номер провадження справи 4/56/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2019 Справа № 908/780/19

м. Запоріжжя Запорізької області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бердянський завод сільгосптехніки», (71107, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Матвєєва, буд. 1)

до відповідача Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14)

про стягнення 86099,99 грн. попередньої оплати, 601,51 грн. 3 % річних та 1291,49 грн. інфляційних витрат

Суддя Зінченко Н.Г.

при секретарі судового засідання Петриченко А.Є.

За участю представники сторін:

від позивача - Кузнєцов Д.О., на підставі ордеру на надання правової допомоги серія ЗПП № 092770 від 21.05.2019;

від відповідача - Морозов В.С., довіреність № 5 від 01.01.2019 (адвокат);

від відповідача - Комракова Д.С., довіреність № 290 від 18.02.2019;

01.04.2019 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Бердянський завод сільгосптехніки», м. Бердянськ Запорізької області до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя про стягнення 86099,99 грн. попередньої оплати за договором про постачання електричної енергії № 275 від 13.06.2018, 601,51 грн. 3 % річних та 1291,49 грн. інфляційних витрат.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2019 справу № 908/780/19 за вище вказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 04.04.2019 у справі № 908/780/19 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк терміном не пізніше 20.04.2019 для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 22.04.2019 відкрито провадження у справі № 908/780/19, справі присвоєно номер провадження справи 4/56/19, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 22.05.2019.

В судовому засіданні 22.05.2019 справу розглянуто, на підставі ст. 240 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та долучених судом до матеріалів справи.

Позивач в судовому засіданні 22.05.2019 підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві. Позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст., ст. 536, 625, 693, 714 ЦК України, ст., ст. 275, 276ГК України. Мотивуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що між позивачем та відповідачем був укладений договір про постачання електричної енергії № 275 від 13.06.2018, за умовами якого відповідач продавав електричну енергію позивачу для забезпечення потреб електроустановок позивача з приєднаною потужністю, зазначеною в додатку № 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу», а позивач оплачував відповідачу вартість використаної (купленої) електричної енергії. На виконання умов договору про постачання електричної енергії № 275 від 13.06.2018 відповідач виставив позивачу рахунок № 275/1пп на попередню оплату за електроенергію, що буде використана в січні 2019 року, на суму 64302,00 грн., який позивачем оплачений в повному обсязі платіжним дорученням № 1768 від 21.12.2018. Крім того, листом вих. № 256 від 14.12.2018 позивач звернувся до відповідача щодо проведення коригування договірної величини споживання електроенергії на грудень 2018 року до рівня 38,000 тис. кВТ.год. при раніше угодженому обсязі постачання електричної енергії на рівні 20,000 тис. кВт.год. Платіжним дорученням № 1743 від 17.12.2018 позивачем на рахунок відповідача перераховано 46500,00 грн. в якості оплати додатково заявлених обсягів споживання електричної енергії. Таким чином, в період з 01.12.2018 по 31.12.2018 позивачем на користь відповідача перераховані грошові кошти в загальній сумі 110802,00 грн. В грудні 2018 року підприємством позивача спожито 33000 кВт.год. електричної енергії на суму 84877,06 грн. 31.12.2018 ПАТ «Запоріжжяобленерго» виставило позивачу рахунок № 275/12а, з якого вбачається, що сума до сплати становить 0,00 грн., сальдо на користь ТОВ «Бердянський завод сільгосптехніки» по розрахункам за електричну енергію станом на 01.12.2018 становить 60174,98 грн., а станом на 01.01.2019 сальдо на користь ТОВ «Бердянський завод сільгосптехніки» по розрахункам за електричну енергію становить 86099,92 грн. Крім того, 12.03.2019 сторонами підписаний акт звірки взаємних розрахунків, яким відповідач визнав, що заборгованість перед ТОВ «Бердянський завод сільгосптехніки» по попередній оплаті становить 86099,92 грн. З 01.01.2019 ПАТ «Запоріжжяобленерго» на підставі Закону України «Про ринок електричної енергії» розпочало провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії на території Запорізької області. Отже, постачання (продаж) електричної енергії споживачам з 01.01.2019 здійснюють компанії-постачальники електричної енергії. У зв`язку із цим, починаючи з 01.01.2019 оплату за спожиту електричну енергію позивач здійснює ТОВ «Запоріжжяелектропостачання». Також з 01.01.2019 між позивачем та відповідачем припинені договірні правовідносини щодо постачання електричної енергії, які мали місце на підставі договору № 275 від 13.06.2018, що підтверджується заявою-приєднання від 01.01.2019 позивача до «Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії», опублікованого на сайті http//www.zoe.com.ua, на умовах договору про постачання електричної енергії № 275 від 13.06.2018. Враховуючи викладене, відповідач повинен повернути позивачу 86099,92 грн. попередньої оплати за електричну енергію, обсяги якої не були спожиті. Листування сторін з цього приводу позитивних наслідків не мало. У зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань щодо повернення попередньої оплати позивачем відповідачу нараховані втрати від інфляції в розмірі 1291,49 грн. та 3 % річних в розмірі 601,51 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача 86099,99 грн. (зазначено в прохальній частині позовної зави) попередньої оплати за електричну енергію, 601,51 грн. 3 % річних та 1291,49 грн. інфляційних витрат. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір в розмірі 1921,00 грн. і 6500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

