ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2019 р. Справа№ 910/17137/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Калатай Н.Ф.

Мартюк А.І.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» та Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 25.02.2019

у справі №910/17137/18 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-

експедиторське підприємство «Вертикаль»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 80 150,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 80 150,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором № 07244/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 07.02.2018.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.02.2019 у справі №910/17137/18 позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» штраф у розмірі 63 449, 89 грн. та судовий збір в розмірі 1 394, 86грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що вивезення вантажу за накладними №№ 40699761, 40699803, 40700205, 40735797, 40753170 було здійснено Товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» впродовж більше доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу, тому Акціонерне товариство «Українська залізниця» звільняється від сплати штрафу відповідно у сумі 16 700,64 грн., нарахованого за цими накладними, на підставі частини 2 статті 116 Статуту залізниць України, що є підставою для відмови у частині позовних вимог.

Натомість, факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу за залізничними накладними №№ 40727208, 40727216, 40727224, 40727232, 40595340, 40517989, 40825630, 40825648, 40825655, 40825663, 40914947, 40914921, 40914897, 40914889, 40987034, 40987026, 40987018, 40987000, 40986986, 40986994, 40655888, 40723843, 40735805, 40737322, 40599128, 40753170, 40660938, належним чином доведений та документально підтверджений, що є підставою для нарахування штрафу на загальну суму 63 449,89 грн., а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач (ТОВ «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль») звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2019 у справі №910/17137/18 в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 16 700, 64 грн. та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у цій частині, також судові витрати покласти на відповідача у справі.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що рішення суду в частині відмови у стягненні штрафу за несвоєчасну доставку порожніх вагонів за накладними №№ 40699761, 40699803, 40700205, 40735797, 40753170 є незаконним та таким, що ухвалене при неправильному встановленні обставин, які мають значення для справи, неправильному дослідженні та оцінці поданих позивачем доказів, та помилковому трактуванню норм права.

За твердженням позивача, суд першої інстанції помилково ототожнив доставку порожніх вагонів та доставку вантажів, а з урахуванням наданих доказів позивач належними та допустимими доказами довів наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2019, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів Калатай Н.Ф., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №910/17137/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2019. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Роз`яснено відповідачу право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу.

Крім того, не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач (Акціонерне товариство «Українська залізниця») звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2019 у справі №910/17137/18 та ухвалити нове рішення, яким зменшити суму штрафу до 43130, 89 грн.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що суд першої інстанції розглянув спір з порушенням норм матеріального та процесуального права, без з`ясування суттєвих обставин, які стосуються предмету спору, а висновки суду є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і характеру спірних правовідносин.

У своїй скарзі відповідач зазначає, що вагони, які зазначені в актах загальної форми № 55 від 08.08.2018, №443 від 10.08.2018, № 984 від 11.08.2018 та № 14332 від 10.08.2018 не були вивезені одержувачем зі станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу, що є підставою для відмови у стягненні штрафу за затримку зазначену у вказаних актах відповідно до ч. 2 ст. 116 Статуту залізниць України, а тому відповідач визнає обґрунтованими позовні вимоги лише в частині 43 130, 89 грн.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді - доповідачу, складу суду) від 27.03.2019 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів Калатай Н.Ф., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №910/17137/18 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2019. Розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Об`єднано апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» та Акціонерного товариства «Українська залізниця» в одне апеляційне провадження. Роз`яснено позивачу право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу.

Представник позивача 12.04.2019 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив залишити її без задоволення, натомість задовольнити апеляційну скаргу позивача та прийняти рішення про задоволення позову.

Відзив мотивовано тим, що відповідач позбавлений права посилатись на несвоєчасне вивезення одержувачем вагонів зі станції, оскільки такі вагони прибули на станцію призначення вже після закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційних скаргах, відзиві на апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення, з наступних підстав.

07.02.2018 між Публічним акціонерним товариством «Укрзалізниця» (Перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНСПОРТНО-ЕКСПЕДИТОРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «ВЕРТИКАЛЬ» (Замовник) було укладено Договір про надання послуг № 07244/ЦТЛ-2018 (надалі - Договір), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах Перевізника, вагонах залізниць та інших держав та/або вагонах Замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Надання послуг за цим Договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами. (п. 1.3 Договору).

Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання Замовником договору в електронному вигляді з накладенням ЕЦП в АС «Месплан» або АС «Клієнт УЗ», або вчинення Замовником будь - якої дії на виконання умов цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018 (п. 12.1 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, на виконання умов Договору про надання послуг № 07244/ЦТЛ-2018 протягом липня-серпня 2018 року відповідач здійснював перевезення позивачу порожніх вагонів №№ 95018750, 95222113, 95222485, 95223327, 59884429, 59894154, 59894162, 59894196, 59894287, 59894303, 59894378, 59894709, 59894758, 59884148, 59884452, 59894121, 59894246, 59894261, 59894279, 59894683, 59894956, 59894964, 59895045, 95103156, 95104147, 95153243, 95191110, 95077509, 95669883, 95671855, 95682944, 95103016, 95122131, 95153326, 95193405, 95705075, 95223855, 59884221, 59884338, 59884478, 59894519, 59894642, 59894782, 59895003, 59895144, 59895177, 59895185, 59880468, 59884114, 59884163, 59894493, 59884205, 59895201, 59880898, 59880948, 59884122, 59884403, 59894535, 59894766, 59894832, 59895466, 59880518, 59880641, 59884239, 59880658, 59880914, 59884361, 59894352, 59894717, 59880484, 59880781, 59880856, 59884106, 59884460, 59894212, 59895078, 59895227, 59895268, 59895516, 59880567, 59880625, 59880708, 59880773, 59894188, 59894204, 59894626, 59895250, що оформлено залізничними накладними №№ 40727208, 40727216, 40727224, 40727232, 40595340, 40517989, 40825630, 40825648, 40825655, 40825663, 40914947, 40914921, 40914897, 40914889, 40987034, 40987026, 40987018, 40987000, 40986986, 40986994, 40655888, 40723843, 40735805, 40737322, 40599128, 40699761, 40699803, 40700205, 40753170, 40660938, 40735797.

При цьому, позивач вважаючи, що відповідачем порушено терміни доставки вантажів за вказаними накладними, визначені ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, звернувся до суду з вимогою про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» 80 150, 53 грн. штрафу на підставі ст. 116 Статуту залізниць України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст.ст. 2, 5 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів.

Статтями 22, 23 Статуту залізниць України передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Відповідно до ч. 1 ст. 919 Цивільного кодексу України, перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (ч. 1 ст. 313 Господарського кодексу України).

В силу ст. 920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно з п.1.5 Правил оформлення перевізних документів перевезення власних (орендованих) локомотивів і вагонів у завантаженому та порожньому стані оформлюються перевізними документами, в яких у графі 20 «Найменування вантажу» відправником зазначається: для локомотивів і завантажених вагонів - «Власний (орендований) вагон (локомотив). Власник (орендар) (найменування власника, оператора, орендаря)»; для порожніх вагонів - «Порожній власний (орендований) вагон. З-під ... (найменування вантажу). Власник (орендар) (найменування власника, оператора, орендаря). Направляється до пункту навантаження (в ремонт тощо)».

Крім того, Правилами реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів встановлено, що порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких у графі "найменування вантажу" вказується: "Власник вагона (найменування власника). Направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)". Порядок та розмір нарахування плати за перевезення власних приватних порожніх вагонів встановлений у пункті 17 розділу 1 Тарифного керівництва №1. Отже, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, обов`язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці чи на станціях підходу, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом №1, а також інші права та обов`язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу. (Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10 липня 2018 року у справі № 904/7359/17).

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє посилання позивача на неправомірне ототожнення судом першої інстанції доставки порожніх вагонів та доставки вантажів, оскільки вказані висновки випливають з норм чинних нормативно-правових актів.

Відповідно до п. 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни.

Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення.

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з п. 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажів (ст. 41, 116 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р. (та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 865/5085) термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1 пункту 1.1 Правил, у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Пунктами 2.1, 2.2 Правил передбачено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі «Навантаження призначено на число місяць».

Терміни доставки для вагонних відправок застосовуються при перевезенні вантажів, для яких надані окремі вагони, та при перевезенні порожніх власних і орендованих вагонів.

Згідно з пунктом 2.4 Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Пунктом 2.9 Правил передбачено, що про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Відповідно до п. 2.10 Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Частиною 1 статті 23 Закону України «Про залізничний транспорт» у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Нормами статті 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Згідно з п. 8 Правил видачі вантажів (ст. 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту), затверджених наказ Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як підтверджується календарними штемпелями на накладних, доданих до позовної заяви, вантаж відповідачем доставлено позивачу з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Звертаючись до суду з позовом, позивачем здійснено розрахунок штрафу за прострочення доставки порожніх вагонів у загальному розмірі 80 150,53 грн.

