РІШЕННЯ

м. Київ

03.06.2019Справа № 910/3015/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/3015/19

за позовом акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Щебінь ЖД», м. Київ,

про стягнення 109 125 грн.,

без виклику представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11.03.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - Укрзалізниця; Залізниця) до товариства з обмеженою відповідальністю «Щебінь ЖД» (далі - Товариство) про стягнення 109 125 грн. штрафу.

Укрзалізниця обґрунтовує позовні вимоги таким:

- відповідно до накладної від 01.12.2018 №42083253 із станції Сахарна Одеської залізниці Товариство відправило на адресу приватного підприємства «Стройтехград» станція призначення Одеса - Застава І Одеської залізниці, п`ять вагонів з вантажем, щебінь гранітний, зазначивши в накладній масу вантажу 346 000 кг., а саме: вагон №68602788 - 68 000 кг., тара - 20 900 кг; вагон №68605765 - 68 000 кг., тара - 50 500 кг.; вагон № 68701804 - 70 000 кг., тара - 20 900 кг.; вагон №68700525 - 70 000 кг., тара - 20 900 кг. та вагон №68746874 - 70 000 кг., тара - 20 900 кг.;

- 19.12.2018 на станції Знам`янка Одеської залізниці було виявлено різницю в масі вантажу у вагонах та здійснено контрольне зважування на вагонних вагах, про що свідчить складений комерційний акт від 19.12.2018 №41006/294/23;

- згідно із комерційним актом виявлено різницю у дійсній вазі та яка зазначена відповідачем в накладній;

- вартість перевезення складає у сумі 4 365 грн. за кожен вагон;

- Укрзалізницею нараховано 109 125 грн. штрафу Товариству, в зв`язку з порушеннями відправлення вантажу, а саме внесення у накладну інформації, що не відповідає фактичній масі вантажу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2019 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

28.03.2019 Укрзалізниця подала суду документи на виконання вимог ухвали суду від 15.03.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі № 910/3015/19; постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

18.04.2018 відповідач подав суду документи на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі та відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти доводів позивача; просив задовольнити позовні вимоги частково у сумі 1 558,80 грн.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався та у встановлений строк такий документ не подав.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, і відзив на позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до накладної від 01.12.2018 №42083253 із станції Сахарна Одеської залізниці Товариство відправило на адресу приватного підприємства «Стройтехград» станція призначення Одеса - Застава І Одеської залізниці, п`ять вагонів з вантажем, щебінь гранітний, зазначивши в накладній масу вантажу 346 000 кг., а саме: вагон №68602788 - 68 000 кг., тара - 20 900 кг; вагон №68605765 - 68 000 кг., тара - 50 500 кг.; вагон № 68701804 - 70 000 кг., тара - 20 900 кг.; вагон №68700525 - 70 000 кг., тара - 20 900 кг. та вагон №68746874 - 70 000 кг., тара - 20 900 кг.

19.12.2018 на станції Знам`янка Одеської залізниці було виявлено різницю в масі вантажу у вагонах та здійснено контрольне зважування на вагонних вагах, про що свідчить складений комерційний акт від 19.12.2018 №41006/294/23.

Перевірка вантажу була здійснена на підставі статті 24 Статуту залізниць України (далі - Статут).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про залізничний транспорт» законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із законів України «Про транспорт», «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно з частиною п`ятою статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 2 Статуту передбачено, що Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Відповідно до статті 5 Статуту на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує:

а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила);

б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів;

в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів);

г) інші нормативні документи.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно із статтею 6 Статуту накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Частиною першою статті 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до абзаців першого, другого та четвертого пункту 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138) (далі - Правила оформлення перевізних документів), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 №542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за №798/5989).

Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Згідно із статтею 37 Статуту під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.

Тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях.

Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах.

Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами.

Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом.

Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо).

Маса вантажів визначається відправником.

Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Пунктом 2.3 Правил оформлення перевізних документів передбачено, що у графі 55 «Правильність внесених відомостей підтверджую» представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення.

Відповідно до абзацу третього пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення (ст. 7, 9, 13, 22, 24, 37, 39 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (далі - Правила приймання вантажів до перевезення), вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу.

Згідно з частиною другою статті 24 Статуту залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Частинами першою - третьої статті 129 Статуту передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Так, по прибуттю вагона на станцію Знам`янка Одеської залізниці, при переважуванні на вагонних вагах було виявлено, що маса вантажу зазначена у накладній не відповідає фактичній масі вантажу у вагонах, про що було складено відповідний комерційний акт, відповідно до якого:

- у вагоні № 68602788 відповідно до накладної маса вантажу складає: нетто - 68 000 кг., в комерційному акті: брутто - 93 000 кг., нетто - 72 100 кг., тара - 20 900 кг, різниця проти накладної в сторону зменшення складає 4 100 кг;

- у вагоні № 68605765 відповідно до накладної маса вантажу складає: нетто - 68 000 кг., в комерційному акті: брутто - 91 050 кг., нетто - 70 550 кг., тара - 20 500 кг, різниця проти накладної в сторону зменшення складає 2 550 кг;

- у вагоні № 68701804 відповідно до накладної маса вантажу складає: нетто - 70 000 кг., в комерційному акті: брутто - 96 400 кг., нетто - 75 500 кг., тара - 20 900 кг, різниця проти накладної в сторону зменшення складає 5 500 кг;

- у вагоні № 68700525 відповідно до накладної маса вантажу складає: нетто - 70 000 кг., в комерційному акті: брутто - 97 250 кг., нетто - 76 350 кг., тара - 20 900 кг, різниця проти накладної в сторону зменшення складає 6 350 кг;

- у вагоні № 68746874 відповідно до накладної маса вантажу складає: нетто - 70 000 кг., в комерційному акті: брутто - 96 150 кг., нетто - 75 250 кг., тара - 20 900 кг, різниця проти накладної в сторону зменшення складає 5 250 кг.