21.05.2019 через канцелярію господарського суду Запорізької області від ПАТ «Запоріжжяобленерго» надійшов відзив по даній справі № 843-юр від 06.05.2019 без жодних додатків до нього.

Згідно з ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

З матеріалів справи вбачаться, що ухвалою суду по справі від 22.04.2019 відповідачу запропоновано у строк не пізніше 13.05.2019 подати до суду відзив на позовну заяву із його документальним обґрунтуванням і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Отже, поданий відповідачем відзив надійшов до суду поза межами строку, встановленого судом для подання відзиву, без обґрунтування неможливості його подання у такий строк.

Частиною 2 ст. 119 ГПК України унормовано, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

До 13.05.2019 заяви про продовження процесуального строку для подачі відзиву від ПАТ «Запоріжжяобленерго» до суду не надходило, як і не надходило відповідного клопотання з обґрунтуванням поважності причин неподання відзиву у строк встановлений судом.

В судовому засіданні 22.05.2019 представниками відповідача також не надано суду доказів поважності причин неподання відзиву у строк встановлений судом.

За приписами статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін (частини перша, третя статті 13 ГПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами частин 1 і 3 статті 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 9 ст. 165 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги вище викладене, суд на підставі ст., ст. 118, 165 ГПК України залишає відзив ПАТ «Запоріжжяобленерго» без розгляду та не враховує його при вирішенні спору по суті.

