531,10 грн./Гкал без ПДВ замість тарифу 295,17 грн./Гкал. без ПДВ призвело до безпідставного нарахування відповідачу грошових зобов`язань за період з липня 2015 року по червень 2016 року, в результаті чого виникла переплата за спожиту теплову енергію.

Представники апелянта - відповідача у справі в судовому засіданні підтримали вимоги за апеляційною скаргою.

Позивач правом на участь свого представника у даному судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином; копія ухвали суду про оголошення перерви у справі на 27.05.2019 отримана ним 20.05.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Слід зазначити, що явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи те, що неявка представника позивача в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, остання розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню, з прийняттям нового - про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав.

Між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» (змінено найменування на публічне акціонерне товариство «Київенерго», а згодом - на акціонерне товариство «Київенерго») (енергопостачальна організація) та Житлово-будівельним кооперативом «Автомобіль» (абонент) 01.05.2001 укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №8373006.

У пункті 1.1 договору сторони узгодили, що предметом цього договору є постачання, користування та своєчасна оплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1 договору при виконанні умов цього договору, а також, при вирішенні всіх питань, що необумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися тарифами, затвердженими Київською міською держадміністрацією, Положенням про Держенергоспоживнагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації тепловикористовуючих установок і теплових мереж, нормативними актами з питань користування та взаєморозрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.

Згідно п. 2.2.1 договору, енергопостачальна організація зобов`язалася постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та в обсягах згідно з додатком №1 до цього договору.

Відповідно до п. 2.3.2 договору абонент зобов`язався виконувати умови та порядок оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку №4 до договору.

Згідно п. 8.4. договору останній вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про його припинення.

Відповідно до п. 2 додатку 4 до договору відповідач зобов`язаний щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримувати табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період та акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки повернути).

Позивач вважає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору щодо своєчасної та повної оплати вартості спожитої теплової енергії у гарячій воді, за період з 01.10.2016 по 01.03.2018 у останнього виникла заборгованість за використану теплову енергію, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 525 720,61 грн. основного боргу, 33 114,59 грн. пені, 17 098,78 грн. 3% річних та 69 839,36 грн. інфляційних втрат (з урахуванням заяви про зміну предмету позову та зменшення позовних вимог).

Як вже зазначалось, місцевим господарським судом позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Київенерго» задоволено повністю.

Колегія суддів із наведеним висновком суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України).

Частинами 6, 7 ст. 276 ГК України визначено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених / визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими.

До основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання, зокрема, належить встановлення для відповідної територіальної громади в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на теплову енергію, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності, крім тарифів на теплову енергію, що виробляється на установках комбінованого виробництва теплової і електричної енергії (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про теплопостачання»).

Отже, з наведених норм права вбачається, що вартість теплової енергії визначається сторонами у договорі на підставі тарифів, встановлених відповідно до закону, та підлягає зміні, у разі зміни цих тарифів.

В ході здійснення апеляційного провадження, від відповідача до суду надійшло клопотання про призначення у даній справі судово-економічної експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 вказане клопотання задоволено та призначено у справі №910/3468/18 судово-економічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

1) Який об`єм та розмір спожитої Житлово-будівельним кооперативом «Автомобіль» за період з 01.07.2015 по 01.03.2018 теплової енергії у гарячій воді підтверджується документально за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.05.2001 №8373006 (зазначивши об`єм та розмір окремо за період з 01.07.2015 по 30.09.2016 та окремо за період з 01.10.2016 по 01.03.2018)?

2) Яка загальна вартість спожитої Житлово-будівельним кооперативом «Автомобіль» за період з 01.07.2015 по 01.03.2018 теплової енергії у гарячій воді за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.05.2001 №8373006 з врахуванням чинних тарифів згідно постанов НКРЕКП за вказані періоди (зазначивши вартість окремо за період з 01.07.2015 по 30.09.2016 та окремо за період з 01.10.2016 по 01.03.2018 помісячно із вказівкою на застосований тариф)?

3) На яку суму документально підтверджується сплата спожитої Житлово-будівельним кооперативом «Автомобіль» за загальний період з 01.07.2015 по 01.03.2018 теплової енергії у гарячій воді за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.05.2001 №8373006 (зазначивши суму сплати окремо за період з 01.07.2015 по 30.09.2016 та окремо за період з 01.10.2016 по 01.03.2018 помісячно із вказівкою на застосований тариф)?

