ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2019м. ДніпроСправа № 904/1267/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є., за участю секретаря судового засідання Гаркуші К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "КВІК", м. Запоріжжя

до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", м. Дніпро

про стягнення заборгованості, пені, інфляційних втрат та 3% річних в сумі 29 057,12 грн

Представники:

від позивача: Хілько А.С., адвокат, свідоцтво ЗП 001815 від 27.09.2018, ордер серія ЗП №085132

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "КВІК" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (далі - відповідач) про стягнення 17 932,27 грн основного боргу, 4 266,21 грн пені, 5 326,65 грн інфляційних втрат та 1 531,21 грн трьох відсотків річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору поставки №16033т від 01.03.2016 в частині здійснення оплати за поставлений товар в строк, встановлений пунктом 7.1. договору.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 23.04.2019.

19.04.2019 відповідач подав через канцелярію суду відзив вих. №15-01/296 від 18.04.2019 на позовну заяву про стягнення заборгованості і заяву вих. №15-01/307 від 19.04.2019 із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог відповідач зазначив, що згідно з умовами договору для здійснення оплати за товар позивач повинен був надати відповідачу рахунок на оплату, проте позивач не надав доказів отримання рахунку відповідачем.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.04.2019 заяву ПрАТ "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення, відкладено розгляд справи на 21.05.2019.

15.05.2019 від позивача до суду надійшла відповідь вих. б/н від 10.05.2019 на відзив, в якій ТОВ "Машинобудівний завод "КВІК" зазначив, що підписанням акта здачі-приймання робіт відповідач підтвердив виконання зобов`язань позивачем в повному обсязі, в тому числі щодо надання документів. Крім того, позивач погодився з розрахунком пені, зазначеним відповідачем у відзиві, в загальній сумі 3 585,82 грн.

21.05.2019 позивач подав до суду клопотання вих. б/н від 21.05.2019 про стягнення витрат на правничу допомогу.

Суд долучив відповідь на відзив і клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу до матеріалів справи.

В судове засідання, яке відбулось 21.05.2019, з`явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, ПрАТ "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" було належним чином повідомлене про дату, час і місце проведення засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення 06.05.2019 поштового відправлення № 124.

З огляду на викладене суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.03.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "КВІК-2006" (далі - постачальник), найменування якого змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "КВІК" (далі - позивач), та Приватним акціонерним товариством "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (далі - відповідач, замовник) укладено договір поставки № 16033т (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність замовника товар, вказаний у специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити поставлений товар на умовах даного договору.

Згідно з пунктами 1.2., 1.3. Договору найменування товару: запчастини до компресора К2ЛОК. Виробник: ТОВ "ТВК "КВІК-2006".

У відповідності до п. 1.5. Договору ціна товару, що поставляється за договором, вказана у специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору.

Право власності на товар, а також ризик випадкової загибелі або ушкодження товару переходить від постачальника до замовника у момент, коли товар поставлений відповідно до умов договору (п. 1.6. Договору).

Відповідно до п.п. 5.1., 5.8. Договору поставка товару здійснюється партіями, протягом 5 робочих днів з моменту узгодження поставки сторонами. У разі постачання товару постачальником умовою поставки є належно оформлена товарно-транспортна накладна.

Згідно з пунктами 6.1., 6.2. Договору замовник сплачує за товар за цінами, вказаними у специфікації. Загальна сума за цим договором складає 2 080 410,20 грн, крім того ПДВ-20% - 416 082,04 грн, всього: 2 496 492,24 грн.

Розділом 7 Договору розрахунки за договором проводяться у безготівковому порядку на рахунок постачальника, вказаний в договорі, в національній валюті України. Замовник здійснює оплату поставленого товару протягом 60 банківських днів з дня поставки та на підставі отриманого від постачальника рахунку. У виняткових випадках допускається попередня оплата очікуваної поставки товару.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31 грудня 2016 року (п. 14.2 Договору).

01.03.2016 сторони підписали специфікацію № 1 до Договору, в якій узгодили поставку товару на загальну суму 2 496 492,24 грн з ПДВ.