В судовому засіданні 22.05.2019 представник відповідача надав усні пояснення по суті спору, в яких зазначив, що до 01.01.2019 одним з основних видів діяльності ПАТ «Запоріжжяобленерго» було постачання електричної енергії за регульованим тарифом на території Запорізької області. З 01.01.2019 відповідач розпочав провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії на території Запорізької області на підставі ліцензії з розподілу електричної енергії, що видана згідно постанови НКРЕКП від 13.11.2018 № 1415, а ліцензія відповідача на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом з цього ж часу анульована. Отже, з 01.01.2019 ПАТ «Запоріжжяобленерго» не є електропостачальником та не може згідно вимог закону здійснювати діяльність з постачання електричної енергії. У зв`язку із цим, станом на 01.01.2019 виникла кредиторська заборгованість ПАТ «Запоріжжяобленерго» перед споживачами електричної енергії (юридичними та фізичними особами), що здійснювали відповідачу (як постачальнику) попередню оплату за електричну енергію в розмірі більшому за обсяги спожитої електричної енергії. Відповідно до Закону України «Про електроенергетику» вказані вище грошові кошти споживачів зараховувались на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, які були відкриті відповідачем в ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» згідно з договором банківського рахунку №121-095949 від 21.02.2017. За умовами вказаного договору банківського рахунку банк зобов`язаний виконувати платіжне доручення ПАТ «Запоріжжяобленерго» на повернення коштів, які були зараховані на рахунки підприємства, але йому не належать. Відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті від 21.01.2004 № 22 неналежний отримувач - це особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або неправомірно переказана сума коштів. Тобто, після 01.01.2019 ПАТ «Запоріжжяобленерго» є неналежним отримувачем грошових коштів, що були перераховані споживачами відповідачу (як постачальнику електроенергії) на поточні рахунки із спеціальним режимом використання. Враховуючи обставини що склалися, ПАТ «Запоріжжяобленерго» зверталося до банка з вимогами повернення коштів, які надходили від споживачів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання відповідача і являлись попередньою оплатою за електричну енергію. Однак, ПАТ «Державний ощадний банк України» безпідставно повертає без виконання платіжні доручення відповідача, які спрямовані на повернення коштів споживачам. Таким чином, чисельні юридичні та побутові споживачі електричної енергії, перед якими станом на 01.01.2019 у ПАТ «Запоріжжяобленерго» виникла кредиторська заборгованість через здійснення ними надмірних авансових платежів (передоплати) за електричну енергію до 01.01.2019, опинилися заручниками неправомірної бездіяльності уповноваженого банку в умовах перехідного періоду до нового ринку електричної енергії. За таких обставин, неповернення відповідачем позивачу попередньої оплати в розмірі 86099,99 грн. є наслідком протиправних дій ПАТ «Державний ощадний банк України». Крім того, відповідач зазначає, що він не має можливості користуватися грошовими коштами позивача, оскільки ці кошти знаходяться на рахунку зі спеціальним режимом використання. Таким чином, у позивача відсутні підстави для нарахування відповідачу відсотків за користування чужими грошовими коштами. З урахуванням викладеного, заявлені позовні вимоги відповідач вважає безпідставними та просить суд в задоволенні позову відмовити. Стосовно витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6500,00 грн., то відповідач вважає, що ці витрати є недоведеними позивачем і не відповідають вимогам ст. 126 ГПК України, а також є занадто завищеннями враховуючи категорію спору у справі № 908/780/19, у зв`язку із чим відповідач просить суд відмовити у відшкодуванні позивачу витрат на оплату професійної правничої допомоги.

На пояснення відповідача по суті спору позивачем надані усні заперечення стосовно того, що наведені відповідачем обставини не є підставами, які звільняють його від обов`язку повернення позивачу суми попередньої оплати за електричну енергію, обсяги якої не були спожиті. Крім того, якщо з 01.01.2019 ПАТ «Запоріжжяобленерго» не є електропостачальником та не може згідно вимог закону здійснювати діяльність з постачання електричної енергії, то, відповідно, у відповідача не було і підстав для виставлення позивачу рахунку на попередню оплату за електроенергію, що буде використана в січні 2019 року, і для прийняття від позивача такої попередньої оплати.

Розглянувши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення сторін, суд

УСТАНОВИВ:

13.06.2018 між Публічним акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго», (Постачальник електричної енергії, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бердянський завод сільгосптехніки» (Споживач, позивач у справі) укладено договір про постачання електричної енергії № 275, відповідно до умов якого Постачальник електричної енергії продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу», а Споживач оплачує Постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Точки продажу електричної енергії визначаються додатком № 2 «Точки продажу електричної енергії споживачу». (розділ 1 Договору)

У відповідності до п. 5.1 Договору (абз. 1-й) для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік Споживач не пізніше 1 листопада поточного року надає Постачальнику електричної енергії відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії за формою додатку № 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу», у двох екземплярах, оформлених зі своєї сторони.

