ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2019 р. Справа№ 920/734/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Калатай Н.Ф.

секретар судового засідання: Цибульський Р.М.

представники учасників справи не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Державного підприємства "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України"

на рішення Господарського суду Сумської області

від 22.01.2019 (повний текст складено 01.02.2019.)

у справі №920/734/18 (суддя Котельницька В.Л.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дамиріс"

до Державного підприємства Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної

академії аграрних наук України"

про стягнення 277 024, 75грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дамиріс" (далі за текстом - позивач, ТОВ "Дамиріс") звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Державного підприємства Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" (далі за текстом - відповідач, ДП Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України") про стягнення заборгованості за договором підряду №290617 від 29.06.2017 в розмірі 277 024, 75 грн, в тому числі: 238 341, 64 грн основного боргу, 24 630, 75 грн пені, 11 917, 08 грн штрафу, 2 135, 28 грн 3% річних.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору підряду щодо своєчасної оплати виконаних робіт.

Відповідач неодноразово подавав клопотання про відкладення розгляду справи, в яких, зокрема, заперечував проти позову, посилаючись на те, що виконані позивачем роботи містять недоліки та про невідповідність виконаних робіт було зазначено у двох примірниках акту.

Також відповідач зазначив, що незалежним експертом надано висновок щодо невідповідності заявлених в актах роботах, а саме: на багатьох видах робіт підвищена їх кількість та вартість, деякі роботи зовсім не виконувались.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 22.01.2019 у справі №920/734/18 позов задоволено частково. Вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 238 341, 64 грн основного боргу за виконані роботи згідно умов договору підряду №290617 від 29.06.2017, 24 630, 75 грн пені, 2 135, 28 грн 3% річних, 3 976, 61 грн витрат по сплаті судового збору. У задоволенні позову в іншій частині - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що наявними у справі актом приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3 за 2017 рік підтверджується факт виконання позивачем робіт за договором вартістю 238 341, 64 грн. Водночас відповідачем не було пред`явлено позивачу жодних претензій щодо виконаних позивачем робіт.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 837 Цивільного кодексу України підлягає стягненню 238 341, 64 грн боргу, а також за перерахунком суду першої інстанції - 24 630, 75 грн пені, 2 135, 28 грн 3% річних. Водночас суд першої інстанції відмовив у задоволенні вимог позивача про стягнення штрафу на підставі п.5.4 договору, оскільки судом встановлено, що відповідачем прийнято виконані позивачем роботи.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі та стягнути з позивача судовий збір, сплачений за подання даної апеляційної скарги.

Апеляційна скарга обгрунтована порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а також неповним дослідженням обставинам справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що під час укладення договору сторонами не було дотримано вимог законодавства, оскільки впродовж 2017 року було укладено ряд договорів підряду між цими ж сторонами, загальна вартість яких потребує схвалення Національної академії аграрних наук. Проте, такого схвалення отримано не було.

Крім того, на думку відповідача, нарахування пені є спробою збільшити власні доходи позивача за рахунок відповідача та не є пропорційною мірою відповідальності з огляду на обставини справи.

Також скаржник вважає, що Господарський суд Сумський області, відмовивши у задоволенні клопотання відповідача про об`єднання справ в одне провадження, тим самим порушив права відповідача на об`єктивне та швидке вирішення спору з мінімальним часовими та матеріальними затратами для сторін і суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2019, для розгляду апеляційної скарги відповідача сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя - доповідач) Зубець Л.П., судді Калатай Н.Ф., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №920/734/18 за апеляційною скаргою Державного підприємства "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" на рішення Господарського суду Сумської області від 22.01.2019, розгляд апеляційної скарги призначено на 15.04.2019.

