РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.05.2019Справа №927/923/18

За первісним позовомФізичної особи-підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича
доАкціонерного товариства "Українська залізниця"
провитребування майна з чужого незаконного володіння
та за зустрічним позовомАкціонерного товариства "Українська залізниця"
до1. Фізичної особи-підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича 2. Підприємства "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва
провизнання договору недійсним

Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники учасників справи:

від позивача за первісним позовом (відповідача-1 за зустрічним позовом)Водолагін С.М., ордер серії ЧН №025747 від 20.03.2019;
від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом)Марченко В . М ., ордер серії КВ №401031 від 06.02.2019;
від відповідача-2 за зустрічним позовомВодолагін С.М., ордер серії ЧН №025747 від 20.03.2019;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Крамаренко Василь Анатолійович звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом, в якому просить витребувати з незаконного володіння Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (найменування змінене на Акціонерне товариство "Українська залізниця") стрілочний перевід №92 загальною вартістю 66052,86 грн, що розташований за адресою: м.Чернігів, вул.Володимира Дрозда , 11. Також позивач за первісним позовом просив покласти на відповідача за первісним позовом витрати на професійну правничу допомогу на суму 18000,00 грн.

Первісні позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі договору купівлі-продажу №2 від 01.10.2010 позивачем за первісним позовом було придбано у Підприємства "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва 594 м залізничної колії, у тому числі стрілочні переводи №92, №94, які є складовою частиною даної під`їзної колії. Всупереч даному факту, відповідач за первісним позовом прийняв на баланс стрілочний перевід №92, чим створив позивачу за первісним позовом перепони на вільне володіння та користування своєю власністю для здійснення підприємницької діяльності. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, зокрема, на ч.1 ст.320, ч.1 ст.321, ч.1 ст.387 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 22.12.2018 позовну заяву передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №927/923/18; вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 07.02.2019; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

04.02.2019 через канцелярію суду від позивача за первісним позовом надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

07.02.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

07.02.2019 від позивача за первісним позовом надійшли додаткові документи для доручення до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 07.02.2019 оголошено перерва до 01.03.2019. Сторонам направлено виклик у судове засідання 01.03.2019 в порядку ст.ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

13.02.2019 через канцелярію Господарського суду міста Києва від відповідача за первісним позовом надійшов відзив на первісний позов, в якому останній проти заявлених позовних вимог заперечив та зазначив, що Фізична особа-підприємець Крамаренко Василь Анатолійович не набув права власності на під`їздну залізничну колію станції Чернігів-Північний Південно-Західної залізниці, в т.ч. стрілку переводу №92, оскільки під`їзна залізнична колія, розташована на певній земельній ділянці є нерухомим майном, і її відокремлення та переміщення безумовно призведе до її знецінення та зміни призначення. Отже, договір купівлі-продажу №2 від 01.10.2010, за яким позивачем за первісним позовом було придбано у Підприємства "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва 594 м залізничної колії, у т.ч. стрілочні переводи №92, №94, підлягав нотаріальному посвідченню, чого сторонами дотримано не було. Крім того відповідач за первісним позовом зауважив, що державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції було відмовлено Фізичній особі-підприємцю Крамаренку Василю Анатолійовичу у державній реєстрації прав та їх обтяжень на під`їзду колію станції Чернігів-Північний Південно-Західної залізниці.

13.02.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Фізичної особи-підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича та Підприємства "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва про визнання недійсним договору купівлі-продажу №2 від 01.10.2010, укладеного між Підприємством "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва та Фізичною особою-підприємцем Крамаренком Василем Анатолійовичем.

За твердженнями позивача за зустрічним позовом, під`їзна залізнична колія, розташована на певній земельній ділянці є нерухомим майном, оскільки її відокремлення та переміщення безумовно призведе до її знецінення та зміни призначення, а договір купівлі-продажу №2 від 01.10.2010 за яким відповідачем-1 за зустрічним позовом було придбано у Підприємства "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва 594 м залізничної колії, у т.ч. стрілочні переводи №92, №94, всупереч ст.657 Цивільного кодексу України не був нотаріально посвідчений. Відтак, договір є нікчемним в силу приписів ст.215 та ч.1 ст.220 Цивільного кодексу України та підлягає визнанню недійсним в судовому порядку. Позивач за зустрічним позовом наполягав також на тому, що він є власником стрілочного переводу №92, у зв`язку з тим, що означене майно було внесено Державним територіально-галузевим об`єднанням "Південно-Західна залізниця" до статутного капіталу Акціонерного товариства "Українська залізниця" як основний засіб.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2019 прийнято для спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Фізичної особи-підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича та Підприємства "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом; встановлено відповідачам строк для подання відзивів на зустрічний позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

