ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року Справа № 18/1249

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Саврій В.А. , суддя Коломис В.В.

секретар судового засідання Полюхович І.Г.

за участю представників сторін:

прокурора: Лис Н.В. посвідчення №051325

позивача: не з`явився,

відповідача: не з`явився,

ДВС: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк" Київ" на ухвалу господарського суду Житомирської області, постановлену 11.03.19р. суддею Соловей Л.А. о 12:29 у м.Житомирі, повний текст складено 15.03.19р. у справі №18/1249

за позовом: Прокурора Солом`янського району м.Києва в інтересах держави в особі Міністерства фінансів України (м.Київ), в особі Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк" Київ" (м.Київ)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Агропроменерго" (м.Житомир)

про стягнення 115559,48грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 22.11.10р. позов Прокурора Солом`янського району м.Києва в інтересах держави в особі Міністерства фінансів України в особі Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк" Київ" задоволено частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Агропроменерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" 78391,33грн. заборгованості за кредитом; 27076,06грн. заборгованості за відсотками; 792,50грн. пені за несвоєчасну сплату кредиту; 174,22грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків; в дохід державного бюджету України 1064,34грн. державного мита; та 217,36грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання рішення господарського суду Житомирської області від 22.11.10р. судом видано відповідні накази №18/1249 від 13.12.10р..

Справа №18/1249 знищена згідно з актом №1 про вилучення для знищення документів (справ), не внесених до Національного архівного фонду від 02.07.16р.. Враховуючи наведене з матеріалів справи №18/1249 вилучено оригінал рішення господарського суду Житомирської області від 22.11.10р..

05.02.19р. на адресу господарського суду Житомирської області від Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк" Київ" надійшла заява про видачу дубліката наказу від 13.12.10р. по справі №18/1249 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Агропроменерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" 78391,33грн. заборгованості за кредитом; 27076,06грн. заборгованості за відсотками; 792,50грн. пені за несвоєчасну сплату кредиту; 174,22грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків та поновлення строку на пред`явлення останнього до виконання, посилаючись на втрату оригіналу судового наказу працівниками виконавчої служби.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 11.03.2019 року у справі №18/1249 відмовлено Публічному акціонерному товариству "Акціонерний комерційний банк "Київ" у задоволенні заяви від 01.02.19р. №25.2/23 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання та про видачу дублікату наказу у справі №18/1249.

Обґрунтовуючи ухвалу, суд з посиланням на ст.ст.74, 236, 329, п. 19.4 Перехідних положень ГПК України, рішення Європейського суду з прав людини, ст. 11 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", постанову Верховного суду від 19.11.2018р. №49/22-09, докази наявні в матеріалах справи, вказав, що надавши правову оцінку доводам та обставинам, наведеним стягувачем у заяві, дійшов висновку, що стягувач не надав належні та допустимі докази на підтвердження поважності причини пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання, а виконання судового рішення у даній справі у передбачений законом строк повністю залежали від волевиявлення стягувача - ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Київ".

Крім того, зазначив, що стягувач звернувся із заявою про видачу дубліката наказу господарського суду за спливом встановленого законодавством строку для пред`явлення наказу до виконання, зважаючи на те, що судом встановлена відсутність поважних причин пропуску такого строку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви стягувача про поновлення строку пред`явлення наказу до виконання та видачу його дубліката.

Не погодившись із винесеною ухвалою, ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Київ" звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Житомирської області від 11.03.2019р. та ухвалити нове рішення, яким: видати дублікат наказу господарського суду Житомирської області № 18/1249 від 13.12.2010р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Агропроменерго на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк Київ 78391,33грн. заборгованості за кредитом; 27076,06грн. заборгованості за відсотками; 792,50грн. пені за несвоєчасну сплату кредиту; 174,22грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків та поновити ПАТ АКБ Київ пропущений строк для пред`явлення до виконання наказу господарського суду Житомирської області № 18/1249 від 13.12.2010р. про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Агропроменерго на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк Київ 78391,33грн. заборгованості за кредитом; 27076,06грн. заборгованості за відсотками; 792,50грн. пені за несвоєчасну сплату кредиту; 174,22грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків.

