ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року Справа № 924/149/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Дика А.І.,

представники учасників справи:

позивач- не з`явився;

відповідач- Бейлик А ОСОБА_1 .;

прокурор- Лис Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з господарським Хмель-ницької області апеляційну скаргу Заступника прокурора Хмельницької області на ухвалу госпо-дарського суду Хмельницької області від 25.03.2019р., повний текст якої складено 01.04.2019р., у справі №924/149/18 (суддя Смаровоз М.В.)

за позовом Першого заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах

держави в особі Хмельницької міської ради м.Хмельницький

до Приватного підприємства «Автоцентр «Леон-Поділля» м.Хмельницький

про стягнення 2 336 135 грн. безпідставно збережених коштів,-

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 25.03.2019р. у справі №924/149/18 залишено без розгляду позов Першого заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури (надалі в тексті Прокурор) в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради (надалі в тексті Міська рада) до Приватного підприємства «Автоцентр «Леон-Поділля» про стягнення 2 336 135 грн. збитків за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.(арк. справи 153-155).

Не погоджуючись із ухвалою, Прокурор подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Хмельницької області від 25.03.2019р. у даній справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інс-танції.(арк.справи 171-178).

Обґрунтовуючи скаргу Прокурор зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, постановивши з порушенням норм матеріального та процесуально-го права. На думку Скаржника, суд безпідставно не взяв до уваги того факту, що необхідність звер-нення Прокурора з позовом зумовлена потребою захистити інтереси держави, яка уповноважила органи місцевого самоврядування правом розпоряджатися землями територіальних громад в поряд-ку та спосіб, які передбачені Земельним кодексом України. Таке звернення Прокурора до суду спря-моване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значи-мого питання оплатності користування землями комунальної власності. Спірні відносини пов`яза-ні із сферою формування та використання місцевого бюджету, до якого мають своєчасно та в пов-ному обсязі надходити кошти у вигляді орендної плати, що безпосередньо стосується прав та еко-номічних інтересів територіальної громади міста. Прокурор зауважує, що підставою для звернення стало нездійснення захисту Хмельницькою міською радою майнових прав та інтересів територіаль-ної громади міста, тобто її пасивна поведінка, оскільки маючи відповідні повноваження Міська рада не зверталася із позовом до суду. Позов Прокурором подано більше ніж через 3 місяці після листування з Міською радою та Підприємством, що було достатньо для звернення з позовом. А внаслідок незвернення місцевий бюджет втрачає близько 50 000 грн. щомісяця. Невжиття органом місцевого самоврядування заходів цивільно-правового характеру не є підставою для притягнення посадових осіб цього органу до кримінальної чи адміністративної відповідальності.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.05.2019р. відкрито провадження за апеляційною скаргою Прокурора.(арк.справи 169).

Ухвалою від 16.05.2019р. задоволено клопотання Відповідача про проведення судового засі-дання в режимі відеоконференції.(арк.справи 187-189, 193)

20.05.2019р. на електронну адресу суду надійшов відзив Відповідача, у якому він просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.(арк. справи 199-202).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 21.05.2019р. Прокурор підтримав свою апеля-ційну скаргу в повному обсязі та надав пояснення в обґрунтування правової позиції. Представник Відповідача заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги та надав свої пояснення.

Міська рада не забезпечила явку свого уповноваженого представника у призначене на 21.05. 2019р. судове засідання, хоч про час та місце розгляду скарги була повідомлена у встановленому порядку.(арк.справи 192).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстан-ції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, у березні 2018 року Перший заступник керівника Хме-льницької місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі Хмельницької міської ради звернувся до господарського суду Хмельницької області із позовом про стягнення з ПП «Автоцентр «Леон-Поділля» (надалі в тексті Підприємство) про 2 336 135 грн. збитків за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.(арк.справи 2-8).

Заявою від 19.02.2019р. Прокурор просив суд змінити предмет позову та стягнути з Підпри-ємства на користь Міської ради безпідставно збережені кошти з орендної плати в сумі 2 336 135 грн. за фактичне використання без належних правових підстав земельної ділянки площею 3,5698 га по Вінницькому шосе, 12/2-Д у м.Хмельницькому.(арк.справи 125-127).

Ухвалою від 21.02.2019р. справу призначено до розгляду по суті.(арк.справи 144).