25.03.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Позивача надійшла заява про участь сторони у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

25.03.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Так, позивач у відзиві зазначає, що попри те, що володільцем об`єктів, де виконувались роботи, що визначені предметом договорів, є ДП ДГ "Правдинське" МІП НААН України, все ж ці об`єкти різні за своїм призначенням, вартістю, технічним станом та іншими характеристиками, предметом договорів є різні обсяги та види робіт, а отже не підлягає узагальненню і їх ціна. За приписами ч. 5 ст. 73-2 Господарського кодексу України значне господарське зобов`язання, вчинене з порушенням порядку, передбаченого ч. 1, 4 цієї статті, може бути визнане судом недійсним за позовом державного унітарного підприємства або органу, до сфери управління якого належить державне унітарне підприємство, - зазначені обставини не були предметом ані розгляду у провадженні суду першої інстанції по справі, ані у будь-якому іншому провадженні. Баланс (фінансовий звіт) ДП ДГ "Правдинське" МІП НААН України за 2017 рік не подавався стороною до суду першої інстанції, тобто є новим доказом.

Щодо заявленої до стягнення суми пені позивач вказав, що розрахунок зроблено арифметично вірно, а її стягнення передбачено договором.

Окрім того, позивач вважає посилання скаржника на порушення норм процесуального права безпідставним, оскільки спори у справах не є однорідними, а також беручи до уваги, що приписами ст. 173 ГПК України передбачено право, а не обов`язок, суду об`єднати справи в одне провадження у визначених законом випадках, суд з метою недопущення ускладнення розгляду позовних вимог у справах №920/735/18, №920/736/18, №920/737/18 та №№920/734/18, дійшов вірного висновку про недоцільність об`єднання зазначених справ в одне провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2019 задоволено заяву позивача про участь у судовому засіданні у справі №920/734/18 у режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Харківської області.

Доручено Господарському суду Харківської області забезпечити проведення судового засідання у цій справі в режимі відеоконференції в приміщенні вказаного суду 15.04.2019.

12.04.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2019 клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволено частково та оголошено перерву в судовому засіданні до 20.05.2019.

В судове засідання 20.05.2019 учасники справи своїх повноважних представників не направили, про причини їх неявки суд не повідомили, заяв чи клопотань не з цього приводу не надходило.

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Доданий скаржником до апеляційної скарги фінансовий звіт ДП "Правдинське" за 2017 рік не приймається судом апеляційної інстанції до розгляду на підставі ч. 3 ст. 269 ГПК України, оскільки такий доказ не було подано до суду першої інстанції, причини неможливості його подання заявником не наведено та не заявлено клопотання про поновлення строку для його подачі. У вказаній частині приймаються доводи відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 20.05.2019 проголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та перевірено судом апеляційної інстанції, що 29.06.2017 між ТОВ "Дамиріс" (підрядник) та ДП "Дослідне господарство "Правдинське" (замовник) укладено договір підряду №290617 (надалі - Договір), відповідно до п.1.1 якого підрядник зобов`язується виконати обумовлені договором роботи на об`єкті замовника відповідно до кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підряднику об`єкт для виконання робіт, передати затверджену кошторисну документацію, прийняти об`єкт та оплатити роботи.

Відповідно до п.1.2. Договору вид робіт, котрі виконує підрядник: капітальний ремонт приміщень та прибудов вісової в с. Василівка.

Пунктом 1.6. Договору встановлено, що не пізніше 7 робочих днів після отримання об`єкту і зазначеної вище документації підрядник приступає до виконання робіт. Роботи підрядник повинен виконати за 120 робочих днів. Строк починає спливати з дня початку виконання робіт.

Згідно з п.2.1., 2.2. Договору вартість робіт узгоджується сторонами, фіксується у додатку №1 «Договірна ціна» і становить 238 341, 64 грн. Вартість робіт сплачується замовником виконавцю не пізніше 5 (п`яти) банківських днів після підписання сторонами актів виконаних робіт.

Відповідно до п.3.1. Договору виконані згідно з договором роботи підрядник здає замовнику по акту здавання-приймання виконаних робіт по формі КБ-2 та довідкою КБ-3.

Згідно з п.3.2. Договору роботи вважаються виконаними після підписання сторонами акту здавання-приймання виконаних робіт, який замовник зобов`язаний підписати протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту надання підрядником акту.

Відповідно до п.3.3. Договору мотивована відмова замовника від приймання робіт та підписання акту здавання-приймання робіт підряднику має бути викладена у письмовій формі, зокрема, сторонами складається двосторонній акт з переліком необхідних доробок та термінів їх виконання. Якщо замовник не надає протягом 5 (п`яти) робочих днів письмову відмову від підписання акту здавання-приймання виконаних робіт, роботи вважаються прийнятими в повному обсязі і з належною якістю.

