ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2019 року м.Дніпро Справа № 904/5462/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач)

судді: Іванова О.Г., Антонік С.Г.

секретар судового засідання: Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

позивач: Нечипоренко О.В. , паспорт серії НОМЕР_1 від 20.01.2000 р., особисто;

представник відповідача не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зодчий-2000"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2019 у справі № 904/5462/18 ( суддя Воронько В.Д.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Нечипоренко Олени Вікторівни, м. Черкаси

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зодчий-2000", смт Васильківка Дніпропетровської області

про стягнення 378682,91грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач- Фізична особа-підприємець Нечипоренко Олена Вікторівна звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зодчий-2000" із позовом про стягнення 150000,00 грн основного боргу, 20589,04 грн пені, 10005,00 грн інфляційних нарахувань та 2280,82 грн 3% річних за договором купівлі-продажу №У-04/35, та 163500,00 грн основного боргу, 21169,89 грн пені, 8665,50 грн інфляційних нарахувань та 2472,66 грн 3% річних за договором купівлі-продажу №У-04/36.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2019 у справі № 904/5462/18 позовні вимоги задоволено частково.

Суд стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зодчий-2000" (52600, Дніпропетровська область, Васильківський район, смт Васильківка, вул. Абрикосова, 298; ідентифікаційний код 33322697) на користь Фізичної особи-підприємця Нечипоренко Олени Вікторівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) основний борг у сумі 313500,00 грн, пеню в сумі 41497,52 грн, 3% річних у сумі 4753,48 грн, інфляційні нарахування в сумі 18663,27 грн та витрати по сплаті судового збору у сумі 5676,21 грн, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач- Товариство з обмеженою відповідальністю "Зодчий-2000" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, не відповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Зокрема, апелянт посилається на те, що відповідач або його представник не були присутні на судовому засіданні та не мали можливості надати до суду докази, що спростовують вимоги позивача.

Так, в матеріалах справи, знаходяться поштові повідомлення про вручення судової кореспонденції відповідачу на ім`я Товариство з обмеженою відповідальністю «Зодчий-2000», з зазначенням підпису довіреної особи, в той час, як ані відповідач, ані його дійсна довірена особа не отримували судової поштової кореспонденції, а особа яка, відповідно до підпису зазначеному у поштових повідомленнях, отримувала кореспонденцію жодного разу її відповідачу не передавала та не повідомляла про судовий процес за його участю. Підписи в поштових повідомленнях відповідачу не відомі.

Тому відповідач і не знав про винесене рішення суду, так як на його розгляді присутнім не був і про існування даного рішення відповідачу стало відомо лише після ознайомлення з матеріалами справи (копії документів додаються).

Також апелянт посилається на те, що суд першої інстанції, приймаючи дане спірне рішення, зазначає як основу причину задоволення позову - неналежне виконання відповідачем умов Договорів купівлі-продажу №У-04/35 від 25.05.2017 року та №У-04/36 від 25.05.2017 року (далі договір №У-04/35 та - №У-04/36) по неперерахуванню на рахунок позивача коштів за отриманий товар.

Але, апелянт вважає дане твердження суду є безпідставним в зв`язку з тим, що голова Товариства з обмеженою відповідальністю «Зодчий-2000» (надалі ТОВ) - Сарана Володимир Миколайович вказаних договорів №У-04/35 та - №У-04/36 та додатків до них, або будь-який інший договір з позивачем не укладав, не підписував та нікого не уповноважував це робити від його імені та в інтересах ТОВ.

Апелянт аважає, що дані договори ЖУ-04/35 та - №У-04/36 є недійсними, оскільки з ТОВ вони не укладались і головою ТОВ не підписувались.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення суду, та відмови у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.04.2019року апеляційну скаргу було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

10.05.2019 до канцелярії апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Зодчий-2000", смт Васильківка Дніпропетровської області надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги, надано оригінал платіжного доручення про сплату судового збору та докази направлення іншим учасникам копії апеляційної скарги .

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.05.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Зодчий-2000", смт Васильківка Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2019 у справі № 904/5462/18 ( повний текст рішення підписано 20.03.2019 року , суддя Воронько В.Д.), розгляд призначено на 05.06.2019рік.