Вважає, що вищезазначена ухвала суду була винесена з порушенням норм чинного законодавства України, без з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Так, ПАТ «АКБ «Київ» зазначає, що за весь період виконавчого провадження з виконання рішення господарського суду Житомирської області від 22.11.2010 року у справі №18/1249 до них не надходило жодного документу з виконавчої служби, а тому Банком було повторно направлено 26.12.2018р. до Богунського ВДВС м. Житомир ГТУЮ в Житомирській області запит про хід вказаного виконавчого провадження про стягнення заборгованості з ТОВ «Торговий дім «Агропроменерго». Згідно відповіді Богунського ВДВС м. Житомир ГТУЮ в Житомирській області від 08.01.2019р. № 318/7.21-40/7 зазначено, що державним виконавцем 24.09.2013р. була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція Закону).

Однак, ПАТ «АКБ «Київ» не отримував ні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.09.2013р. у виконавчому провадженні №23615857, ні виконавчого листа №18/1249 від 13.12.2010р., виданого господарським судом Житомирської області. Вищезазначене вказує на те, що виконавчий лист, виданий господарським судом Житомирської області 13.12.2010р. по справі №18/1249 було втрачено працівниками виконавчої служби.

На спростування позиції суду першої інстанції зазначає, що копія виписки із журналів вихідної кореспонденції, наданої органом ДВС, не містить доказів того, що постанову про повернення виконавчого документа від 24.09.13р. разом із наказом господарського суду Житомирської області № 18/1249 від 13.12.2010р. було направлено до ПАТ «АКБ «Київ».

З посиланням на ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» зазначає, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Однак, Богунський ВДВС м. Житомир ГТУЮ в Житомирській області не надав суду доказів того, що постанова про повернення виконавчого документа від 24.09.13р. разом із наказом господарського суду Житомирської області № 18/1249 від 13.12.2010р. було направлено до ПАТ "АКБ "Київ" рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Тобто, у органів ДВС відсутні докази того, що ПАТ «АКБ «Київ» отримав вищевказану постанову з виконавчим документом.

Також, в своїй ухвалі від 11.03.2019р. господарським судом Житомирської області зазначається, що у суду відсутня об`єктивна можливість достеменно встановити, що наказ про стягнення 115559,48грн. заборгованості не виконаний частково або повністю. Однак, як вже вище зазначалося, згідно відповіді Богунського ВДВС м. Житомир ГТУЮ в Житомирській області від 08.01.2019р. № 318/7.21-40/7 державним виконавцем 24.09.2013р. була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ж п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону від 11.08.2013р.) передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. А отже, з вищезазначеного вбачається, що виконавчий документ повертався до Банку не у зв`язку з його повним виконанням, а у зв`язку з тим, що його не можливо виконати, оскільки, у боржника відсутнє майно.

Відзивів на апеляційну скаргу від Прокурора Солом`янського району м.Києва, Міністерства фінансів України, Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Агропроменерго" , Богунського відділу ДВС не надійшло, що відповідно до ч.3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Інші учасники справи не скористалися правом участі під час апеляційного перегляду справи та не забезпечили явку своїх представників у судове засідання апеляційного господарського суду, хоча про час та місце апеляційного перегляду справи повідомлялись заздалегідь та належним чином.

Отже, враховуючи норми ст.ст.269, 273 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка в засідання суду інших учасників справи, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників останніх, за наявними у справі доказами.

У судовому засіданні прокурор підтримала апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк" Київ" та надала пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить апеляційну скаргу задоволити.

Заслухавши пояснення прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженої ухвали, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Житомирської області від 22.11.10р. позов Прокурора Солом`янського району м. Києва в інтересах держави в особі Міністерства фінансів України в особі Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк" Київ" задоволено частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Агропроменерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" 78391,33грн. заборгованості за кредитом; 27076,06грн. заборгованості за відсотками; 792,50грн. пені за несвоєчасну сплату кредиту; 174,22грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків; в дохід державного бюджету України 1064,34грн. державного мита; та 217,36грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання рішення господарського суду Житомирської області від 22.11.10р. судом видано відповідні накази №18/1249 від 13.12.10р..