В додатковому обґрунтуванні підстав представництва від 19.02.2019р. Прокурор посилаєть-ся на неоформлення Підприємством права користування (оренди) земельною ділянкою комуналь-ної власності по Вінницькому шосе, 12/2-Д у м.Хмельницькому, на якій розташовані нежитлові бу-дівлі та споруди, належні Відповідачу на праві власності. За результатами обстеження земельної ділянки представниками Управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архі-тектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради складено Акт від 05.06. 2017р., в якому закріплено, що право користування на останню згідно діючого законодавства не оформлено, а доступ до земельної ділянки обмежений. Протоколом засідання комісії для визначен-ня збитків власникам землі та землекористувача від 26.09.2017р. вирішено скласти акт визначення розміру завданих Підприємством збитків, який складено 28.09.2017р. та затверджено рішенням виконавчого комітету Міської ради №804 від 09.11.2017р. Міською радою 17.11.2017р. надіслано Підприємству акт та розпорядження з пропозицією добровільно відшкодувати кошти у 10-денний строк, проте, станом на час подання позову, останній оплату не здійснив.

В обґрунтування підстав представництва Прокурором вказано потребу у захисті інтересів держави, яка надала органам місцевого самоврядування право розпорядження землями територіа-льних громад в порядку та спосіб, визначені Земельним кодексом України. Звернення з позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання оплатності користування землями комунальної власності. При цьому, суспіль-ний інтерес полягає у повному та своєчасному надходженні орендної плати до місцевого бюджету. (арк.справи 134-140).

Як зазначалось вище, ухвалою від 25.03.2019р. у справі №924/149/18 господарський суд Хмельницької області залишив позов Прокурора без розгляду.(арк.справи 153-155).

При цьому, ухвала обґрунтована тим, що сама по собі обставина незвернення Позивача з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторона-ми спору не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані Прокурором обставини пасив-ної поведінки Позивача, без відповідних підтверджуючих доказів не дають підстав для висновку про невиконання чи неналежне виконання Хмельницькою міською радою, яка є самостійною юри-дичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій відносно захисту прав держави.

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального пра-ва, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна і не підлягає задоволенню, з огляду на наступ-не:

Предметом апеляційної скарги є підставність звернення Прокурора.

У державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.(ст.84 ЗК України).

Підставами виникнення, зміни та припинення земельних відносин є юридичні факти юри-дично значимі обставини, які поділяються відповідно на правовстановлюючі, правозмінюючі і пра-воприпиняючі. До таких обставин відносяться: договори та інші угоди, передбачені законом, а та-кож не передбачені законом але такі, що не суперечать йому; акти державних органів та органів місцевого самоврядування, які передбачені законом як підстави виникнення земельних прав і обо-в`язків; судові рішення, які встановлюють земельні права та обов`язки; набуття земельних прав та обов`язків на підставах, які дозволені законом; заподіяння шкоди; інші дії фізичних та юридичних осіб; події, з якими закон або інший правовий акт пов`язує виникнення, зміну і припинення земель-них відносин. Зазначене кореспондується зі статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України).

Крім того, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.(ст.15 ЦК України). Способи захисту судом цивільних прав та інтере-сів передбачені у ст.16 ЦК України. Одним з таких способів, як зазначено у п.3 ч.2 вказаної статті, є припинення дії, яка порушує право. Аналогічні приписи містить частина 2 ст.20 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України).

Частиною 1 статті 316 ЦК України, визначено, що правом власності є право особи на річ (ма-йно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Пра-во власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обме-жений у його здійсненні.(ст.321 ЦК України).

До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будів-лю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попередньо-го землевласника (землекористувача).(ст.377 ЦК України).

Матеріалами справи стверджено, що Відповідач є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .Хмельницький, вул АДРЕСА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою з Дер-жавного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 20.07.2017р. №108366408 (арк.справи 15).

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів оформлення права власності чи права ко-ристування земельними ділянками під нерухомим майном.

При цьому, відповідно до вимог ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту дер-жавної реєстрації цих прав.

Власник може звернутися з позовом про усунення будь-яких порушень свого права, не пов-язаних з неправомірним позбавленням володіння (негаторний позов). Підприємство чи організа-ція, яка не є власником майна, але володіє ним на праві повного господарського відання, оператив-ного управління чи з інших підстав (наприклад, на підставі адміністративного акта), має такі ж права на захист свого права, як і сам власник.

У даному випадку з позовом в інтересах держави в особі Міської ради про стягнення коштів за користування земельною ділянкою звернувся Прокурор, зазначаючи про наявність інтересів держави, що полягає у необхідності відновлення законності при вирішенні суспільно значимого питання оплатності користування землями комунальної власності. Зазначає, що суспільний інте-рес полягає у повному та своєчасному надходженні орендної плати до місцевого бюджету. Обґрун-товуючи представницькі функції, Прокурор наголошує на пасивності поведінки Позивача. При цьо-му, до позовної заяви Прокурор додає надіслане Позивачем Відповідачу повідомлення з вимогою про сплату збитків від 17.11.2017р.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу, колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до ч.ч. 3-5 ст.53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені зако-ном підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійнювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звер-татись до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набу-ває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах дер-жави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, заз-начений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Переглядаючи ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що за змістом ч.2 ст.2 ЦК України одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі стат-тями 167, 170 ЦК України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1311 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені зако-ном.

Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь про-курора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Фран-ції» (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27). Водночас існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Росій-ської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява №42454/02, пункт 35) ЄСПЛ зазначає, що сторона-ми цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій гро-мадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі са-мостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпа-ються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держа-ви.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003р. №1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функ-цій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інте-ресів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

З огляду на викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та не-обхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провад-ження, зміст п.3 ч.1 ст.1311 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які пря-мо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокуро-ром інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад право-суддя.(пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інте-ресів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган дер-жавної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компе-тенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наяв-ність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Колегія суддів дійшла висновку, що виключними випадками, за яких прокурор може здійс-нювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення поло-жень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокура-турою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999р. №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси дер-жави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, прог-рам, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як на-ціонального багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських това-риств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтере-си не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його зас-тупник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає ор-ган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предме-том самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Над-мірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвес-ти до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтере-сів там, де це дійсно потрібно.

У даній справі Прокурор обґрунтував наявність «інтересів держави», які на його думку поля-гають в порушенні законності у сфері земельних відносин.

Водночас Конституція України передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.

Прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцево-го самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відпо-відні повноваження; - у разі відсутності такого органу.(ст.23 Закону України «Про прокуратуру»).

У першому випадку передбачається наявність органу, який може здійснювати захист інтере-сів держави самостійно, у другому відсутність такого органу. При цьому, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

Прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно. Тобто захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень. А щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта влад-них повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджа-ють захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати на-лежного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Така ж правова позиція відображена постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018р. у справі №924/1256/17, а також у постановах Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі №4/166 «Б» та від 20.09.2018р. у справі №924/ 1237/17, від 23.10.2018р. у справі №926/03/18, від 23.10.2018р. у справі №906/240/18, від 01.11.2018р. у справі №910/18770/17, від 06.02.2019р. у спра-ві №927/246/18, від 26.02.2019р. у справі №920/284/18, від 19.03.2019р. №910/2491/18.

При цьому, нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповнова-женого суб`єкта владних повноважень він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповід-ні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рі-шень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. Неналежність захисту мо-же бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати на-лежного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Правова позиція щодо можливості прокурора виступати у судових спорах в якості позивача лише у виключних випадках також відображена у постановах Верховного Суду від 01.08.2018р. №918/95/17 та від 20.09.2018р. №924/1237/17.

Крім того, колегія суддів зауважує, що посилання Прокурора на ненадходження до місцево-го бюджету коштів у вигляді орендної плати, що безпосередньо стосується прав та економічних ін-тересів територіальної громади міста, через нездійснення захисту Міською радою майнових прав та інтересів територіальної громади міста, тобто її пасивна поведінка відхиляються.

Так, відповідно статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні гро-мади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядуван-ня, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими за-конами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.(ч.1 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Статтею 181 зазначеного Закону передбачено, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самовря-дування.

Таким чином, Прокурор фактично звернувся у цій справі із позовом на захист прав та інте-ресів Хмельницької міської ради як органу місцевого самоврядування, який наділений повнова-женнями щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю зі здійснення захисту прав та охоронюваних законом ін-тересів держави у судовому порядку.

При цьому, колегія суддів зауважує, що звернення до суду є правом, а не обов`язком.

Таким чином, відсутні передбачені законом виключні підстави звернення прокурора до су-ду за захистом інтересів держави, оскільки Прокурор не підтвердив правових підстав для предс-тавництва та відповідно, не набув процесуального статусу органу, якому законом (ст.53 ГПК Украї-ни та ст.23 Закону України «Про прокуратуру») надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб (спеціальної процесуальної правоздатності).

Обставини дотримання прокурором встановленої ч.ч. 3, 4 ст.23 Закону України «Про проку-ратуру» процедури, яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкрет-них правовідносинах, оскільки відповідно до приписів ст.ст. 53, 174 ГПК України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час від-повідний уповноважений орган держави (за його наявності), виконуючи свої функції, не позбавле-ний можливості самостійно звернутись до суду з метою захисту інтересів держави (постанова Ка-саційного господарського суду в складі Верховного Суду від 06.02.2019р. у справі №927/246/18).

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Вирішуючи спір у даній справі, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про залишення без розгляду позову Прокурора в інтересах Хмельницької міської ради.

Всі доводи апеляційної скарги розглянуто, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Прокурора чи Міської ради не встановлено.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпо-середньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Прокурора, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.277, 278 ГПК України для скасування чи зміни ос-каржуваної ухвали, тому суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 34, 73, 74, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 277, 282, 284 Господарського проце-суального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника прокурора Хмельницької області на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 25.03.2019р. у справі №924/149/18 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №924/149/18 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Мельник О.В.