Згідно з п.4.1. Договору підрядник зобов`язаний: 1) почати виконання робіт після того, як замовник виконає в сукупності наступні умови: надасть підряднику технічне замовлення та документи, передбачені законодавством; надасть об`єкт для виконання робіт в належному вигляді, а саме: вільним від устаткування та сміття; 2) виконати всі роботи, які визначено у Договорі та додатках до нього, в повному обсязі, якісно, у встановлені терміни та з дотриманням дійсних в Україні нормативно технічних документів, вимог охорони навколишнього середовища, норм техніки безпеки, пожежної безпеки, охорони праці; 3) здійснити за взаємною згодою з замовником усі додаткові роботи, що виникнуть у ході виконання основних робіт; 4) забезпечити на об`єкті виконання необхідних заходів з техніки безпеки та пожежної безпеки; 5) повідомляти замовника про готові для прийому обсяги робіт щодо об`єкта і об`єкт в цілому.

Відповідно до п.4.3. Договору визначено, що замовник зобов`язаний: узгодити з підрядником технічне замовлення та строк його виконання; забезпечити своєчасне передання підряднику кошторисної документації та об`єкту на час виконання робіт; забезпечити на об`єкті до початку робіт і в період виконання робіт по цьому Договору всі необхідні умови та технологічні вимоги для виконання даного виду робіт; надати підряднику можливість доступу на об`єкт для виконання робіт; забезпечити підрядника для виконання робіт водопостачанням та електроенергією; не пізніше 5-ти днів після отримання виконання робіт підрядником підписати акти виконаних робіт та оплатити виконані роботи.

У справі склалися правовідносини з договору підряду. Спір стосується неналежного виконання замовником своїх зобов`язань з оплати виконаних підрядником робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Відповідно до ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до вимог Договору, наприкінці 2018 року позивач виконав для відповідача роботи та надав для підписання примірники акта виконаних робіт форма КБ-2, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форма КБ-3 (том 1, аркуші справи 41- 50). Претензій щодо обсягів та якості виконаних робіт від відповідача не надходило. Повернуто по одному примірнику зазначених документів з підписом, посвідченим відбитком печатки керівника ДП "Дослідне господарство "Правдинське".

З огляду на наявність недоліків документів, а саме, відсутності дати підписання, 16.05.2018 позивач листом за вих. №16/05-01 надіслав повторно на адресу відповідача акт приймання виконаних робіт від 27.04.2018 № 13, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за квітень 2018 року від 27.04.2018, що підтверджується копією поштового відправлення з описом вкладення та відміткою підприємства поштового зв`язку. Також 27.04.2018 позивачем виконано податкові зобов`язання зі сплати ПДВ, що підтверджується копією податкової накладної від 27.04.2018 №18 та квитанції про отримання податкової накладної органом ДФС (том 1, аркуші справи 57- 59). Зазначене поштове відправлення залишено без відповіді.

Враховуючи зазначене, факт виконання позивачем та прийняття відповідачем обумовлених Договором робіт, останній був зобов`язаний здійснити оплату виконаних робіт протягом 5-ти днів після підписання акту приймання виконаних робіт (п. 2.2. договору).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що посилання відповідача на невідповідність акту приймання виконаних робіт вимогам законодавства є довільним трактування договірних зобов`язань, оскільки первинний акт приймання виконаних робіт був підписаний відповідачем без зауважень, в тому числі щодо недостатності необхідних реквізитів.

Крім того, слід зазначити, що документальним підтвердженням виконання сторонами умов договору є належним чином оформлені первинні документи.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. За приписами ст. 4 даного Закону, одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

За приписами ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (далі - Положення).

Відповідно до п. 2.1, 2.4, 2.5 Положення визначено відповідно, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 № 293 "Про прийняття національного стандарту ДСТУ Б Д.1.1-1:2013" встановлені типові форми документів, необхідних для передання - приймання робіт: 1) "Акт приймання виконаних підрядних робіт" (ф. № КБ-2в); 2) "Довідка про вартість виконаних підрядних робіт" (ф. № КБ-3).