12.01.11р. головним державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського МУЮ Кравчуком В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №23615857 з виконання наказу №18/1249, виданого 13.12.10р. господарським судом Житомирської області про стягнення з ТОВ Торговий дім "Агропроменерго" на користь ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Київ" боргу в сумі 106434,11грн. (а.с.28).

26.12.18р., стягувач звернувся до Богунського відділу державної виконавчої служби м.Житомир ГТУЮ в Житомирській області із запитом про хід виконавчого провадження (повторно) з виконання наказу господарського суду Житомирської області №18/1249 від 13.12.10р. ( а.с.14).

Листом №318/7/21-40/7 від 08.01.19р. Богунський відділ державної виконавчої служби м.Житомир повідомив стягувача, що 24.09.13р. державним виконавцем відділу Шклярчук Л.А., відповідно до положень п.2 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" (стара редакція Закону), прийнято рішення щодо повернення виконавчого документа стягувачу, шляхом винесення відповідної постанови, яку разом із виконавчим документом направлено стягувачу (а.с.15).

05.02.19р. на адресу господарського суду Житомирської області від Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк" Київ" надійшла заява про видачу дубліката наказу від 13.12.10р. по справі №18/1249 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Агропроменерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" 78391,33грн. заборгованості за кредитом; 27076,06грн. заборгованості за відсотками; 792,50грн. пені за несвоєчасну сплату кредиту; 174,22грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків та поновлення строку на пред`явлення останнього до виконання, посилаючись на втрату оригіналу судового наказу працівниками виконавчої служби.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що склалися апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 19.4 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017р. N2147VІІІ, чинної з 15.12.2017р., передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до пунктів 1, 3 ст.327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Згідно зі статтею 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Згідно зі ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Таким чином, стягувач має право звернутися до господарського суду з відповідною заявою про видачу дублікату наказу, однак він має право звернутися в межах строку, встановленого для пред`явлення наказу до виконання або такий строк має бути поновлено.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Водночас можливість відновлення судом пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання безпосередньо пов`язана із наявністю поважних причин його пропуску, і такою підставою не може бути лише подання заяви стягувачем із зазначенням, що ним пропущено строк з поважних причин. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього. Крім того, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Поновлення судом строку без обґрунтованої підстави є протиправним, порушує принцип правової визначеності та право на справедливий суд (Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13, аналогічні висновки містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії" (заява № 52854/99) та у справі "Пономарьов проти України" (заява № 3236/03).

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення учасниками справи процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування заяви про відновлення строку для пред`явлення наказу до виконання, та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку. Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Так, в силу норм ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Тому, в даному випадку тягар доказування викладених у заяві фактів та обов`язок доведення наявності фактичних обставин, котрі підтверджують поважність причин пропуску процесуального строку, покладено саме на заявника.

Як вже неодноразово вказувалося, рішенням господарського суду Житомирської області від 22.11.10р. позов Прокурора Солом`янського району м. Києва в інтересах держави в особі Міністерства фінансів України в особі Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк" Київ" задоволено частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Агропроменерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" 78391,33грн. заборгованості за кредитом; 27076,06грн. заборгованості за відсотками; 792,50грн. пені за несвоєчасну сплату кредиту; 174,22грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків; в дохід державного бюджету України 1064,34грн. державного мита; та 217,36грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання рішення господарського суду Житомирської області від 22.11.10р. судом видано відповідні накази №18/1249 від 13.12.10р..

12.01.11р. головним державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського МУЮ Кравчуком В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №23615857 з виконання наказу №18/1249, виданого 13.12.10р. господарським судом Житомирської області про стягнення з ТОВ Торговий дім "Агропроменерго" на користь ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Київ" боргу в сумі 106434,11грн. (а.с.28).

05.09.2018 року №25.2/428 ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Київ" звернувся до Богунського відділу державної виконавчої служби м.Житомир ГТУЮ в Житомирській області із запитом про хід виконавчого провадження (а.с.31)

26.12.18р., стягувач звернувся до Богунського відділу державної виконавчої служби м.Житомир ГТУЮ в Житомирській області із запитом про хід виконавчого провадження (повторно) з виконання наказу господарського суду Житомирської області №18/1249 від 13.12.10р. ( а.с.14).