27.02.2019 через канцелярію Господарського суду міста Києва від позивача за первісним позовом надійшла відповідь на відзив на первісний позов, в якій останній проти доводів відповідача за первісним позовом, викладених ним у відзиві на первісний позов заперечив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2019 продовжено строк підготовчого провадження у справі №927/923/18 на 30 днів; оголошено перерву у підготовчому засіданні до 27.03.2019; встановлено відповідачу за первісним позовом строк для подання заперечень на відповідь на відзив на первісний позов - 5 днів з дня отримання відповіді; встановлено позивачу за зустрічним позовом строк для подання відповіді на відзив на зустрічний позов - 5 днів з дня отримання відзиву на зустрічний позов; встановлено відповідачам за зустрічним позовом строк для подання заперечень на відповідь на відзив на зустрічний позов - 5 днів з дня отримання відповіді

04.03.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідачів за зустрічним позовом надійшли відзиви на позовну заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця", в яких останні проти заявлених зустрічних позовних вимог заперечили.

За твердженнями відповідача-1 за зустрічним позовом майно, яке було реалізовано за договором купівлі-продажу №2 від 01.10.2010, а саме під`їзна залізнична колія та стрілочні переводи не є нерухомим майном, а зокрема, під`їзна залізнична колія є інженерною спорудою, яка не підлягає державній реєстрації. Також відповідач-1 за зустрічним позовом просив суд покласти на позивача за зустрічним позовом витрати на професійну правничу допомогу на суму 13000,00 грн.

Відповідач-2 за зустрічним позовом в аналогічному за змістом відзиві на зустрічний позов просив суд застосувати строк позовної давності до зустрічних позовних вимог та стягнути з позивача за зустрічним позовом витрати на професійну правничу допомогу на суму 13000,00 грн.

18.03.2019 через канцелярію суду від позивача за первісним позовом надійшло клопотання про долучення доказів.

27.03.2019 через канцелярію суду від позивача за зустрічним позовом надійшли письмові пояснення по суті спору з додатковим обґрунтуванням заявлених позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.04.2019.

12.04.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідачів за зустрічним позовом надійшли клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

12.04.2019 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача за зустрічним позовом надійшли письмові пояснення по суті заявлених зустрічних позовних вимог, в яких Акціонерне товариство "Українська залізниця" зазначило, що не пропустило строк позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом з наведених підстав.

В судовому засіданні з розгляду справи по суті 12.04.2019 оголошено перерву до 14.05.2019.

11.05.2019 через канцелярію Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача за зустрічним позовом про відмову у компенсації витрат на професійну правничу допомогу відповідачів за зустрічним позовом з огляду на їх не співмірність.

14.05.2019 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача за первісним позовом та відповідачів за зустрічним позовом надійшли клопотання про долучення доказів.

Також 14.05.2019 до канцелярії суду надійшла заява відповідача за первісним позовом про застосування строку позовної давності до первісних позовних вимог.

В судовому засіданні з розгляду справи по суті 14.05.2019 оголошено перерву до 20.05.2019.

17.05.2019 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача за первісним позовом та відповідачів за зустрічним позовом надійшли клопотання про долучення доказів.

Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) в судове засідання 20.05.2019 з`явився, первісні позовні вимоги підтримав, в задоволенні зустрічних позовних вимог просив відмовити.

Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) в судовому засіданні 20.05.2019 зустрічні позовні вимоги підтримав, в задоволенні первісних позовних вимог просив відмовити.

Представник відповідача-2 за зустрічним позовом проти заявлених позовних вимог заперечив, просив суд в задоволенні зустрічного позову відмовити.

В судовому засіданні 20.05.2019 на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2010 між Підприємством "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва (відповідач-2 за зустрічним позовом, продавець) та Фізичною особою-підприємцем Крамаренком Василем Анатолійовичем (позивач за первісним позовом, відповідач-1 за зустрічним позовом, покупець) укладено договір купівлі-продажу №2 (далі-договір), згідно умов якого продавець зобов`язується передати (продати), а покупець зобов`язується прийняти у власність та оплатити (придбати) на умовах і протягом дії цього договору майно в кількості та за ціною, що зазначені у специфікації до даного договору, яка є його невід`ємною частиною (п.2.1).

Загальна вартість об`єкту продажу становить - 10910,00 грн (п.2.2 договору).

Договір від імені продавця підписаний начальником бази Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва на підставі довіреності від 01.02.2010 №1, виданої самим же Крамаренком В.А. , як начальником підприємства.

Положеннями п.3.1, 3.2 договору сторони погодили, що оплата вартості об`єкту продажу здійснюється покупцем в національній валюті України шляхом внесення грошових коштів на поточний рахунок продавця. Термін проведення покупцем оплати вартості об`єкту продажу триває до 31.12.2010.

Доказів здійснення оплати вартості об`єкту позивач суду не надав.

