ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2019 р. Справа№ 911/678/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Бовсуновська Ю.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Омокс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитна група «Чайка», Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Зараз-1», Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Зараз», ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Київської області

від 15.03.2019

у справі № 911/678/19 (суддя Ейвазова А.Р.)

за позовом 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Омокс»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-

кредитна група «Чайка»

3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча

компанія «Зараз-1»

4) Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча

компанія «Зараз»

5) ОСОБА_1

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Консент

Капітал Менеджмент»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Гларос КФ»

3) ОСОБА_2

4) Приватного акціонерного товариства «Олімп»

про визнання недійсними договорів, скасування обмеження на

нерухоме майно, визнання права власності на майно

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.03.2019 у справі №911/678/19 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Омокс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитна група «Чайка», Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Зараз-1», Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Зараз», ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Консент Капітал Менеджмент», Товариства з обмеженою відповідальністю «Гларос КФ», ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Олімп» про визнання недійсними договорів, скасування обмеження на нерухоме майно, визнання права власності на майно.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Омокс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитна група «Чайка», Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Зараз-1», Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Зараз», ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без розгляду.

Ухвалу з позовними матеріалами та заявою про забезпечення позову направлено позивачам.

Не погодившись із згаданою ухвалою, позивачі оскаржили її в апеляційному порядку, просили скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням вимог матеріального права. За твердженнями апелянтів, звертаючись з даним позовом до суду вони керувались п. 5 ст. 20 ГПК України, за змістом якого до юрисдикції господарських судів відносяться справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах. Зазначеним пунктом не обумовлюється особливого суб`єктного складу сторін. На переконання апелянтів, вони звернулись до суду за захистом прав, які виникли із прав на цінні папери - право спільної часткової власності на майно фонду, визначене законом. При цьому, апелянти стверджували, що якщо суд вбачає об`єднання в одне провадження вимог, належних до розгляду за правилами різних видів судочинства, то він вправі прийняти позов в частині вимог, які підлягають розгляду в господарському суду, а в частині вимог до ОСОБА_4. - відмовити у прийнятті заяви тощо.

В судове засідання апеляційної інстанції 28.05.2019 з`явився представник позивачів 1-5, представники відповідачів 1-4 не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, клопотань про відкладення розгляду не надіслали, про причини неявки суд не повідомили, відтак апеляційний суд вважав за можливе справу розглядати за відсутності цих представників за наявними у справі матеріалами.

Представник позивачів 1-5 в судовому засіданні апеляційної інстанції надав пояснення, в яких підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Омокс» (далі - ТОВ «Омокс»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитна група «Чайка» (далі - ТОВ «Фінансово-кредитна група «Чайка»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Зараз-1» (далі - ТОВ «Керуюча компанія «Зараз-1»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Зараз» (далі - ТОВ «Керуюча компанія «Зараз»), ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулись до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Консент Капітал Менеджмент» (далі - ТОВ «Консент Капітал Менеджмент»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Гларос КФ» (далі - ТОВ «Гларос КФ»), ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2.), Приватного акціонерного товариства «Олімп» (далі - ПрАТ «Олімп») про визнання недійсними договорів, скасування обмеження на нерухоме майно, визнання права власності на майно. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що вони є учасниками пайового закритого недиверсифікованого венчурного фонду «Консент Капітал», до активів якого входило майно, а саме: майнові права на квартиру №249-д, розташовану у будинку АДРЕСА_3, вартістю 311 873,68грн; котельню, розташована по АДРЕСА_1. При цьому, як стверджували позивачі, вони дізнались, що ТОВ «Консент Капітал Менеджмент» продано належне їм на праві спільної часткової власності майно, відтак просили суд:

- визнати недійсним договір купівлі продажу нерухомого майна від 04.02.2019, укладений між ТОВ «Консент Капітал Менеджмент» та ТОВ «Гларос КФ», зареєстрований за №618;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 11.02.2019, укладений між ТОВ «Консент Капітал Менеджмент» та ОСОБА_2 , зареєстрований за №681;

- визнати недійсним іпотечний договір від 11.02.2019, серія та номер 341, укладений між ТОВ «Гларос КФ» та ПрАТ «Олімп»;

- визнати за ТОВ «Омокс» право власності на 390/500 частин нежитлових будівель котельні літ «А», загальною площею 1010,1 кв.м, газорегулятивний пункт літ «Б» загальною площею 50,9 кв.м., реєстраційний номер 24, розташований за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати за ТОВ «Омокс» право власності на 390/500 частини квартири АДРЕСА_4, яка складається з двох кімнат, загальною площею 70,5 кв.м, реєстраційний номер 24;

- визнати за ТОВ «Фінансово-кредитна група «Чайка» право власності на 79/500 частини нежитлових будівель котельні літ «А», загальною площею 1010,1 кв.м., газорегулятивний пункт літ «Б» загальною площею 50,9 кв.м, реєстраційний номер 24, розташований за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати за ТОВ «Фінансово-кредитна група «Чайка» право власності на 79/500 частини квартири АДРЕСА_4, яка складається з двох кімнат, загальною площею 70,5 кв.м, реєстраційний номер 24;