Листом №318/7/21-40/7 від 08.01.19р. Богунський відділ державної виконавчої служби м.Житомир повідомив стягувача, що 24.09.13р. державним виконавцем відділу Шклярчук Л.А., відповідно до положень п.2 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" (стара редакція Закону), прийнято рішення щодо повернення виконавчого документа стягувачу, шляхом винесення відповідної постанови, яку разом із виконавчим документом направлено стягувачу (а.с.15).

Звернувшись із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання, заявник посилається на неотримання постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.09.13р. та самого виконавчого листа №18/1249 від 13.12.10р., а тому вважає, що строк пред`явлення наказу до виконання пропущено через його втрату працівниками виконавчої служби.

Разом з тим, ПАТ "АКБ" Київ" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підтвердження викладених у заяві про поновлення строку та видачу дублікату судового наказу, ні до суду першої ні до суду апеляційної інстанції не надано жодного доказу на підтвердження втрати наказу №18/1249 від 13.12.10р. саме Богунським відділом ДВС м.Житомир.

Натомість, з відповіді Богунського відділу ДВС м.Житомир від 09.01.19р. та письмових пояснень №14765 від 05.03.19р., поданих органом ДВС на виконання вимог ухвал суду від 05.02.19р. та 15.02.19р. вбачається, що постанову про повернення виконавчого документа від 24.09.13р. разом із виконавчим документом за вих.№ 44120/9 направлено ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Київ" 24.09.13р., а не втрачено, як зазначає заявник (а.с. 15,55-56).

На підтвердження направлення вищевказаних матеріалів на адресу стягувача, ДВС м.Житомира надано виписки із журналів вихідної кореспонденції, згідно даних яких постанову про повернення виконавчого документа від 24.09.13р. разом із виконавчим документом за вих. №44120/9 направлено ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Київ" 24.09.13р. (а.с.57), що спростовує твердження скаржника про те, що копія виписки із журналів вихідної кореспонденції, наданої органом ДВС, не містить доказів того, що постанову про повернення виконавчого документа від 24.09.13р. разом із наказом господарського суду Житомирської області № 18/1249 від 13.12.2010р. було направлено до ПАТ «АКБ «Київ», доказів зворотнього скаржником до суду не подано.

Інших причин, ніж втрата наказу саме з вини державної виконавчої служби, стягувач не наводить, також заявником не наведено поважності причин пропуску строку пред`явлення наказу до виконання.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних скарг ПАТ «АКБ «Київ» на дії державного виконавця, у зв`язку із неналежним виконанням останнім своїх обов`язків, зокрема, не виконання приписів ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент повернення виконавчого документа), в порядку передбаченому як ст. 121-2 ГПК України (в редакції чинній до 15.12.2017 року) так і 339 ГПК України (в редакції чинній з 15.12.2017 року).

При цьому, що сам по собі факт втрати наказу (стягувачем, відділом ДВС, або поштовим відділенням при пересилці) не є поважною причиною пропуску процесуального строку, а може враховуватись судом у сукупності з іншими обставинами та з огляду на розумну тривалість пропущеного строку.

Наказ у даній справі видано судом 13.12.10р. зі строком пред`явлення до виконання протягом трьох років - до 13.12.13 року у відповідності до ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, чинній на момент видачі наказу.

В матеріалах справи знаходяться накази №18/1249 про стягнення з боржника 217,36грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 1064,34грн. державного мита, на яких міститься відмітка державного виконавця, що накази фактично виконані 25.08.2011р. (а.с.7-8).

За наведеного, судова колегія відзначає, матеріали виконавчого провадження №23615857 знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується актом про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 03.01.17р. (а.с.58-59). Стягувач не надав суду відповідних доказів про ненадходження коштів на рахунок стягувача згідно вказаного наказу суду.

Разом з тим, з моменту видачі судового наказу минуло більше 8 років, а з дати його повернення стягувачу 24.09.13р. - більше п`яти років, строк пред`явлення наказу до виконання (з урахуванням часу його переривання) закінчився 24.09.16 року.