Розрахунки за електроенергію здійснюються згідно додатка № 4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» з урахуванням умов додатка № 7 «Порядок визначення вартості мінімального обсягу електричної енергії в точці обліку». Розрахунки за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії обумовлюються додатком № 6 «Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії». (п.7.4 Договору).

В п. 3 додатка № 4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» сторонами визначено, що оплата електричної енергії здійснюється Споживачем у формі попередньої оплати за рахунками, що направляються Споживачу Постачальником електричної енергії у розрахунковому періоді, що передує звітному. Кінцевим терміном оплати є 25 число місяця, що передує звітному розрахунковому періоду. Сума платежу для попередньої оплати електричної енергії, що буде спожита в наступному розрахунковому періоді, визначається виходячи із заявленого обсягу споживання електричної енергії, тарифів на активну електричну енергію наступного розрахункового періоду та з урахуванням коштів, одержаних від Споживача за споживання електричної енергії наступного розрахункового періоду, в тому числі за резервування обсягу електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні.

Крім того, на виконання умов Договору сторонами підписано додаток № 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу», у якому ними погоджено обсяги споживання електричної енергії на січень 2019 року по об`єкту «Виробничий комплекс, вул. Матвєєва, 1, м. Бердянськ» в розмірі 25 тис.кВт.год.

Згідно з п., п. 2.3.1, 2.3.4. Договору Споживач зобов`язався виконувати умови цього Договору; оплачувати Постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатка № 4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» та додатка № 5 «Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії».

Як зазначено в п. 9.5 Договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення печатками сторін і укладається на термін до 31 грудня 218 року, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання Сторонами своїх грошових зобов`язань. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буду заявлено про припинення його дії.

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6 та 7 статті 276 ГК України закріплено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

З матеріалів справи судом встановлено, що на виконання умов Договору про постачання електричної енергії № 275 від 13.06.2018 відповідач виставив позивачу рахунок № 275/1пп на попередню оплату за електроенергію, що буде використана в січні 2019 року, на суму 64302,00 грн. Позивачем зазначений рахунок оплачений в повному обсязі платіжним дорученням № 1768 від 21.12.2018.

Крім того, листом вих. № 256 від 14.12.2018 позивач звернувся до відповідача щодо проведення коригування договірної величини споживання електроенергії на грудень 2018 року до рівня 38,000 тис. кВТ.год. при раніше угодженому обсязі постачання електричної енергії на рівні 20,000 тис. кВт.год.

Платіжним дорученням № 1743 від 17.12.2018 позивачем на рахунок відповідача перераховано 46500,00 грн. в якості оплати додатково заявлених обсягів споживання електричної енергії.

Отже, в період з 01.12.2018 по 31.12.2018 позивачем на користь відповідача перераховані грошові кошти в загальній сумі 110802,00 грн.

В грудні 2018 року підприємством позивача спожито 33000 кВт.год. електричної енергії на суму 84877,06 грн.

31.12.2018 ПАТ «Запоріжжяобленерго» виставило позивачу рахунок № 275/12а, з якого вбачається, що сума до сплати становить 0,00 грн., сальдо на користь ТОВ «Бердянський завод сільгосптехніки» по розрахункам за електричну енергію станом на 01.12.2018 становить 60174,98 грн., а станом на 01.01.2019 сальдо на користь ТОВ «Бердянський завод сільгосптехніки» по розрахункам за електричну енергію становить 86099,92 грн.

11.06.2017 набрав чинності Закон України «Про ринок електричної енергії» № 2019- VIII, який визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

У відповідності до ст., ст. 8, 45 Закону України «Про ринок електричної енергії» господарська діяльність з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, постачання електричної енергії споживачу, трейдерська діяльність, здійснення функцій оператора ринку та гарантованого покупця провадиться на ринку електричної енергії за умови отримання відповідної ліцензії.