На виконання умов Договору позивач здійснив поставку відповідачу товару на суму 145 968,00 грн з ПДВ за видатковою накладною №0328.5 від 28.03.2017 (арк.с. 16), згідно з товарно-транспортною накладною №007005664 від 28.03.2019 (арк.с. 17).

Враховуючи умови оплати, визначені Розділом 7 Договору, строк оплати за видатковою накладною №0328.5 від 28.03.2017 настав 27.06.2017.

Як зазначає позивач, станом на 27.06.2017 відповідач здійснив оплату поставленого товару частково, в сумі 43 458,71 грн. (платіжні доручення № 2038 від 10.04.2017 на суму 8 898,41 грн, № 2040 від 10.04.2017 на суму 34 560,30 грн). Отже, станом на день оплати поставленого товару за видатковою накладною №0328.5 від 28.03.2017 заборгованість відповідача становила 102 509,29 грн (145 968,00 грн - 34 560,30 грн - 8 898,41 грн = 102 509,29 грн).

За твердженням позивача, 19.09.2017, тобто з порушенням встановленого Договором строку, відповідач здійснив оплату поставленого товару в сумі 84 577,02 грн, у зв`язку з чим заборгованість відповідача складає 17 932,27 грн (102 509,29 грн - 84 577,02 грн = 17 932,27 грн)

З метою досудового врегулювання спору 22.02.2019 позивач направив на адресу відповідача претензію №1 від 18.02.2019 (арк.с. 19-20), в якій вимагав негайно сплатити заборгованість в розмірі 27 567,39 грн.

В силу статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов укладеного договору.

У відповідності до вимог статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання.

Відповідач не надав доказів здійснення повної та своєчасної оплати товару, поставленого за видатковою накладною №0328.5 від 28.03.2017, в сумі 17 932,27 грн, доводи позивача щодо наявності заборгованості шляхом надання належних доказів не спростував.

При цьому суд критично ставиться до доводів відповідача про те, що зобов`язання з оплати товару виникає лише в разі надання постачальником замовнику рахунку на оплату, оскільки видаткова накладна №0328.5 від 28.03.2017 підписана сторонами без заперечень і зауважень, скріплена їхніми печатками, а отже є належним і достатнім доказом здійснення поставки позивачем.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 17 932,27 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

За умовами п. 10.1. Договору у випадку порушення зобов`язання, що виникає з договору, сторона несе відповідальність, встановлену даним договором і чинним законодавством України.

Згідно з ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 2 152,69 грн за загальний період прострочення з липня 2017 року по лютий 2019 року, 3% річних в сумі 1 531,21 грн за загальний період прострочення з 27.06.2017 по 25.03.2019.

При перевірці наданого позивачем розрахунку 3% річних суд дійшов висновку, що позивачем неправильно визначено періоди прострочення. Як встановлено судом, строк оплати поставленого товару за видатковою накладною №0328.5 від 28.03.2017 настав 27.06.2017. При цьому нарахування 3% річних на суму 102 509,00 грн за день, в який здійснений платіж в сумі 84 577,02 грн, є безпідставним, оскільки суб`єкт господарських відносин шляхом вчинення активних дій, проведених належним чином, припиняє таке зобов`язання, тому день належного виконання зобов`язання не є днем його прострочення.

Враховуючи вищезазначені висновки суду, періоди прострочення виконання зобов`язання відповідачем становлять:

- з 28.06.2017 по 18.09.2017 - на суму заборгованості в розмірі 102 509,29 грн (позивач зазначив в розрахунку меншу суму - 102 509,00 грн, у зв`язку з чим суд здійснює перевірку з урахуванням цієї суми);

- з 19.09.2017 по 25.03.2019 - на суму заборгованості в розмірі 17 932,27 грн (позивач зазначив в розрахунку меншу суму - 17 932,00 грн, у зв`язку з чим суд здійснює перевірку з урахуванням цієї суми).

За перерахунком суду, з урахуванням вищевказаних періодів прострочення, загальний розмір 3% річних складає 1 514,36 грн, а саме:

- за період з 28.06.2017 по 19.09.2017 - 699,31 грн;

- за період з 18.09.2017 по 25.03.2019 - 815,05 грн.

Отже суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню частково, в сумі 1 514,36 грн.

За перерахунком суду, загальний розмір інфляційних втрат за загальний період з липня 2017 року по лютий 2019 року складає 4 829,82 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково, в сумі 4 829,82 грн.

Відповідно до п. 10.5. Договору у випадку порушення замовником строків розрахунків за договором замовник сплачує постачальникові пеню в розмірі облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення.

За розрахунком позивача розмір пені за порушення строків оплати товару, поставленого за видатковою накладною №0328.5 від 28.03.2017, за загальний період прострочення з 27.06.2017 по 19.03.2019, становить 4 266,21 грн.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

В силу п. 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Положеннями ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Господарським судом встановлено, що зобов`язання з оплати товару, поставленого за видатковою накладною №0328.5 від 28.03.2017, виконано відповідачем з порушенням умов розділу 7 Договору.

За перерахунком суду, враховуючи вищезазначені висновки суду щодо початку періодів прострочення виконання зобов`язання і положення ч. 6 ст. 232 ГПК України, загальний розмір пені становить 3 515,62 грн. Відтак, позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню частково, в сумі 3 515,62 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 700,00 грн суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачені або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.02.2019 між адвокатом Хілько Антоном Сергійовичем (далі - адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "КВІК" (далі - клієнт) укладений договір №40 про надання правової допомоги, відповідно до п. 1 якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу, пов`язану із захистом його прав і законних інтересів в судах всіх інстанцій, що діють в системі судоустрою України, на підприємствах, установах і організаціях усіх форм власності незалежно від підпорядкування у справі про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних за договором поставки №16033т від 01.03.2016, укладеним між Приватним акціонерним товариством "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "КВІК-2006".

Згідно з п. 4.1. вищезазначеного договору за надання правової допомоги адвокатом клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар. Розмір гонорару визначається з урахуванням складності справи, ціни позову, значенням справи для клієнта, витрат адвоката, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта, а також розумності та інших істотних обставин і визначається в описі робіт (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги. Гонорар на підставі цього договору за виконану роботу сплачується клієнтом на підставі рахунку адвоката протягом 3 робочих днів з дня його виставлення. Сторони домовились, що оплата за судове засідання можлива до його проведення. За результатом наданих послуг складається акт приймання-передачі послуг, який підписується клієнтом протягом 3 робочих днів з дня його отримання.

В матеріалах справи містяться акт приймання-передачі наданих послуг від 21.05.2019 і детальний опис робіт (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі, які підтверджують обсяг наданих адвокатом послуг загальною вартістю 6 700,00 грн, а саме:

- збір та ознайомлення з доказами у справі та аналіз законодавства та судової практики, підготовка правової позиції та узгодження її з клієнтом - 1 година - 0,00 грн;

- підготовка претензії - 2 години - 500,00 грн;

- підготовка позовної заяви з додатками - 3 години - 2 200,00 грн;

- участь у судовому засіданні (23.04.2019) - 1 година - 2 000,00 грн;

- участь у судовому засіданні (21.05.2019) - 1 година - 2 000,00 грн.

Факт оплати наданих адвокатом послуг в загальній сумі 6 700,00 грн підтверджується платіжними дорученнями № 5796 від 14.03.2019 на суму 500,00 грн, № 5881 від 25.03.2019 на суму 2 200,00 грн, № 6194 від 20.05.2019 на суму 4 000,00 грн.

Враховуючи викладене, витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: в сумі 6 408,31 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 126, 129, 233, 238, 240, 241, 252, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (49038, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "КВІК" (69123, м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, буд. 8А, ) 17 932,27 грн (сімнадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві гривні 27 копійок) основного боргу; 4 829,82 грн (чотири тисячі вісімсот двадцять дев`ять гривень 82 копійки) інфляційних втрат; 1 514,36 грн (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень 36 копійок) 3% річних; 3 515,62 грн (три тисячі п`ятсот п`ятнадцять гривень 62 копійки) пені; 1 837,37 грн (одна тисяча вісімсот тридцять сім гривень 37 копійок) судового збору; 6 408,31 грн (шість тисяч чотириста вісім гривень 31 копійка) витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.05.2019.

Суддя А.Є. Соловйова