4) Чи має місце переплата спожитої Житлово-будівельним кооперативом «Автомобіль» за загальний період з 01.07.2015 по 01.03.2018 теплової енергії у гарячій воді за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.05.2001 №8373006, якщо так, на яку суму (зазначивши суму переплати окремо за період з 01.07.2015 по 30.09.2016 та окремо за період з 01.10.2016 по 01.03.2018 помісячно із вказівкою на застосований тариф)?

5) Який розмір заборгованості (основний борг, пеня, інфляційні втрати, 3% річних), з врахуванням імовірних переплат внаслідок скасованих тарифів, спожитої Житлово-будівельним кооперативом «Автомобіль» за період з 01.10.2016 по 01.03.2018 теплової енергії у гарячій воді за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.05.2001 №8373006?

За результатами проведеної комісійної судово-економічної експертизи, 18.03.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшов висновок експертів №20627/18-71/4620/19-71 від 21.02.2019 разом з матеріалами справи №910/3468/18, з якого вбачається, що експертами було надано відповідь на усі поставлені в ухвалі суду питання.

Разом з тим, вказаним дослідженням встановлена наявність переплати за спожиту Житлово-будівельним кооперативом «Автомобіль» за загальний період з 01.07.2015 по 01.03.2018 теплову енергію у гарячій воді за договором №8373006 від 01.05.2001, на загальну суму 213 652,15 грн.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням висновку експертів №20627/18-71/4620/19-71 від 21.02.2019, колегія суддів встановила наступне.

Предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості у сумі 645 773,34 грн., з яких - 525 720,61 грн. основного боргу, 33 114,59 грн. пені, 17 098,78 грн. 3% річних та 69 839,36 грн. інфляційних втрат, за спірний період з 01.10.2016 по 01.03.2018.

Однак, відповідач не погоджуючись із зазначеною заборгованістю, посилався на те, що оскільки у періоді з липня 2015 року по червень 2016 року для нарахування застосовувався тариф у розмірі 531,10 грн./Гкал, без ПДВ встановлений постановою НКРЕКП від 03.03.2015 №613 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення ПАТ «Київенерго», яка в подальшому була визнана нечинною з моменту її прийняття постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016 у справі №826/15733/15, відтак, відповідач вважає, що у вказаний період підлягав застосуванню тариф - 295,17 грн./Гкал, без ПДВ. За твердженнями відповідача, здійснивши перерахунок згідно зазначеного тарифу, у нього за період з липня 2015 року по червень 2016 року існує переплата, яка мала бути врахована в подальшому при розрахунку суми вартості спожитої теплової енергії в тому числі, і в спірному періоді з 01.10.2016 по 01.03.2018.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним аргументам відповідача, не дослідив в повному обсязі обставини справи та зазначив лише, що «Твердження відповідача стосовно застосування позивачем нечинного тарифу за період липень 2015 року - червень 2016 року не беруться судом до уваги, оскільки предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за період з 01.10.2016 по 01.03.2018.».

Утім, судом не було досліджено доводів відповідача та не враховано, що у разі їх обґрунтованості та доведеності наявної переплати, вказане свідчило б про відсутність заборгованості у відповідача перед позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «Київенерго» (енергопостачальна організація), в особі керівника департаменту роботи з дебіторами СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» Чернової О.В. та ЖБК «Автомобіль» (споживач), в особі Голови правління Пилипчук Г.О. 13.07.2015 укладено угоду №Р8373006-07/15 про реструктуризацію заборгованості за спожиту теплову енергію до договору на постачання теплової енергії у гарячій воді №8373006 від 01.05.2001, за умовами якої споживач визнає та підтверджує заборгованість перед енергопостачальною організацією за договором від 01.05.2001 №8373006 на постачання теплової енергії у гарячій воді станом на 01.07.2015 загальною сумою 295 664,80 грн. з ПДВ (п. 1 угоди).

Відповідно до пункту 2 угоди споживач зобов`язується сплатити зазначені у п. 1 цієї угоди суми протягом липня-грудня 2015 року щомісячними платежами, згідно з додатком 1 цієї угоди до 25 числа кожного місяця за тарифною групою згідно з вищевказаним договором за реквізитами зазначеними в угоді.

Відповідачем умови вказаної угоди було виконано в повному обсязі та здійснено оплату на загальну суму - 297 110,00 грн. (з ПДВ), що підтверджується наявними у справі копіями платіжних доручень, а саме - №75 від 29.07.2015 на суму 49 277,50 грн., №83 від 28.08.2015 на суму 49 277,50 грн., №92 від 29.09.2015 на суму 30 000,00 грн., №104 від 29.10.2015 на суму 49 277,50 грн., №113 від 26.11.2015 на суму 49 277,50 грн. та №125 від 25.12.2015 на суму 70 000,00 грн. (том 1, а. с. 150-155).

Отже, з викладеного вбачається, що відповідачем повністю погашено заборгованість, яка існувала станом на 01.07.2015, з переплатою у розмірі 1 445, 20 грн., що враховується судом.

Згідно облікових карток, наявних в матеріалах справи, за період з липня 2015 року по березень 2018 року відповідачем було спожито теплову енергію у гарячій воді в розмірі 4 981,191 Гкал та нараховано позивачем за вказаний період - 4 936 020,54 грн. (з ПДВ), а саме:

- за період з 01.07.2015 по 30.09.2016 - в розмірі 2 588,136 Гкал, нараховано 1 652 811,03 грн.;

- за період з 01.10.2016 по 01.03.2018 - в розмірі 2 393,055 Гкал, нараховано 3 283 209,51 грн.

Однак, як вірно встановлено експертами в ході проведеної експертизи та підтверджується даними облікових карток, нарахування вартості теплової енергії за період з липня 2015 року по червень 2016 року здійснювалось за тарифами, встановленими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 03.03.2015 №613 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення ПАТ «Київенерго», а саме у розмірі 531,10 грн. за 1 Гкал (637,32 грн. з ПДВ).

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/15733/15 від 06.07.2016 визнано нечинною з моменту прийняття постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 03.03.2015 №613 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення ПАТ «Київенерго».

Обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, яке набрало законної сили, в силу положень ч. 4 ст.75 ГПК України не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Відтак, з огляду на те, що вказана постанова НКРЕКП визнана судом нечинною з моменту її прийняття, відсутні підстави для визначення вартості спожитої теплової енергії за період з липня 2015 року по червень 2016 року з урахуванням тарифу 531,10 грн/Гкал (637,32 грн з ПДВ), а у відповідача відсутній обов`язок виконувати рішення про встановлення тарифів на теплову енергію, яке суперечить Конституції та законам України, з часу прийняття такого рішення.

За таких обставин, в зазначений період підлягає застосуванню тариф, що передував тарифу встановленому постановою НКРЕКП №613 від 03.03.2015.

Так, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг було прийнято постанову №465 від 23.04.2014, відповідно до якої тариф для ПАТ «Київенерго» на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії становить 295,17 грн./Гкал (354,20 грн. з ПДВ); постанова набирає чинності з 01 липня 2014 року. При цьому, строку чинності тарифу не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про необхідність здійснення нарахування йому плати за теплову енергію, спожиту з липня 2015 року по червень 2016 року за тарифами визначеними у постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 23.04.2014 №465, що згідно перерахунку складає у вказаному періоді суму - 915 144,82 грн., виходячи з кількості спожитої теплової енергії, утім позивачем нараховано до сплати - 1 646 622,04 грн.

З огляду на викладене, розрахунок обсягу та вартості спожитої ЖБК «Автомобіль» за період з 01.07.2015 по 01.03.2018 теплової енергії у гарячій воді за договором №8373006 від 01.05.2001, виглядає наступним чином:

- за період з липня 2015 року по червень 2016 року (враховуючи тариф у розмірі 295,17 грн./Гкал (354,20 грн. з ПДВ) підлягає нарахуванню 915 144,82 грн.;

- за липень - вересень 2016 року - 6 188,99 грн.;

- за період з жовтня 2016 року по березень 2018 року - 3 283 209,51 грн.,

Загалом сума нарахувань становить - 4 204 543,32 грн.