З 01.01.2019 ПАТ «Запоріжжяобленерго» розпочало провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії на території Запорізької області на підставі ліцензії з розподілу електричної енергії, що видана згідно постанови НКРЕКП від 13.11.2018 № 1415. При цьому, ліцензія відповідача на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом з цього ж часу анульована.

Таким чином, з 01.01.2019 ПАТ «Запоріжжяобленерго» не є електропостачальником та не може згідно вимог закону здійснювати діяльність з постачання електричної енергії.

У зв`язку із цим, починаючи з 01.01.2019 оплату за спожиту електричну енергію позивач здійснює ТОВ «Запоріжжяелектропостачання».

Також з 01.01.2019 між позивачем та відповідачем припинені договірні правовідносини щодо постачання електричної енергії, які мали місце на підставі Договору про постачання електричної енергії № 275 від 13.06.2018, що підтверджується заявою-приєднання від 01.01.2019 позивача до «Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії», опублікованого на сайті http//www.zoe.com.ua, на умовах договору про постачання електричної енергії № 275 від 13.06.2018.

Наведені вище фактичні обставини справи свідчать, що станом на 01.01.2019 у ПАТ «Запоріжжяобленерго» виникла кредиторська заборгованість перед позивачем у справі як споживачем електричної енергії в розмірі 86099,92 грн. попередньої оплати за електричну енергію, обсяги якої не були спожиті.

З метою врегулюванні ситуації що склалася, позивач звертався з відповідними листами вих. 1 від 14.01.2019 і вих. № 11 від 31.01.2019 до Бердянського РЕМ ПАТ «Запоріжжяобленерго» щодо повернення 86099,92 грн. переплати, яка виникла станом на 01.01.2019. Вказані листи позивача залишені без відповіді та задоволення.

Також з вимогами аналогічного змісту позивач звертався з листом вих. № 9 від 28.01.2019 і претензією вих. № 25 від 20.02.2019 до ПАТ «Запоріжжяобленерго». Ці вимоги позивача відповідачем також залишені без відповіді та задоволення.

Разом із тим, в матеріалах справи міститься підписаний сторонами Акт звірки взаємних розрахунків від 12.03.2019 по договору № 275 від 13.06.2019, яким відповідач визнав, що заборгованість перед ТОВ «Бердянський завод сільгосптехніки» по попередній оплаті становить 86099,92 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. (ч. 2 ст. 714 ЦК України)

За приписами ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідач належних та допустимих доказів повернення позивачу 86099,92 грн. попередньої оплати за електричну енергію, обсяги якої не були спожиті, суду не надав.

Проте, в судовому засіданні представники відповідача не заперечили того факту, що станом на 01.01.2019 у ПАТ «Запоріжжяобленерго» виникла кредиторська заборгованість перед споживачами електричної енергії (в тому числі і перед позивачем у даній справі) по попередній оплаті за електричну енергію в розмірі більшому за обсяги спожитої електричної енергії.

Доводи відповідача стосовно того, що неповернення позивачу попередньої оплати в розмірі 86099,99 грн. є наслідком протиправних дій ПАТ «Державний ощадний банк України» судом відхиляються як необґрунтовані. З цього приводу суд вважає цілком правомірними заперечення позивача, що наведені відповідачем обставини щодо його взаємовідносин з ПАТ «Державний ощадний банк України» по розпорядженню коштами на поточних рахунках зі спеціальним режимом використання не є підставами, які звільняють його від обов`язку повернення ТОВ «Бердянський завод сільгосптехніки» суми попередньої оплати за електричну енергію, обсяги якої не були спожиті.

Також судом приймається до уваги наявний в матеріалах справи Акт звірки взаємних розрахунків від 12.03.2019 по договору № 275 від 13.06.2019, яким відповідач визнав, що заборгованість перед ТОВ «Бердянський завод сільгосптехніки» по попередній оплаті становить 86099,92 грн.

При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та, в окремих випадках, - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу. Відповідний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18.