В листі Міністерства регіонального розвитку та будівництва України №12/19-3-9-14-295 від 16.03.10 роз`яснено, що зазначені типові форми підлягають обов`язковому застосуванню при проведенні взаєморозрахунків за виконані роботи між замовниками та виконавцями робіт з будівництва, що здійснюється за рахунок бюджетних коштів та коштів підприємств, установ і організацій державної власності.

Вказані документи повинні містити інформацію про вартість виконаних робіт, зданих замовнику, а також про витрати, пов`язані з виконанням цього обсягу робіт.

Таким чином, виходячи з аналізу наведених норм, виконання підрядних робіт оформлюється сторонами шляхом підписання документів, які підтверджують факт виконаних, прийнятих та оплачених робіт.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 922/509/17.

Отже, правомірним є висновок суду першої інстанції про те, що порушення правил оформлення первинних документів не спричиняє їх недійсність, але безпосередньо впливає на можливість доведення стороною обставин, на підтвердження яких вона подала відповідні документи.

Як зазначалось вище, виконані згідно з цим Договором роботи підрядник здає замовнику по акту здавання-приймання виконаних робіт по формі КБ-2 та довідкою КБ-3. Роботи вважаються виконаними після підписання сторонами акту здавання-приймання виконаних робіт, який замовник зобов`язаний підписати протягом 5 робочих днів з моменту надання підрядником акту. Мотивована відмова замовника від приймання робіт та підписання акту здавання-приймання робіт підряднику має бути викладена у письмовій формі, зокрема, сторонами складається двосторонній акт з переліком необхідних доробок та термінів їх виконання. Якщо замовник не надає протягом п`яти робочих днів письмову відмову від підписання акту здавання-приймання виконаних робіт, роботи вважаються прийнятими в повному обсязі і з належною якістю (п. п. 3.1, 3.2, 3.3).

Як вбачається з матеріалів справи сторони погодили договірну ціну, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією договірної ціни (том 1, аркуші справи 23 - 24), акту виконаних робіт форма КБ-2в (без дати), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форма КБ-3, які містять підписи сторін, посвідчені відбитками печаток.

За таких обставин правомірним є висновок суду першої інстанції про те, що скаржник, підписуючи акт та довідку, скріплюючи їх печаткою, погодився з об`ємом та вартістю робіт, виконаних позивачем за договором.

Замовник виконав свій обов`язок щодо підписання наданого йому підрядником акту приймання-передачі виконаних робіт.

Положенням п. 2.1. Договору сторони визначили, що вартість робіт становить 238 341, 64 грн.

Відповідно до акту приймання виконаних будівельних робіт, їх вартість складає 238 341, 64 грн, що не перевищує погоджену сторонами у Договорі ціну робіт.

Як встановлено судом першої інстанції, підписуючи акт виконаних підрядних робіт, претензій стосовно невиконання чи неналежного виконання позивачем робіт, вказаних у акті, відповідачем не пред`являлось, в тому числі стосовно обсягів виконаних робіт та ціни. Докази пред`явлення претензій відсутні в матеріалах справи.

Будь-яких заперечень після повторного отримання відповідних актів та довідки 18.05.2018 відповідач також не висловив.

Крім того за приписами ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника. Відмова замовника від підписання акта виконаних робіт за договором підряду за відсутності своєчасно наданих зауважень до виконаних робіт не звільняє відповідача від покладених на нього обов`язків прийняти та оплатити роботи за ціною погодженою ним у договорі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі №911/662/17.

Відмова замовника від підписання акта виконаних робіт за договором підряду за відсутності своєчасно наданих зауважень до виконаних робіт не звільняє замовника від обов`язку щодо їх оплати.

Так, позивач звернувся до відповідача з листом №16/05-01 від 16.05.2018, в якому вказав про повторне надання відповідачу двох екземплярів актів приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в, підписаних представником позивача, та двох екземплярів довідок про вартість виконаних робіт та витрат за формою №КБ-2, підписаних представником позивача, а також на підтвердження їх надіслання відповідачу - опис вкладення в цінний лист від 16.05.2018 та фіскальний чек від 16.05.2018.

При цьому, відповідач, своєчасно не заявивши про недоліки до виконаних робіт (за наявності таких), не звільняється від обов`язку оплатити роботи, виконані за договором підряду.