Позивачем - Фізичною особою-підприємцем Нечипоренко О.В. надано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи відповідача, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими. Просить залишити оскаржуване рішення - без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач в судове засідання не з`вився, проте, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать як клопотання, так і рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

4 червня 2019 року до канцелярії суду надійшло клопотання представника ТОВ « Зодчий -2000» Лащенко В.А. про відкладення розгляду справи у зв`язку із захворюванням.

Розглянувши дане клопотання, заслухавши думку позивача, яка заперечувала проти його задоволення, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.11,12 статті 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тобто, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів зауважує, що відповідач мав достаньо часу для надання відповідних доказів на підтвердження своєї правової позиції, якщо вони існують. Довідка про те, що представник відповідача перебуває на амбулаторному лікуванні, не є поважною причиною відкладення розгляду справи, оскільки відповідач є юридичною особою, що в силу уставних документів має у своєму складі осіб, уповноважних на здійснення представництва юридичної особи.

Крім того, відповідач не позбавлений можливості звернутись до іншої особи для надання правової допомоги.

Посилання у заяві представника відповідача на те, що відповідач не бажає приймати участь у розгляді скарги без свого представника, на думку суду, свідчить про неналежне виконання стороною у справі своїх обов`язків.

З огляду на вищезазначене, підстав для відкладення розгляду справи, не вбачається.

В судовому засіданні 05.06.2019 року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 25.05.2017 між Фізичною особою-підприємцем Нечипоренко Оленою Вікторівною (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зодчий-2000" (покупець, відповідач) укладено договір купівлі-продажу №У-04/35 (договір №У-04/35), за умовами пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується на підставі цього договору передати, а покупець прийняти і сплатити за товар на умовах, вказаних у договорі.

Згідно з пунктом 1.2 договору №У-04/35 найменування, ціна одиниці товару визначаються сторонами на кожну партію товару у специфікаціях, що є невід`ємними додатками до цього договору (специфікація).

Пунктом 2.1 №У-04/35 договору передбачено, що поставка товару постачальником здійснюється за узгодженими цінами та асортиментом згідно рахунків та специфікацій, що додаються до даного договору, а покупець зобов`язується своєчасно отримати та оплатити цей товар.

За умовами п. 2.2 договору №У-04/35 кількість та ціна товару підтверджується видатковими накладними на товар, виданими постачальником покупцю, згідно цього договору.

Пунктом 4.1 договору №У-04/35 визначено, що поставка товару здійснюється на адресу: Дніпропетровська область, Васильківський район, селище міського типу Васильківка, вул. Абрикосова, будинок 298.

Розрахунок за товар здійснюється в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів з р/р покупця на р/р постачальника, або іншим шляхом, не забороненим діючим законодавством (п. 3.3 договору №У-04/35).

Згідно з пунктом 8.1 договору №У-04/35 даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами було підписано специфікацію (додаток №1) до договору №У-04/35 (а.с. 20), в якій узгоджено поставку наступного товару: органо-мінерального добрива "Gumisil-B" у кількості 1500 л. за ціною 100,00 грн на загальну суму 150000,00 грн; адреса відправлення: Дніпропетровська область, Васильківський район, селище міського типу Васильківка, вул. Абрикосова, будинок 298.

Крім того, 25.05.2017 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено договір купівлі-продажу №У-04/36 (далі - договір №У-04/36), умови якого, за виключенням пункту 3.2 цього договору, є аналогічними умовам договору №У-04/35.

До договору №У-04/36 сторонами в якості додатку №1 було підписано специфікацію (а.с. 27), в якій узгоджено поставку наступного товару: органо-мінерального добрива "Gumisil-B" у кількості 1500 л. за ціною 109,00 грн на загальну суму 163500,00 грн; адреса відправлення: Дніпропетровська область, Васильківський район, селище міського типу Васильківка, вул. Абрикосова, будинок 298.