На підтвердження неправомірності нарахування штрафу за прострочення доставки вагонів у зв`язку з виною самого позивача, відповідачем подано акти загальної форми: № 55 від 08.08.2018 (затримка вагонів №№ 59884221, 59884338, 59884478, 59894519, 59894642, 59894782, 59895003, 59895144, 59895177); № 58 від 18.08.2018 (затримка вагонів №№ 59895185, 59895177, 59884338, 59884478, 59884205, 59895201); № 445 від 12.08.2018 (затримка вагонів №№ 59880641, 59884239, 59880914, 59884361, 59880658, 59894717, 59894352); № 443 від 10.08.2018 (затримка вагонів № 59880641, 59884239, 59880518, 59884361, 59880658, 59894717, 59894352); № 1455 від 13.08.2018 (затримка вагонів № № 59894626, 59880567, 59880773, 59880708, 59894204, 59894188, 59880625, 59895250); № 1432 від 11.08.2018; № 894 від 11.08.2018; № 924 від 19.08.2018, № 946 від 21.08.2018.

Відповідно до вимог Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за № 862/5083, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування (пункт 8 Правил).

Згідно з п. 8 Правил користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 за N 113 (далі також - Правила користування вагонами і контейнерами), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за N 165/3458, у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Дослідивши обставини справи та наявні в ній докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що Акти загальної форми № 55 від 08.08.2018, № 58 від 18.08.2018 та № 443 від 10.08.2018 не відповідають вимогам Правил користування вагонами і контейнерами, встановленим до їх складання, а тому не можуть бути прийняти як належні та допустимі докази на по справі з огляду на наступне. В Актах загальної форми № 55 від 08.08.2018 та № 58 від 18.08.2018 прізвища присутніх при складанні актів осіб та осіб, які фактично їх підписали, різняться. Також, Акти загальної форми № 55 від 08.08.2018 та № 443 від 10.08.2018 не містять часу закінчення затримки вагонів.

Крім того, з виготовлених позивачем копій Актів загальної форми № 1432 від 11.08.2018, № 894 від 11.08.2018 та № 924 від 19.08.2018 неможливо встановити всі обставини дотримання вимог Правил користування вагонами і контейнерами при їх заповненні, у зв`язку з чим такі копії суд першої інстанції правомірно відхилив як недопустимі докази у справі. Більше того, зі змісту Актів загальної форми № 894 від 11.08.2018, № 924 від 19.08.2018, а також № 946 від 21.08.2018 не вбачається, що вони були складені та підписані представником вантажовласника, що в свою чергу також унеможливлює їх прийняття в якості доказів, що спростовують вимоги позивача.

Слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

У свою чергу, відповідачем долучені до апеляційної скарги копії актів загальної форми № 1432, 894, 924, однак апеляційна скарга не містить клопотання про прийняття додаткових доказів, та обґрунтування чому вказані документи не були подані належним чином до суду першої інстанції, а тому суд апеляційної інстанції не приймає до розгляду додаткові докази долучені до апеляційної скарги відповідача.

Разом з тим, суд першої інстанції правомірно прийняв до уваги як належні та допустимі докази того, що вантаж (вагони №№ 59880641, 59884239, 59880518, 59880914, 59884361, 59880658, 59894717, 59894352, 59894626, 59880567, 59880773, 59880708, 59894204, 59894188, 59880625, 59895250) не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу, Акти загальної форми № 445 від 12.08.2018 та № 1455 від 13.08.2018, які складені відповідно до вимог Правил користування вагонами і контейнерами та не спростовані позивачем.

З огляду на викладене, вивезення вантажу за накладними №№ 40699761, 40699803, 40700205, 40735797, 40753170 було здійснено Товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» впродовж більше доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу, що є підставою для звільнення відповідача від сплати штрафу відповідно у сумі 16 700,64 грн., нарахованого за цими накладними, на підставі частини 2 статті 116 Статуту залізниць України, з огляду на що, у задоволенні позову в цій частині суд першої інстанції правомірно відмовив.

Натомість, факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу за залізничними накладними №№ 40727208, 40727216, 40727224, 40727232, 40595340, 40517989, 40825630, 40825648, 40825655, 40825663, 40914947, 40914921, 40914897, 40914889, 40987034, 40987026, 40987018, 40987000, 40986986, 40986994, 40655888, 40723843, 40735805, 40737322, 40599128, 40753170, 40660938, належним чином доведений та документально підтверджений, а відтак позивачем правомірно нараховано штраф на загальну суму 63 449,89 грн.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційних скарг, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги позивача покладаються на позивача, а витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідача покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» та Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2019 у справі №910/17137/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2019 у справі №910/17137/18 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль».

4. Судовий збір за подачу апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити за Акціонерним товариством «Українська залізниця».

5. Матеріали справи № 910/17137/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді Н.Ф. Калатай

А.І. Мартюк