Виконання робіт позивачем та прийняття їх відповідачем є обов`язковою передумовою для виконання замовником своїх грошових зобов`язань перед підрядником. Розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів, які підтверджують обсяги виконаних робіт та їх вартість. Такі документи складаються та підписуються підрядником і передаються замовнику. Після підписання таких документів у замовника виникає обов`язок сплатити виконані роботи в передбачені договором терміни. В даному випадку, документом, що підтверджує обсяг виконаних робіт та їх вартість, є акт приймання виконаних будівельних робіт.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного Кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським, кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договорами.

Відповідно до п. 2.2. Договору вартість робіт сплачується замовником виконавцю не пізніше п`яти банківських днів після підписання сторонами актів виконаних робіт.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком Господарського суду Сумської області про те, що вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості за виконані роботи за Договором у розмірі 238 341, 64 грн. підлягає задоволенню.

Прим цьому, Північний апеляційний господарський суд вважає безпідставними посилання скаржника на неправомірність укладення Договору з огляду на приписи ст. 204 Цивільного кодексу України, якою презюмується правомірність укладеного договору. Доказів визнання недійсним договору підряду в суді першої інстанції скаржником не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи те, що стягнення 3 % не є санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора, отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. А тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачу правомірно нараховано 3% річних в сумі 2 135, 28 грн за період з 26.05.2018 по 07.09.2018, виходячи з суми боргу в розмірі 238 341, 64 грн.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Норма ст. 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з п. 5.2. Договору при простроченні розрахунку за виконані роботи замовник сплачує підрядникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Як встановлено вище, відповідачем прострочено виконання своїх зобов`язань щодо оплати виконаних робіт в передбачений Договором строк (п. 2.2. договору).

Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 24 630, 75 грн за період з 26.05.2018 по 07.09.2018, виходячи з суми боргу 238 341, 64 грн.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника на те, що метою заявленої та стягнутої суми пені є неправомірне збагачення сторони з огляду на приписи ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, оскільки сторони в добровільному порядку погодили відповідні умови договору, зокрема, щодо такої міри відповідальності, як сплата пені. Заяв про зменшення штрафних санкцій сторона не заявляла.

Отже, враховуючи факт невиконання відповідачем умов Договору щодо своєчасної оплати виконаних робіт, оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних, пені передбачене діючим законодавством України та умовами укладеного між сторонами договору, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість вимог щодо стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 2 135, 28 грн, пені в сумі 24 630, 75 грн.

Також обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення заявленого до стягнення штрафу, який нарахований відповідно до п. 5.4 Договору з огляду на таке.

Відповідно п. 5.4 Договору за невиконання обов`язку щодо прийняття виконаних робіт та підписання акта приймання-передачі виконаних робіт замовник сплачує підряднику штраф у розмірі п`ять відсотків від суми договору.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази підписання відповідачем акту приймання-передачі виконаних робіт (роботи за актом виконання будівельних робіт до Договору №290617 від 29.06.2017, є такими, що прийняті відповідачем без заперечень на підставі п. 5.4 Договору), то і підстави для нарахувань штрафу за таке порушення відсутні. У цій частині відхиляються доводи скаржника про задоволення надмірних штрафних санкцій

Згідно з ч.1, 2, 6 ст.173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:

1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;

2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;

3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства.

Посилання скаржника на порушення норм процесуального права відхиляються судом як необґрунтовані з огляду на положення ст. 173 ГПК України, а саме об`єднання позовів є правом, а не обов`язком суду. Крім того, як вбачається з поданої скарги, заявник зазначає про необхідність об`єднання позовів за різними договорами підряду (різні предмети, ціна, умови, тощо), що не може свідчити про беззаперечну наявність підстав для об`єднання таких позовів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни рішення Господарського суду Сумської області від 22.01.2019 у справі №920/734/18 - відсутні.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене Північний апеляційний господарський суд визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" на рішення Господарського суду Сумської області від 22.01.2019 у справі №920/734/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 22.01.2019 у справі №920/734/18 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Державним підприємством "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України".

4. Матеріали справи №920/734/18 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

Н.Ф. Калатай