За змістом п.п.4.1, 4.2 договору передача об`єкту продажу здійснюється продавцем протягом 5 календарних днів від дати укладення договору. Факт передачі об`єкту продажу покупцеві оформляється сторонами шляхом підписання двостороннього акту прийому-передачі, який становить невід`ємну частину договору.

Моментом переходу права власності на об`єкт продажу від продавця до покупця вважається дата підписання сторонами вищевказаного акту приймання-передачі (п.4.3 договору).

Продавець зобов`язується передати покупцеві протягом 5-ти календарних днів від дати укладення цього договору об`єкт продажу, а також необхідну технічну документацію на нього, а покупець зобов`язується прийняти обумовлений цим договором об`єкт продажу (п.п.5.1.1, 5.2.1).

Договір набирає чинності від дати його підписання сторонами і діє до моменту повного виконання ними своїх зобов`язань (п.9.1 договору).

Відповідно до специфікації №1 від 01.10.2010 до договору об`єктом продажу є під`їзна залізнична колія станції Чернігів-Північний Південно-Західної залізниці, що належить Підприємству "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва в кількості 594 погонних метри, в т.ч. стрілка переводу №92, №94. Загальна вартість об`єкту продажу за договором складає 10910,00 грн.

На виконання умов договору між контрагентами підписано акт приймання-передачі майна, згідно якого продавець передав, а покупець прийняв майно у власність.

17.03.2011 начальнику Чернігівської дистанції колії регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшло розпорядження про проведення роботи з власниками колій щодо прийняття на баланс залізниці стрілочних переводів, які обліковуються на балансі власників колій або укладення угод щодо їх утримання дистанціями колій, терміном виконання до 01.04.2011.

27.04.2011 на адресу начальника Чернігівської дистанції колії регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшло розпорядження про проведення комісійного обстеження стрілочних переводів, що експлуатуються на станційних та під`їзних коліях та не обліковуються на балансі залізниці, визначення їх переліку, відповідності технічного стану вимогам діючих нормативних документів та визначення умов їх подальшої експлуатації.

19.05.2011 начальнику Чернігівської дистанції колії регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшло розпорядження про негайне вжиття заходів щодо закриття для руху поїздів стрілочних переводів, які експлуатуються на станційних та під`їзних коліях залізниці та не обліковуються на її балансі; відкриття вказаних стрілочних переводів здійснити після вжиття відповідних заходів щодо визначення умов їх подальшої експлуатації після укладення угод на утримання або передачі на баланс залізниці тощо; забезпечити безпеку руху поїздів.

Відповідно до наказу начальника Чернігівської дистанції колії регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" №145 від 30.05.2013 було проведено інвентаризацію основних засобів верхньої будови колії ПЧУ-1 станом на 01.06.2013.

Згідно протоколу №1 від 07.06.2013 засідання інвентаризаційної комісії Чернігівської дистанції колії, в результаті інвентаризації основних засобів були встановлені надлишки у сумі 66052,86 грн, зокрема, стрілочний перевід №92 на гілці №І станції Чернігів - Північний 1 комплект вартістю 54594,53 грн та перевідні бруси 1 комплект вартістю 11458,33 грн.

25.04.2013 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області було прийнято рішення №1980978 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на стаціонарну під`їздну залізничну колію, що розташована за адресою: м . Чернігів, вул.Любченка, 11 .

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.06.2013 у справі №825/1918/13-а за позовом Фізичної особи-підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області Пронікова Андрія Олександровича про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. При цьому в мотивувальній частині вказаної постанови суд зазначив про те, що під`їзна колія є інженерною спорудою та не підлягає державній реєстрації окремо від цілісного майнового комплексу.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.10.2013 у справі №825/1918/13-а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.06.2013 залишено без змін.

30.04.2015 представник Фізичної особи-підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича звернувся до в.о. начальника Державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця" із запитом №86 з проханням повідомити на підставі яких правовстановлюючих документів стрілочний перевід №92 знаходиться на балансі Чернігівської дистанції колії станції Чернігів-Північний.

12.05.2015 на адресу представника Фізичної особи-підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича від відокремленого підрозділу Чернігівська дистанція колії Державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця" надійшла відповідь на запит №439, в якій було повідомлено про те, що стрілочний перевід №92 знаходиться на балансі Чернігівської дистанції колії Південно-Західної залізниці станції Чернігів-Північний з 2013 року.

Відповідно до вимоги №19/05 від 19.05.2015 Фізична особа-підприємець Крамаренко Василь Анатолійович повідомив начальника відокремленого підрозділу Чернігівська дистанція колії про те, що перебування стрілочного переводу №92 на балансі залізниці порушує його права як власника та вимагав зняти вказаний перевід з балансового обліку залізниці та повернути його у власність позивача за первісним позовом.

21.05.2015 на адресу Фізичної особи-підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича від відокремленого підрозділу Чернігівська дистанція колії надійшов лист №494 від 21.05.2015 з вимогою про надання документів по стрілочному переводу №92.