Згідно з актами загальної форми від 10.12.2018 № № 310 а, 307 а, 312 а, 311 а, 306 а у присутності представника вантажовідправника надлишки вантажу з вищезазначених вагонах були вивантажені та вивезені автотранспортом вантажовідправника, а вагони відправлені на станцію призначення,

При прибутті вищезазначеного вагона на станцію призначення було проведено видачу та перевірку маси вантажу, про що зазначено в розділі «Є» комерційного акта.

Відповідно до частини першої статті 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Стаття 122 Статуту встановлює, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі ст. 118 Статуту, яка передбачає, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Отже, сума штрафу визначена у п`ятикратному розмірі до вартості провізної плати, що дорівнює 500% цієї вартості. При цьому, статут не містить приписів стосовно того, що є базою нарахування штрафу, зокрема, вартість провізної плати всього вагону чи вартість провізної плати надлишку (недостачі) маси вантажу, виявленої залізницею при перевірці.

Водночас, зміст загального поняття штрафу наведено у ч. 2 ст. 549 ЦК України, яка передбачає, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Тобто, за загальним правилом штраф обраховується не з загальної вартості послуг (робіт, товарів), а з вартості послуг (робіт, товарів), які виконані з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). І відповідно, зважаючи на те, що інше прямо не передбачено Статутом, штраф за неправильно зазначену у накладній масу має визначатися, виходячи з вартості провізної плати надлишку (недостачі) маси вантажу.

У зв`язку з неправильним зазначенням відповідачем маси вантажу, який було завантажено у вагони, позивачем нараховано Товариству штраф у сумі 109 125 грн. з розрахунку провізної плати за всю відстань замовленого перевезення.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказує на те, що розмір штрафу розрахований позивачем є неправильним і повинен бути розрахований за виконане перевезення на відстань до ст.Знамянка - 11км, а не до ст.Одеса-Застава-1 - на відстань 418 км .

Так, за розрахунком Товариства розмір штрафу складає 1 558,80 грн.

Абзацами першим і третім пункту 3.15 Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 №04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» (із змінами, внесеними згідно з Рекомендаціями Вищого господарського суду від 18.11.2003 №04-5/1429, Роз`ясненням Вищого господарського суду від 29.09.2008 №04-5/225) передбачено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей, з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі, передбаченому статтею 118 Статуту .

Відповідно до абз. третього п.п.4.3 п. 4 розділу ІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги" затв.Наказом Мінтрансу від 26.03.2009 № 317 з подальшими змінами, якщо під час перевезення виявлено завантаження вагона понад його вантажопідйомність або з перевищенням допустимого статичного навантаження від колісної пари вагона на рейки колії, то надлишок вантажу вивантажується і досилається за призначенням зі стягненням з одержувача (за експортний вантаж з відправника) плати за всю відстань перевезення залізницями України як за самостійну відправку на загальних підставах за тарифами, що діяли у день виявлення.

Як вбачається з позовної заяви, суму заявлених до стягнення грошових коштів було обчислено з вартості провізної плати всього вантажу за всю відстань перевезення, що прямо суперечить ч. 2 ст. 549 ЦК України, а також не відповідає засадам добросовісності, розумності та справедливості, на яких має ґрунтуватися зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України).

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням застосування норм матеріального права (абз. третього п.п.4.3 п. 4 розділу ІІ Збірника, ст. 118 Статуту, п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України).

Перевіривши правильність розрахунків відповідача, суд дійшов висновку про їх неточність.

Так, у вагоні № 68602788 надлишок складає 4 100 кг, у вагоні № 68605765 надлишок складає 2 550 кг, у вагоні № 68701804 надлишок складає 5 500 кг, у вагоні № 68700525 надлишок складає 6 350 кг, у вагоні № 68746874 надлишок складає 5 250 кг - п`ять вагонів з масою вантажу до 12 тон (згідно до табл.п.п.4.3.) та перевезений на відстань 11 км за тарифом відповідно до абз. 3 п.п.4.3 Збірника - 911,37 грн/вагон.

Отже, п`ятикратний розмір до вартості провізної плати, яка становить 911,37 грн складає 4556,85 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Залізниці є частково обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення штрафу у п`ятикратному розмірі до вартості провізної плати за перевезення на відповідну відстань - 11 км, що дорівнює 500% цієї вартості.

Разом з тим, контррозрахунок відповідача визнаний неправильним.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач невірно тлумачив нормативну базу, а відповідач не заперечуючи проти позову по суті подав суду неправильний розрахунок.

Отже, позовні вимоги є частково обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню частково за розрахунком суду.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; адреса для листування: 27400, Кіровоградська область, м. Знам`янка, вул. М. Грушевського, 10; ідентифікаційний код 40075815) до товариства з обмеженою відповідальністю «Щебінь ЖД» (01033, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 69; ідентифікаційний код 41772645) про стягнення 109 125 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Щебінь ЖД» (01033, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 69; ідентифікаційний код 41772645) на користь акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; адреса для листування: 27400, Кіровоградська область, м. Знам`янка, вул. М. Грушевського, 10; ідентифікаційний код 40075815) 4556 (чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят шість),85 грн. штрафу та 80 (вісімдесят), 22 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.06.2019.

Суддя І.Д. Курдельчук