ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

05 червня 2019 року Справа № 915/1526/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О.,

розглянувши заяву фізичної особи - підприємця Сірої Любові Василівни про забезпечення позову фізичної особи-підприємця Сірої Любові Василівни (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до відповідача: Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001)

про: визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі,

без повідомлення учасників справи, -

встановив:

03.06.2019 фізична особа-підприємець Сіра Любов Василівна звернулась до Господарського суду Миколаївської області із заявою про забезпечення позову до Миколаївської міської ради про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.

Зокрема, заявниця просить суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом заборони Миколаївській міській раді, її виконавчим органам та посадовим особам вчиняти дії, спрямовані на демонтаж кіоску, який належить фізичній особі-підприємцю Сірій Любові Василівні , розташований на земельній ділянці площею 17 кв.м поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 (кадастровий номер : 01: 069: 0011 ).

В обґрунтування заяви заявницею зазначено, що орендар-заявник 18.05.2019 подав до Миколаївської міської ради заяву про поновлення договору оренди спірної земельної ділянки від 12.12.2008 №6163, однак до цього часу відповіді на звернення не отримано, рішення відповідача про поновлення або про відмову у поновлені договору оренди не прийнято, позивачу стало відомо про наявність планів відповідача здійснити демонтаж кіоску, який належить заявниці, ФОП Сіра Л.В. має намір звернутися до суду з позовом про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди від 12.12.2008 №6163, демонтаж кіоску, розміщеного на спірній земельній ділянці, на думку заявниці, суттєво ускладнить виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується в тому числі забороною відповідачу вчиняти певні дії.

За правилами статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У відповідності з частинами 1 та 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, виходячи з вимог п. 3 ч. 1 ст. 139 ГПК України, повинна обґрунтувати причини звернення із відповідною заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є доведення підстав та подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Пунктами 1, 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» роз`яснено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів сторонніх осіб.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у Особи на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення Особою дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення Особи від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Враховуючи наведене, заявник, обравши такий спосіб забезпечення позову як заборона вчиняти певні дії, взагалі не надав суду доказів на підтвердження наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, а саме по собі посилання заявника на припущення щодо вчинення відповідачем дій щодо демонтажу кіоску не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Отже, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 139, 140, 234, 235 ГПК України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви фізичної особи - підприємця Сірої Любові Василівни про забезпечення позову до Миколаївської міської ради про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України із врахуванням його перехідних положень.

Суддя В.О.Ржепецький