Листом №25/05 від 25.05.2015 Фізична особа-підприємець Крамаренко Василь Анатолійович направив на адресу відокремленого підрозділу Чернігівська дистанція колії документи на підтвердження права власності на стрілочний перевід №92 станції Чернігів-Північний.

Відповідно до листа Державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця" №НГ-Н3-1-5/574 від 28.05.2015 представника Фізичної особи-підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича повідомлено, що стрілочний перевід №92 знаходиться на балансі Чернігівської дистанції колії та є складовою об`єкта "Верхня будова під`їзної колії "Гілка №1" станції Чернігів-Північний", інвентарний номер об`єкта 1035256.

06.07.2015 представник Фізичної особи-підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича звернувся до начальника відокремленого підрозділу Чернігівська дистанція колії із запитом №160 з проханням повідомити про прийняте рішення щодо повернення у власність позивача за первісним позовом стрілочного переводу №92.

Листом №676 від 09.07.2015 відокремлений підрозділ Чернігівська дистанція колії повідомив представника Фізичної особи-підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича про прийняття рішення про зняття стрілочного переводу з балансу в 10-ти денний термін.

24.02.2016 представник Фізичної особи-підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича звернувся до начальника відокремленого підрозділу Чернігівська дистанція колії із запитом №22 з проханням про надання копії документу, що підтверджує зняття з балансу відокремленого підрозділу Чернігівська дистанція колії стрілочного переводу №92.

Листом №130 від 04.03.2016 відокремлений підрозділ Чернігівська дистанція колії регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" повідомив представника Фізичної особи-підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича про заборону всіх операцій щодо передачі, купівлі-продажу, списанню майна, у зв`язку з реорганізацією Державного територіально-галузевого об`єднання "Південно-Західна залізниця" шляхом злиття відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та пропонував звернутись з відповідним питанням до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

16.02.2017 представник Фізичної особи-підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича звернувся до відокремленого підрозділу Чернігівська дистанція колії з вимогою №01/02 від 14.02.2017 про зняття з балансу відокремленого підрозділу Чернігівська дистанція колії стрілочного переводу №92 та повернення його у власність Фізичної особи-підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича.

Листом №ПЧ-10-3/115 від 01.03.2017 виробничий підрозділ Чернігівська дистанція колії повідомив представника позивача за первісним позовом про те, що він є виробничим підрозділом регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та не є юридичною особою.

Листом №ЦЦІ-13/73 від 20.03.2017 Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" повідомило позивача за первісним позовом про те, що стрілочний перевід №92 станції Чернігів-Північний розміщений на під`їзній колії "Гілка №1" регіональної філії і є стрілкою примикання під`їзних колій користувачів, а тому відповідно до п.1.2 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 за №875/5096, перебуває в розпорядження регіональної філії.

04.05.2017 Фізична особа-підприємець Крамаренко Василь Анатолійович звернувся до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" з вимогою №01/02-05 про зняття з балансу виробничого підрозділу Чернігівська дистанція колії стрілочного переводу №92 та передачі його у власність Фізичної особи-підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича.

Листом №ЦЦТех-6/416 від 01.06.2017 Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" повідомило позивача за первісним позовом про те, що стрілочний перевід №92 станції Чернігів-Північний розміщений на під`їзній колії "Гілка №1" станції Чернігів-Північний регіональної філії і є стрілкою примикання під`їзних колій користувачів, а тому відповідно до п.1.2 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 за №875/5096, перебуває в розпорядження регіональної філії.

Постановою слідчого управління Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 19.11.2018 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 від 24.03.2016 за заявою Крамаренка Василя Анатолійовича про привласнення чужого майна службовими особами Чернігівської дистанції колії Південно-Західної залізниці та Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" при прийнятті на баланс стрілочного переводу №92 станції Чернігів-Північний закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 Кримінального кодексу України.

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м.Чернігова від 03.12.2018 в справі №751/8477/18 у задоволенні скарги Крамаренка Василя Анатолійовича про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження - відмовлено.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 у справі №910/11877/16 за позовом Фізичної особи-підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання договору дійсним та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Фізичної особи-підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича та Підприємства "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за зустрічним позовом - Міністерство інфраструктури України про визнання недійсним договору, в задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним договору №2 від 01.10.2010, укладеного між Фізичною особою-підприємцем Крамаренком Василем Анатолійовичем та Підприємством "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 у справі №910/11877/16 залишено без змін.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, остання, відповідно до ст.9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Щодо вимог за первісним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Згідно з ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені положеннями ст.16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України.

Спосіб захисту порушеного права обумовлюється нормою матеріального права, яка регулює ті чи інші правовідносини між сторонами спору. Тому, позивач, формулюючи позовні вимоги, повинен відштовхуватись від тих наданих йому законом прав, які були об`єктивно порушені відповідачем і позов повинен бути направлений на припинення цих правопорушень та на відновлення порушеного права. Таким чином, право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права. При цьому, обраний спосіб захисту не лише повинен бути встановлений договором або законом, але і бути ефективним засобом захисту, таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яким вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено зміст права власності, частиною першої якої передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У системі правових норм, що регулюють цивільно-правовий захист права власності, центральне місце займають норми, які передбачають такий речово-правовий спосіб захисту права, як витребування майна із чужого незаконного володіння - віндикація.

Віндикацією є передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульний володілець), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 01.10.2010 між Підприємством "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва як продавцем та Фізичною особою-підприємцем Крамаренком Василем Анатолійовичем як покупцем був укладений договір купівлі-продажу №2, відповідно до п.2.1 якого, продавець зобов`язався передати (продати), а покупець зобов`язався прийняти у власність та оплатити (придбати) на умовах і протягом дії договору майно в кількості та за ціною, що зазначені у специфікації до цього договору, яка є невід`ємною його частиною.

Зі змісту специфікації №1 від 01.10.2010 до вказаного договору вбачається, що об`єктом продажу є під`їзна залізнична колія станції Чернігів-Північний Південно-Західної залізниці, яка належить Підприємству "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва довжиною 594 погонних метрів, в т.ч стрілка переводу №92, № 94.

Відповідно до акту приймання-передачі майна згідно договору купівлі-продажу №2 від 01.10.2010 продавець - Підприємство "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва передало покупцю - Фізичній особі-підприємцю Крамаренку Василю Анатолійовичу об`єкт продажу, загальною вартістю 10910,00 грн.

Саме на цей договір позивач за первісним позовом посилається як на підставу набуття ним права власності на спірне майно.

Відповідно до ст.658 Цивільного кодексу України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

В той же час, рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2018 у справі №910/11877/16, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2019 за позовом Фізичної особи-підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання договору дійсним та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Фізичної особи-підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича та Підприємства "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за зустрічним позовом - Міністерство інфраструктури України про визнання недійсним договору, встановлені наступні обставини:

- з змістом довідки Чернігівської дистанції колії від 21.07.2016 №ПЧ-10-3/468, на балансі виробничого підрозділу Чернігівська дистанція колії регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" обліковується "Верхня будова під`їзної колії "Гілка № 1" ст. Чернігів-Північний";

- відповідно до інвентарної картки №302 обліку основних засобів Верхньої будови п/к Гілка №1 ст.Чернігів-Північний від 30.11.2015, дата введення вказаної колії в експлуатацію - 01.01.1977. Серед конструктивних елементів об`єкта у інвентарній картці №302 вказано з-поміж іншого стрілочні переводи - 3 комплекти;

- за даними технічного паспорту під`їзної залізничної колії при ст. Чернігів-Північний Південно-Західної залізниці, що належить Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівагрошляхбуд", складеного у 2013 році, під`їзна колія при ст.Чернігів-Північний Південно-Західної залізниці, яка належить Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівагрошляхбуд", примикає стрілочним переводом №92 до під`їзної колії "Гілка-1". Сигнальний знак "Межа під`їзної колії" встановлений навпроти заднього стика хрестовини стрілочного переводу №92. Загальна довжина під`їзної колії складає 551,6 м. На балансі власника знаходиться 518,07 м. колії. На балансі Укрзалізниці знаходиться 33,53 м колії. Рік будівництва під`їзної колії - 1971. Стрілочний перевод № 92 належить Укрзалізниці. Стрілочний перевод №94 належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Чернігівагрошляхбуд";

- згідно технічного паспорта під`їзної залізничної колії при станції Чернігів-Північний Південно-Західної залізниці, що належить Підприємству "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)", складеного у 2009 році, під`їзна колія підприємства "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" примикає стрілочним переводом № 94 до під`їзної колії Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівагрошляхбуд". Знак "Межа під`їзної колії" встановлено навпроти граничного стовпчика стрілочного переводу №94. Загальна протяжність під`їзної колії складає 480 м, з них 48,1 колії належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Чернігівагрошляхбуд", а 431,92 м колії належить Підприємству "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)". Рік будівництва під`їзної колії - 1971;

- за змістом листа відокремленого підрозділу Чернігівська дистанція колії № 336 від 21.03.2011 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівагрошляхбуд" заявник ініціював розгляд та вирішення питання про передачу на баланс залізниці або укладення угоди щодо поточного утримання дистанцією колії стрілочного переводу №92, який врізаний в під`їзну колію "Гілка № 1" по станції Чернігів-Північний;

- зі змісту листа Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівагрошляхбуд" №106 від 26.03.2012 вбачається, що листом від 14.04.2011 №120 воно надало згоду на передачу з балансу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівагрошляхбуд" на баланс залізниці стрілочного переводу №92, а відтак просило утворити спільну комісію з безкоштовної передачі цього переводу №92;

- згідно висновку експерта Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №772/773/18-24 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 21.06.2018, призначеної ухвалою суду від 15.01.2018, з-поміж іншого, встановлено наступне: згідно інвентарної картки №302 обліку основних фондів Верхня будова під`їзної колії "Гілка - 1" станції Чернігів-Північний інвентарний номер (1035256) введена в експлуатацію 01.01.1977. Довжина колії - 1509 м.п. Початок колії від стрілочного переводу №136 через стрілочний перевід №92 (до квітня 2012 року знаходився на балансі Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівагрошляхбуд") і далі на об`єкт Міністерства оборони".

У рішенні від 26.09.2018 у справі №910/11877/16, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2019, суд першої інстанції дійшов висновку, що на момент укладення договору купівлі-продажу №2 від 01.10.2010, за яким позивачем за первісним позовом придбано у Підприємства "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва 594 м залізничної колії, у тому числі стрілочні переводи №92, №94, які є складовою частиною даної під`їзної колії, стрілочний перевод №92 належав саме Товариству з обмеженою відповідальністю "Чернігівагрошляхбуд".

В силу положень ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, встановлення факту належності спірного стрілочного переводу №92 станом на дату укладення договору купівлі-продажу №2 від 01.10.2010 Товариству з обмеженою відповідальністю "Чернігівагрошляхбуд" у зазначеному рішенні Господарського суду міста Києва має преюдиційне значення та не підлягає доказуванню.

Суду не надано доказів, що Підприємство "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва було (чи стало в подальшому) власником спірного стрілочного переводу №92, який передавався за договором купівлі-продажу №2 від 01.10.2010, та відповідно, мало права його продавати на момент укладення договору з позивачем за первісним позовом.

На підтвердження права власності продавця на спірне майно суду надані лише фінансові звіти та оборотно-сальдові відомості по рахунку 10 продавця. Однак, ці документи є лише формою бухгалтерського та фінансового обліку, що визначають склад, вартість та обсяг фінансових зобов`язань підприємства на конкретну дату і не відображають підстав знаходження майна у його власності (володінні).

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 387 Цивільного кодексу України встановлює, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суд, в першу чергу, має встановити, чи наявне у позивача право власності на спірне майно та встановити наявність підстав для його витребування у особи, яка володіє вказаним майном - відповідача за первісним позовом.

Наразі, виходячи із встановлених обставин справи, позивач за первісним позовом не довів, що до нього за укладеним з Підприємством "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва договором перейшло право власності на спірне майно.

Відтак, відсутні підстави для задоволення первісного позову щодо витребування такого майна у відповідача на користь позивача.

Щодо заяви відповідача за первісним позовом про пропуск Фізичною особою-підприємцем Крамаренком Василем Анатолійовичем строку позовної давності щодо первісних позовних вимог та застосування наслідків такого спливу, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України).

За приписами ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом ч.2 ст.9 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.223 Господарського кодексу України позовна давність має застосовуватися до вимог, що випливають з майново - господарських зобов`язань, визначених ст.175 Господарського кодексу України.

При цьому, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до прийняття ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч.3 та 4 ст.267 Цивільного кодексу України).

За приписами п.2.2 зазначеної постанови Пленуму Вищого господарського суду України, за змістом ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст.267 Цивільного кодексу України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Отже, враховуючи висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення первісних позовних вимог, господарський суд відмовляє в позові Фізичної особи-підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про витребування майна, стрілочного переводу №92 загальною вартістю 66052,86 грн, що розташований за адресою: м.Чернігів, вул.Володимира Дрозда, 11 з чужого незаконного володіння з підстав його необґрунтованості, не застосовуючи при цьому позовну давність та наслідки її спливу.

При цьому згідно положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про відмову в задоволенні первісних позовних вимог, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу за первісним позовом покладаються на позивача за первісним позовом.

Щодо зустрічних позовних вимог, суд зазначає наступне.

Як вже вказувалось судом, 01.10.2010 між Підприємством "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва як продавцем та Фізичною особою-підприємцем Крамаренком Василем Анатолійовичем як покупцем був укладений у простій письмовій формі договір купівлі-продажу №2, відповідно до п.2.1 якого, продавець зобов`язався передати (продати), а покупець зобов`язався прийняти у власність та оплатити (придбати) на умовах і протягом дії договору майно в кількості та за ціною, що зазначені у специфікації до цього договору, яка є невід`ємною його частиною.

Зі змісту специфікації №1 від 01.10.2010 до договору купівлі-продажу №2 від 01.10.2010 вбачається, що об`єктом продажу є під`їзна залізнична колія станції Чернігів-Північний Південно-Західної залізниці, яка належить Підприємству "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва довжиною 594 погонних метрів, в т.ч стрілка переводу №92, № 94.