Звертаючись до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Зодчий-2000", із позовом про стягнення 150000,00 грн основного боргу, 20589,04 грн пені, 10005,00 грн інфляційних нарахувань та 2280,82 грн 3% річних, нарахованих за договором купівлі-продажу №У-04/35, укладеного між сторонами 25.05.2017,та 163500,00 грн основного боргу, 21169,89 грн пені, 8665,50 грн інфляційних нарахувань та 2472,66 грн 3% річних, нарахованих за договором купівлі-продажу №У-04/36, укладеного між сторонами 25.05.2017, позивач - фізична особа-підприємць Нечипоренко Олена Вікторівна, посилалась на невиконання відповідачем зобов`язання по оплаті отриманого ним товару.

Задовольняючи позовні вимоги частково, господарський суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неналежно виконав зобов`язання за Договором купівлі -продужу №У-04/35 та У-04-36, в частині оплати отриманого товару, що також є підставою для стягення пені та сум, передбачених статтею 625 ГПК України. Разом з цим, здійснивши перевірку розрахунку пені, інфляційних, суд першої інстанції зменшив їх розмір у зв`язку із помилкою позивача в розрахунках.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно із ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору №У-04/35, постачальник поставив покупцеві вищевказаний товар на загальну суму 150 000,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №Г-00000003 від 25.05.2017, підписаною уповноваженими представниками сторін без заперечень та зауважень із нанесенням відбитків печаток позивача та відповідача, а також товарно-транспортною накладною № від 25.05.2017.

На виконання умов договору №У-04/36 постачальник поставив покупцеві зазначений вище товар на загальну суму 163500,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №Г-00000004 від 27.05.2017, підписаною уповноваженими представниками сторін без заперечень та зауважень із нанесенням відбитків печаток позивача та відповідача, а також товарно-транспортною накладною № від 27.05.2017.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 1 та 2 статті 692 ЦК України встановлено обов`язок покупця сплатити продавцеві повну ціну переданого товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору №У-04/35 розрахунки провадяться на рахунок постачальника з зазначенням номеру рахунку, як підстави для оплати; оплата за товар має бути здійснена таким чином: 150000,00 грн згідно рахунку до 10 серпня 2017 року.

Пунктом 3.2 договору №У-04/36 передбачено, що оплата за товар має бути здійснена таким чином: 163500,00 грн згідно рахунку до 20 червня 2017 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Проте, відповідач у порушення умов договору своїх зобов`язань по оплаті за отриманий товар не виконав, у зв`язку з чим за ним перед позивачем утворилась заборгованість у загальній сумі 313500,00 грн (150000,00 грн + 163500,00 грн), оскільки відповідач повинен був оплатити вартість отриманого ним товару за видатковою накладною №Г-00000003 від 25.05.2017 - до 10.08.2017, як визначено умовами п. 3.2 договору №У-04/35, та за накладною №Г-00000004 від 27.05.2017 - до 20.06.2017, як визначено умовами п. 3.2 договору №У-04/36.

З метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу: лист-нагадування про сплату суми заборгованості за договорами купівлі-продажу, претензії від 30.08.2018 №1 за договором №У-04/36 та №2 за договором №У-04/35 з вимогою сплатити заборгованість у вказаній сумі, які залишені останнім без відповіді та задоволення.

З огляду на вищезазначене, господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення суми боргу за обома договорами на користь позивача.

Приписами ст. 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За умовами пунктів 7.2 договорів №У-04/35 та №У-04/36 за невиконання договірних зобов`язань та порушення строків сплати за товар, передбачених п. 3 цих договорів покупець несе матеріальну відповідальність в вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на той час, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Позивач за порушення відповідачем узгоджених сторонами у договорах купівлі-продажу строків оплати товару нарахував та заявив до стягнення з нього пеню за договором №У-04/35 в сумі 20589,04 грн за період з 11.08.2017 по 11.02.2018 та за договором №У-04/36 - в сумі 21169,89 за період з 21.06.2017 по 21.12.2017.