Згідно зі ст.113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Частиною першою ст.119 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Виходячи зі змісту вказаних норм, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення учасниками справи процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Колегія суддів зазначає, що заявником (стягувачем) не надано суду доказів про наявність обставин, достатніх для визнання причин пропуску встановленого законом процесуального строку поважними, а також не наведено обставин, чому банк (стягувач) з моменту подання наказу до виконання 10.01.11р. не реалізував свої права стягувача.

Відповідно до частини 1 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, яка була чинна до 02.06.2016р.) сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення.

Крім того, при розгляді даної заяви судова колегія зауважує, що право доступу до виконавчого провадження шляхом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування всіх документів та відомостей виконавчого провадження мають сторони виконавчого провадження, у якому вони беруть участь. Функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень врегульовано Наказом Міністерства юстиції України №2432/5 від 05.08.16р.. Доступ до текстів документів, які розміщені на сайті ДП Інформаційний центр Міністерства юстиції України, є вільним і здійснюється через мережу Інтернет.

Тобто, з січня 2011 року (відкриття виконавчого провадження) і до лютого 2019 року (звернення до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання) стягувач не скористався своїм правом контролю за ходом виконавчого провадження, в тому числі шляхом направлення до органу виконання судових рішень відповідних запитів, клопотань, тощо та у разі неналежного реагування оскаржувати незаконні дії посадових осіб органу виконання судових рішень, доказів протилежного скаржником не подано.

За наведеного, судова колегія приходить до висновку, що заявник не вказав у заяві про існування об`єктивно непереборних обставин, що не залежали від волевиявлення скаржника (стягувача) та пов`язаних із дійсними істотними перешкодами чи труднощами, відсутні підстави вважати поважними причини пропуску строку пред`явлення наказу до виконання.

Приписами ч.4 ст.236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція зазначена Верховним Судом у постанові від 19.11.18 у справі №49/22-09 та від 15.08.2018 року у справі №6/256.

Щодо доводів представника заявника що рішення господарського суду Житомирської області залишається невиконаним та порушує ст.129 Конституції України, якою передбачено, що одним із засад судочинства є обов`язковість рішень суду, слід зазначити наступне.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" визначено поняття обов`язковість судових рішень, яке полягає в тому, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами на всій території України.

Суд відзначає, що, розглядаючи підстави поновлення строків, Європейський суд з прав людини вказав, що однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в р о з у м н і і н т е р в а л и ч а с у мають вживати заходів, аби дізнатися про стан відомого їм судового провадження (див. mutatis mutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26.04.2007 року у справі "Олександр Шевченко проти України" та "Трух проти України" (ухвала) від 14.10.2003 року). Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України").

Враховуючи наведене, процесуальна бездіяльність заявника (стягувача) не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом відповідно до вимог процесуального закону.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи.

Суд апеляційної інстанції, надавши правову оцінку доводам та обставинам, наведеним стягувачем у заяві, дійшов висновку, що стягувач не надав належні та допустимі докази на підтвердження поважності причини пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання, а виконання судового рішення у даній справі у передбачений законом строк повністю залежали від волевиявлення стягувача - ПАТ "Акціонерний комерційний банк "Київ".

А тому, не вбачає поважних причин пропуску такого строку, що фактично виключає можливість його поновлення, за визначених заявником обставин.

Розглядаючи заяву в частині вимог про видачу дублікату наказу, судова колегія зазначає таке.

Відповідно до п.19.4 Перехідних положень ГПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи те, що стягувач звернувся із заявою про видачу дубліката наказу господарського суду за спливом встановленого законодавством строку для пред`явлення наказу до виконання, зважаючи на те, що судом встановлена відсутність поважних причин пропуску такого строку, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви стягувача про поновлення строку пред`явлення наказу до виконання та видачу його дубліката.

За наведеного, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання та про видачу дублікату наказу у справі №18/1249.

Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду Житомирської області від 11.03.2019р. у даній справі прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк" Київ" на ухвалу господарського суду Житомирської області від 11.03.19р. у справі №18/1249 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Житомирської області від 11.03.19р. у справі №18/1249 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку, встановленому ст. ст. 287-291 ГПК України в частині відмови у видачі дубліката наказу від 13.12.10р. по справі №18/1249.

4. Справу №18/1249 повернути до господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "05" червня 2019 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Коломис В.В.