За твердженнями позивача за зустрічним позовом, під`їзна залізнична колія, розташована на певній земельній ділянці є нерухомим майном, оскільки її відокремлення та переміщення безумовно призведе до її знецінення та зміни призначення, а договір купівлі-продажу №2 від 01.10.2010 за яким відповідачем-1 за зустрічним позовом було придбано у Підприємства "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва 594 м залізничної колії, у т.ч. стрілочні переводи №92, №94, всупереч ст.657 Цивільного кодексу України не був нотаріально посвідчений, а отже є нікчемним в силу приписів ст.215 та ч.1 ст.220 Цивільного кодексу України та підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.

Крім того, позивач за зустрічним позовом наполягав на тому, що він є власником стрілочного переводу №92, у зв`язку з тим, що означене майно було внесено Державним територіально-галузевим об`єднанням "Південно-Західна залізниця" до статутного капіталу Акціонерного товариства "Українська залізниця" як основний засіб.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним (за приписами ст.16 Цивільного кодексу України). Аналогічні положення містить ст.20 Господарського кодексу України.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

За змістом ст.209 Цивільного кодексу України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу. На вимогу фізичної або юридичної особи будь-який правочин з її участю може бути нотаріально посвідчений.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається (ст.220 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

За приписами ст.ст.182, 334, 657 Цивільного кодексу України угоди про відчуження нерухомості, посвідчуються нотаріально, підлягають державній реєстрації, а право власності на нерухомість виникає з моменту здійснення такої реєстрації.

Як вже зазначалось судом, об`єктом продажу за оспорюваних правочином є під`їзна залізнична колія станції Чернігів-Північний Південно-Західної залізниці, яка належить Підприємству "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва довжиною 594 погонних метрів, в т.ч стрілка переводу №92, № 94.

25.04.2013 державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області Проніков А.О. прийняв рішення №1980978, яким відмовив Фізичній особі - підприємцю Крамаренку Василю Анатолійовичу у державній реєстрації залізничної колії, що розташована за адресою м. Чернігів , вул . Любченка , 11 у зв`язку з тим, що заявлене право не підлягає державній реєстрації, оскільки у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Не погодившись з вищевказаним рішенням державного реєстратора, відповідач-1 за зустрічним позовом звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.06.2013 у справі №825/1918/13-а за позовом Фізичної особи-підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області Пронікова Андрія Олександровича про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю з тих підстав, що під`їзна колія є інженерною спорудою та не підлягає державній реєстрації окремо від цілісного майнового комплексу.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.10.2013 у справі №825/1918/13-а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.06.2013 залишено без змін.

В межах розгляду зазначеної справи суди не взяли до уваги посилання позивача, що спірна під`їзна залізнична колія є невід`ємною частиною об`єктів нерухомого майна, і відзначили, що під`їзну залізничну колію неможливо кваліфікувати як цілісний майновий комплекс.

В силу положень ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України ці обставини мають преюдиціальне значення не потребують повторного доказування.

Таким чином, доводи позивача за зустрічним позовом про необхідність нотаріального посвідчення спірного договору як правочину по відчуженню нерухомого майна свого підтвердження в ході розгляду справи не знайшли, а відтак, позовні вимоги позивача за зустрічним позовом про визнання такого договору недійсним не підлягають.

Отже суд відмовляє в задоволенні зустрічних позовних вимог з огляду на їх недоведеність, не застосовуючи при цьому позовну давність та наслідки її спливу, про застосування якої заявлено відповідачем-2 за зустрічним позовом.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача за зустрічним позовом.

Суд зазначає, що відповідачами за зустрічним позовом заявлено до стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" витрат на професійну правничу допомогу в сумі 16000,00 грн на користь кожного з відповідачів.

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

За приписами ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.04.2016 між Фізичною особою-підприємцем Крамаренком Василем Анатолійовичем (клієнт) та адвокатом Водолагіним Сергієм Миколайовичем (адвокат) укладено договір №43-04 про надання правової допомоги, за умовами п.1.1 якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання про надання правової допомоги щодо представництва інтересів клієнта в адміністративних судах, господарських судах, судах загальної юрисдикції, в органах державної виконавчої служби, органах державної влади з усіма правами, які надаються позивачу, відповідачу, потерпілому в судовому процесі, у тому числі подавати позови, заяви, апеляційні та касаційні скарги, інші документи, знайомитись з усіма матеріалами справи, робити з них будь-які витяги, копії, брати участь в усіх судових засіданнях, подавати будь-які докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти будь-які клопотання, відводи, давати усні та письмові пояснення чи заперечення суду, надавати свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань, заяв і доводів інших учасників судового процесу, користуватися всіма іншими процесуальними правами, наданими позивачу, заявнику, відповідачу та третій особі, передбаченими Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Цивільним процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами законодавства України, в тому числі повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову, зміни предмета позову, укладення мирової угоди, оскарження рішення, ухвали, постанови судів всіх інстанцій та отримання їх копій. Бути представником клієнта в усіх органах влади, підприємств, незалежно від форми власності, органах прокуратури, правоохоронних органах та державній виконавчій службі.