Разом з тим, згідно копій платіжних доручень (т. 1, а. с. 108-110, 159-161, 223-245) щодо сплати за спожиту ЖБК «Автомобіль» теплову енергію у гарячій воді за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.05.2001 №8373006, за період з липня 2015 року по березень 2018 року, з урахуванням встановленої суми переплати ЖБК «Автомобіль» за угодою №Р8373006-07/15 від 13.07.2015 підтверджується оплата відповідачем вартості спожитої теплової енергії, з урахуванням даних щодо перерахування Київською міською радою коштів з місцевого бюджету на компенсацію комунальних послуг, що отримуються пільговими категоріями населення, учасниками бойових дій, особами, постраждалими від Чорнобильської катастрофи та особами, яким призначені субсидії (т. 1, а. с. 18-32, 219-222), в період з липня 2015 року по березень 2018 року на загальну суму - 4 418 195,47 грн., у тому числі:

- за період з 01.07.2015 по 30.09.2016 - на суму 1 344 796,17 грн.;

- за період з 01.10.2016 по 01.03.2018 - на суму 3 073 399,30 грн.

Отже, за період з липня 2015 року по вересень 2016 року переплата відповідача складає 423 462,36 грн. (1 344 796,17 грн. - 921 333,81 грн.), а за період з жовтня 2016 року по березень 2018 року відповідачем недоплачено - 209 810,21 грн.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за період з жовтня 2016 року по березень 2018 року.

Однак, колегія суддів зауважує, що сума переплати за період з липня 2015 року по вересень 2016 року у розмірі 423 462,36 грн. мала бути врахована позивачем при здійсненні нарахувань за спожиту теплову енергію в наступних періодах, чого позивачем не було зроблено.

Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність у відповідача за період з липня 2015 року по березень 2018 року переплати за спожиту ЖБК «Автомобіль» теплову енергію у розмірі 213 652,15 грн., що свідчить про відсутність заявленої позивачем до стягнення заборгованості у сумі 525 720,61 грн. та відсутність підстав, у зв`язку з цим, для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

За таких обставин, судом першої інстанції безпідставно задоволено позовні вимоги та стягнуто з відповідача суму неіснуючого боргу.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що господарським судом не було всебічно, повно та об`єктивно розглянуто в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, що призвело до невірного висновку про задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Згідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню, з прийняттям нового - про відмову у задоволенні позову.

Крім того, до апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшло клопотання про вирішення питання щодо розподілу судових витрат в частині понесених ним витрат за проведення судово-економічної експертизи.

Стосовно наведеного клопотання, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2018, якою було призначено у справі №910/3468/18 судово-економічну експертизу, витрати по проведенню експертизи покладено на ЖБК «Автомобіль».

На підтвердження оплати вартості експертизи, відповідачем додано до клопотання платіжне доручення №161 від 14.11.2018 на суму 35 750,00 грн.

З огляду на задоволення апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, понесені відповідачем витрати на оплату вартості судово-економічної експертизи у розмірі 35 750,00 грн. покладаються на позивача.

Крім того, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, на позивача покладаються витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Також, позивачу підлягає поверненню сума зайво сплаченого судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 4 615,28 грн.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Автомобіль» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2018 у справі №910/3468/18 задовольнити повністю.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.07.2018 у справі №910/3468/18 про задоволення позову скасувати.

3. Прийняти нове рішення у справі №910/3468/18, яким у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Київенерго» (після зміни найменування акціонерне товариство «Київенерго») до Житлово-будівельного кооперативу «Автомобіль» про стягнення 645 773,34 грн. відмовити повністю.

4. Повернути з Державного бюджету України на користь акціонерного товариства «Київенерго» (85612, Донецька обл., Мар`їнський район, місто Курахове, вул. Енергетиків, буд. 34, ідентифікаційний код - 00131305) суму зайво сплаченого судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 4 615 грн. 28 коп.

Підставою для повернення є дана постанова підписана суддями та скріплена печаткою суду.

5. Стягнути з акціонерного товариства «Київенерго» (85612, Донецька обл., Мар`їнський район, місто Курахове, вул. Енергетиків, буд. 34, ідентифікаційний код - 00131305) на користь Житлово-будівельного кооперативу «Автомобіль» (04201, м. Київ, вул. Полярна, буд. 3, ідентифікаційний код - 22885016) судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 14 529 грн. 90 коп.

6. Стягнути з акціонерного товариства «Київенерго» (85612, Донецька обл., Мар`їнський район, місто Курахове, вул. Енергетиків, буд. 34, ідентифікаційний код - 00131305) на користь Житлово-будівельного кооперативу «Автомобіль» (04201, м. Київ, вул. Полярна, буд. 3, ідентифікаційний код - 22885016) понесені відповідачем витрати за проведення судово-економічної експертизи в сумі 35 750 грн. 00 коп.

7. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 31.05.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

В.В. Сулім