Перевіркою наданих до позову розрахунків пені, суд першої інстанції виявив їх невідповідність припису п. 6 ст. 232 ГК України в частині визначення позивачем кінцевих дат нарахування пені, оскільки за умовами пункту 3.2 договорів №У-04/35 зобов`язання по оплаті мало бути виконано відповідачем до 10.08.2017, а за умовами пункту 3.2 договорів №У-04/36 - до 20.06.2016, а отже, встановлений нормою п. 6 ст. 232 ГК України шестимісячний строк для нарахування пені за договором №У-04/35 сплинув 10.02.2018 і за договором №У-04/36 - 20.12.2017 відповідно.

З огляду на вищезазначене, господарський суд першої інстанції обгрунтованого стягнув на користь позивача пеню за договором №У-04/35 за період з 11.08.2017 по 10.02.2018 у сумі 20457,53 грн. та за договором №У-04/36 за період з 21.06.2017 по 20.12.2017 в сумі 21039,99 грн.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою наданих позивачем розрахунків 3% річних на загальну суму 4753,48 грн судом встановлено їх обгрунтованість та арифметичну вірність, у зв`язку з чим суд першої інстанції правильно стягнув на користь позивача 3% річних у сумі 2280,82 грн за договором №У-04/35 за період з 11.08.2017 по 11.02.2018 і в сумі 2472,66 грн за договором №У-04/36 за період з 21.06.2017 по 21.12.2017.

Перевіривши розрахунок інфляційних нарахувань, суд першої інстанції усунув допущену позивачем арифметичну неточність, та обгрунтовано стягнув на користь позивача інфляційні нарахування за договором №У-04/35 за період з серпня 2017 року по січень 2018 року у сумі 9998,54 грн, та за договором №У-04/36 за період з липня по грудень 2017 року у сумі 8664,73 грн.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що він не був повідомлений ані про наявність спору, ані про розгляд справи судом першої інстанції, що на думку апелянта, підтверджує повернення кореспонденції на адресу відповідача за закінченням терміну зберігання.

Такі доводи апелянта суперечать доказам, наявним у справі, оскільки посилання апелянта на а.с. 88,98,103,108 про повернення кореспонденції за закінченням терміну зберігання, стосується кореспонденції, яка направлялась на адресу позивача.

В той же час, кореспонденція, яка надсилалась на юридичну адресу відповідача, була отримана представником відповідача за довіреністю, про що зазначено в усіх ркомендованих повідомленнях про вручення відповідачу поштових відправлень.

Колегія суддів також зазначає, що позовна заява направлена на адресу відповідача, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань: 52600, Дніпропетровська область, Васильківський район, селище міського типу Васильківка, вул.Абрикосова, будинок 298.

Ухвали місцевого господарського суду про відкриття провадження у справі, призначення справи до розгляду, повідомлення про дату, час та місце розгляду справи направлялись відповідачу за вказаною вище адресою.

Відповідно до статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим кодексом для вручення судових рішень.

Статтею 242 ГПК України, яка регламентує порядок вручення судового рішення, зазначено, що днем вручення судового рішення є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, або відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Оскільки рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення було вручено 28.12.2018року, 19.01.2019року, 05.02.2019року, 22.02.2019року( а.с.58, 71,78,87) , колегія суддів вважає, що відповідач був належним чином повідомлений і про існування спору, і про його розгляду судом першої інстанції.

Посилання відповідача на те, що кореспонденція йому не передавалась, суд також вважає таким, що суперечить його іншим поясненням в апеляційній скарзі, а також не може свідчити про недотримання порядку надсилання та вручення поштової кореспонденції.

Водночас, колегія суддів звертає увагу скаржника, що відповідно до частини 1 статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Доводи апелянта про те, що договора є недійсними, оскільки не підписувались і не укладались посадовою особою відповідача, є неспроможними, оскільки вони не оскаржені, а тому діє презумпція правомірності правочину.

Інші доводи є неспроможними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

В силу приписів ст. 129 ГПК України витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги відносяться на Товариства з обмеженою відповідальністю "Зодчий-2000", смт Васильківка Дніпропетровської області.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зодчий-2000", смт Васильківка Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2019 у справі № 904/5462/18 ( суддя Воронько В.Д.) - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Зодчий-2000", смт Васильківка Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 06.06.2019року

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя С.Г.Антонік

Суддя О.Г.Іванов