Представники відповідача в судовому засіданні не заперечили ані факт підписання Акту звірки взаємних розрахунків від 12.03.2019 по договору № 275 від 13.06.2019, ані факту наявності станом на час проведення судового засідання заборгованість перед позивачем по попередній оплаті за електричну енергію в розмірі 86099,92 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з ПАТ «Запоріжжяобленерго» суми попередньої оплати за електричну енергію, обсяги якої не були спожиті, є такою, що ґрунтується на законі, та заявлена до стягнення правомірно.

Проте, суд відзначає, що в прохальній частині позовної заяви (пункт 2) зазначено вимогу про стягнення з ПАТ «Запоріжжяобленерго» 86099,99 грн. попередньої оплати. Тоді як в судовому засіданні представником позивача оголошені позовні вимоги про стягнення з відповідача 86099,92 грн. попередньої оплати та надано їх нормативне і документальне обґрунтування. Саме така сума заборгованості підтверджується матеріалами справи.

Приймаючи до уваги вище зазначене, позовна вимога про стягнення з ПАТ «Запоріжжяобленерго» попередньої оплати задовольняється судом в сумі 86099,92 грн.

Позивачем також на підставі ст. 625 ЦК України заявлено вимоги про стягнення з відповідача 601,51 грн. 3 % річних та 1291,49 грн. інфляційних втрат. Суд вважає вимоги про стягнення 3 % річних і інфляційних втрат безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який построчив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В даному випадку стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобов`язання, а є поверненням сплаченої попередньої оплати за оплачену, однак не спожиту електричну енергію. За своєю суттю обов`язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобов`язання в розумінні статті 625 ЦК України. (Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.09.20147 по справі № 921/266/13-г/7)

На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 536 ЦК України).

Водночас, умовами договору про постачання електричної енергії № 275 від 13.06.2018 розмір процентів за користування продавцем (постачальником) чужими грошовими коштами не встановлено.

Обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов`язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов`язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов`язань, а з інших підстав.

Таким чином позов в частині стягнення з відповідача 601,51 грн. 3 % річних та 1291,49 грн. інфляційних втрат задоволенню не підлягає.

Стосовно заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6500,00 грн., то з цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч., ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (п. 4 ст. 126 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Зі змісту ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Підсумовуючи викладене, витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

У порушення ч. 3 ст. 126 ГПК України позивачем не подано доказів виконання послуг адвокатом (фактичного надання послуг), зокрема, підписаного акту виконаних робіт із детальним розшифруванням наданих послуг та їх вартості.

Про це також наголошував відповідач у своїх усних поясненнях проти покладення на ПАТ «Запоріжжяобленерго» 6500,00 грн. судових витрат на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи наведене, заявлені позивачем до відшкодування з відповідача витрати на професійну правничу допомогу до стягнення не присуджуються.

За приписами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Доводи відповідача, надані в обґрунтування заперечень на позов, частково не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, а частково враховані судом при вирішенні даного спору.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково в частині стягнення з відповідача на користь позивача 86099,92 грн. попередньої оплати за електричну енергію. В іншій частині позовних вимог в позові відмовляється.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст., ст. 126, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бердянський завод сільгосптехніки», м. Бердянськ Запорізької області до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя про стягнення 86099,99 грн. попередньої оплати за договором про постачання електричної енергії № 275 від 13.06.2018, 601,51 грн. 3 % річних та 1291,49 грн. інфляційних витрат задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ідентифікаційний код юридичної особи 00130926) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бердянський завод сільгосптехніки», (71107, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Матвєєва, буд. 1, ідентифікаційний код юридичної особи 40085226) 86099 (вісімдесят шість тисяч дев`яносто дев`ять) грн. 92 коп. попередньої оплати за електричну енергію та 1879 (одну тисячу вісімсот сімдесят дев`ять) грн. 67 коп. судового збору. Видати наказ.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 240, 241 ГПК України « 27» травня 2019 р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.