Відповідно до п.1.1 додаткової угоди №05 від 27.02.2019 до договору №43-04 про надання правової допомоги від 20.04.2016, клієнт зобов`язується сплатити виконавцю за вступ у справу №927/932/18 та представництво інтересів клієнта як відповідача за зустрічним позовом в Господарському суді міста Києва у справі №927/923/18 за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" до клієнта про визнання договору недійсним, а клієнт сплачує адвокату 13000,00 грн.

Згідно з розділом 2 вказаної додаткової угоди, розрахунок гонорару наступний:

2.2. за надання консультації, що стосується предмету спору, підготовку і написання відзиву (заперечення) складає 4000,00 грн;

2.3. за участь у судових засіданнях по справі №927/923/18 за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Фізичної особи-підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича та Підприємства "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва про визнання недійсним договору купівлі-продажу №2 від 01.10.2010: 9000,00 грн (3000,00 грн за кожне судове засідання).

Крім того на підтвердження здійснення відповідачем-1 за зустрічним позовом витрат на професійну правничу допомогу було подано свідоцтво №288 про право на заняття адвокатською діяльністю від 26.04.2006, ордер на надання правової допомоги серії ЧН №025746 від 20.03.2019, квитанції до прибуткового касового ордера від 27.02.2019 на суму 4000,00 грн, від 09.04.2019 на суму 6000,00 грн, від 13.05.2019 на суму 3000,00 грн та від 15.05.2019 на суму 3000,00 грн, а всього на суму 16000,00 грн.

22.11.2018 між Підприємством "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва (клієнт) та адвокатом Водолагіним Сергієм Миколайовичем (адвокат) укладено договір №13 про надання правової допомоги, за умовами п.1.1 якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання про надання правової допомоги щодо представництва інтересів клієнта в адміністративних судах, господарських судах, судах загальної юрисдикції, в органах державної виконавчої служби, органах державної влади з усіма правами, які надаються позивачу, відповідачу, потерпілому в судовому процесі, у тому числі подавати позови, заяви, апеляційні та касаційні скарги, інші документи, знайомитись з усіма матеріалами справи, робити з них будь-які витяги, копії, брати участь в усіх судових засіданнях, подавати будь-які докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти будь-які клопотання, відводи, давати усні та письмові пояснення чи заперечення суду, надавати свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань, заяв і доводів інших учасників судового процесу, користуватися всіма іншими процесуальними правами, наданими позивачу, заявнику, відповідачу та третій особі, передбаченими Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Цивільним процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами законодавства України, в тому числі повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову, зміни предмета позову, укладення мирової угоди, оскарження рішення, ухвали, постанови судів всіх інстанцій та отримання їх копій. Бути представником клієнта в усіх органах влади, підприємств, незалежно від форми власності, органах прокуратури, правоохоронних органах та державній виконавчій службі.

На підтвердження понесення відповідачем-2 за зустрічним позовом витрат на професійну правничу допомогу було подано свідоцтво №288 про право на заняття адвокатською діяльністю від 26.04.2006, ордер на надання правової допомоги серії ЧН №025747 від 20.03.2019, квитанції до прибуткового касового ордера від 27.02.2019 на суму 4000,00 грн, від 08.04.2019 на суму 6000,00 грн, від 13.05.2019 на суму 3000,00 грн та від 15.05.2019 на суму 3000,00 грн, а всього на суму 16000,00 грн.

Суд зазначає, що крім тверджень позивача за зустрічним позовом, викладених ним у клопотанні про відмову у компенсації витрат на професійну правничу допомогу, відповідачам за зустрічним позовом, останнім не було подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу у заявленому Фізичною особою-підприємцем Крамаренком В.А. та Підприємством "Управління виробничо-технологічної комплектації (УВТК)" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва розмірі, а також відповідного клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а отже вимоги відповідачів за зустрічним позовом про стягнення витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та покладаються на позивача за зустрічним позовом.

З огляду на наведене всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду стосовно відсутності підстав для задоволення як первісних так і зустрічних позовних вимог.

Суд зазначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Керуючись ст.ст.74, 129, 238 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісного позову відмовити повністю.

2. У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Фізичної особи - підприємця Крамаренка Василя Анатолійовича ( АДРЕСА_5 ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 16000 (шістнадцять тисяч) грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу.

4. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Підприємства "Управління виробничо-технічної комплектації" Чернігівської обласної корпорації агропромислового будівництва (14031, Чернігівська обл., м.Чернігів, вул.Любченка, буд. 11, ідентифікаційний код 03588614) 16000 (шістнадцять тисяч) грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. При цьому, згідно з п.п.17.5 п.17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено:04.06.2019

Суддя Ю.М.Смирнова