- визнати за ТОВ «Керуюча компанія «Зараз-1» право власності на 29/500 частини нежитлових будівель котельні літ «А», загальною площею 1010,1 кв.м, газорегулятивний пункт літ «Б» загальною площею 50,9 кв.м, реєстраційний номер 24, розташований за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати за ТОВ «Керуюча компанія «Зараз-1» право власності на 29/500 частини квартири АДРЕСА_4, яка складається з двох кімнат, загальною площею 70,5 кв.м, реєстраційний номер 24;

- визнати за ТОВ «Керуюча компанія «Зараз» право власності на 1/500 частини нежитлових будівель котельні літ «А», загальною площею 1010,1 кв.м, газорегулятивний пункт літ «Б» загальною площею 50,9 кв.м, реєстраційний номер 24, розташований за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати за ТОВ «Керуюча компанія «Зараз» право власності на 1/500 частини квартири АДРЕСА_4, яка складається з двох кімнат, загальною площею 70,5 кв.м, реєстраційний номер 24;

- визнати за ОСОБА_1 . право власності на 1/500 частини нежитлових будівель котельні літ «А», загальною площею 1010,1 кв.м., газорегулятивний пункт літ «Б» загальною площею 50,9 кв.м., реєстраційний номер 24, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/500 частини квартири АДРЕСА_4, яка складається з двох кімнат, загальною площею 70,5 кв.м., реєстраційний номер 24.

За приписами ч.2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Юрисдикція судів в силу ст. 124 Конституції України поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст.125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За змістом ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів в силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, в силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

В основу визначення підвідомчості покладено два критерії: суб`єктний склад правовідносин і характер діяльності суб`єктів (характер спірного правовідношення).

Відповідно до першого критерію господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, організаціями (юридичними особами), а також громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених чинним законодавством, може вирішувати спори і розглядати справи за участю державних та інших органів, а також громадян, які не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Подання позовної заяви за правилами ГПК України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до ст. 20 цього Кодексу.

Спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо: він не є підвідомчим господарському суду, тобто предмет спору не охоплюється ст. 20 ГПК України; спір за предметною ознакою підвідомчий господарському суду, але одна зі сторін не може бути учасником господарського процесу, а її право чи інтерес не підлягають судовому захисту у господарському суді.

За приписами ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України «Про третейські суди», якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Під господарською діяльністю згідно ст. 3 ГК України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Як встановлено матеріалами справи, предмет даної справи є визнання недійсними Договорів купівлі продажу нерухомого майна, один з яких укладено фізичною особою, Іпотечного договору, а також визнання права власності за позивачами, зокрема, фізичною особою, права власності на об`єкти нерухомості. При цьому, при визначенні підвідомчості даного спору позивачі посилалися на п. 5 ч. 1 ст. 20 ГПК України, вказуючи, що вони звернулись до суду за захистом прав, які виникли із прав на цінні папери - право спільної часткової власності на майно фонду, визначене законом.

Проте з огляду на мотиви заявленого позову та те, що позивач-5 - ОСОБА_1 та відповідач-3 - ОСОБА_2 не є фізичними особами-підприємцями, а спір у справі виник не в зв`язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема, сторонами, які не є фізичними особами-підприємцями, апеляційний суд дійшов висновку, що даний спір не може бути розглянутий за правилами господарського судочинства.

Крім цього, безпідставним є посилання апелянтів на приписи п. 5 ч. 1 ст. 20 ГПК України, адже в даній справі спір виник, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно та визнання недійсними Договорів купівлі-продажу нерухомості, а не з прав на цінні папери тощо.

За змістом ч. 4 ст. 173 ГПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Відмовляючи у відкриті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч. 6 цієї статті).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ст. 19 ЦПК України).

Відповідно до ст.23 ЦПК України усі справи, які підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами, як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини; якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою (ст. 30 ЦПК України).

За встановлених обставин, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що розгляд справи за позовом ТОВ «Омокс», ТОВ «Фінансово-кредитна група «Чайка», ТОВ «Керуюча компанія «Зараз-1», ТОВ «Керуюча компанія «Зараз», ОСОБА_1 до ТОВ «Консент Капітал Менеджмент», ТОВ «Гларос КФ», ОСОБА_2 , ПрАТ «Олімп» про визнання недійсними договорів, скасування обмеження на нерухоме майно, визнання права власності на майно, віднесено до суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, зважаючи на місцезнаходження спірного нерухомого майна - с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області, розгляд даного спору належить до компетенції Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Доводи апелянта з приводу порушення судом першої інстанції приписів процесуального та неправильного застосування вимог матеріального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, ухвала місцевого суду є законною, обґрунтованою обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування ухвали суду апеляційний господарський суд не знаходить. Доводи апелянтів по суті їх скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні (ухвалі) висновків.

Керуючись ст.ст. 255, 269-270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Омокс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитна група «Чайка», Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Зараз-1», Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Зараз», ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Київської області від 15.03.2019 у справі № 911/678/19 - без змін.

Матеріали справи № 911/678/19 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 03.06.2019

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко