РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.05.2019Справа № 910/10163/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., при секретарі судового засідання Максимець В.О., розглянувши матеріали господарської справи в порядку загального позовного провадження

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальна Транспортна Компанія в Україні"

до товариства з обмеженою відповідальністю "ВАРЯГ"

про стягнення 9 085 660,36 російських рублів, що станом на дату подання позову становить еквівалент 3 872 035, 88 грн.

за участю представників:

позивача: Письмак О.Є.

відповідача: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Універсальна Транспортна Компанія в Україні" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ВАРЯГ" про стягнення заборгованості у розмірі 9 085 660,36 російських рублів, що станом на дату подання позову становить еквівалент 3 872 035, 88 грн.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином виконав зобов`язання за договором № 31-07/17 транспортно-експедиторського обслуговування від 31.07.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/10163/18, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.11.2018.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 06.11.2018 представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог. Відповідно до поданої заяви просить суд стягнути з відповідача 4 277 315, 66 грн.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи наведене та наявність доказів направлення іншим учасникам справи заяви про збільшення розміру позовних вимог, у судовому засіданні 27.11.2018 суд прийняв її до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2018 у зв`язку з тим, що відомості про направлення відповідачу ухвали з повідомленням про дату, час і місце підготовчого судового засідання відсутні, розгляд справи відкладено до 14.05.2019.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 29.12.2018 представник відповідача подав письмовий відзив, в якому зазначив, що ТОВ "ВАРЯГ" не мало змоги вчасно здійснити розрахунок за надані послуги у визначені договором № 31-07/17 від 31.07.2017 строки, посилаючись на те, що після звернення позивача до суду з позовом, відповідач здійснив часткову оплату за надані послуги. Крім того, у письмовому відзиві просив суд розглядати справу без участі його представника.

Оскільки участь у судовому засіданні є процесуальним правом сторони, у судовому засіданні 14.05.2019 суд задовольнив клопотання відповідача про розгляд справи без його участі.

У судовому засіданні 14.05.2019 судом постановлено ухвалу не виходячи до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 910/10163/18 до судового розгляду по суті на 28.05.2019.

Представник позивача у судовому засіданні 28.05.2019 підтримав вимоги, викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні 28.05.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсальна Транспортна Компанія в Україні" (позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "ВАРЯГ" (відповідач) 31.07.2017 укладено договір № 31-07/17 транспортно-експедиторського обслуговування, відповідно до якого позивач зобов`язався надавати відповідачу транспортно-експедиторські послуги з організації та перевезенні вантажів залізницею України та країн СНД у власних (орендованих) вагонах.

Вартість послуг відповідно до пункту 1.4 договору № 31-07/17 від 31.07.2017 узгоджується сторонами в окремих додаткових угодах, які є невід`ємною частиною договору. Загальна сума договору визначається як загальна вартість послуг, наданих відповідачу згідно актів виконаних робіт/наданих послуг.

Відповідно до статті 316 Господарського кодексу України та статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Строк дії договору № 31-07/17 відповідно до пункту 9.1 сторони встановили з моменту підписання до 31.12.2017, а в частині розрахунків до повного їх виконання. У випадку, якщо за тридцять календарних днів до закінчення строку дії договору жодна із сторін не заявить про його припинення, договір вважається продовженим на наступний рік з обов`язковим підписанням додаткової угоди (пункт 9.3).

Як свідчать матеріали справи, сторонами у справі укладено наступні додаткові угоди до договору № 31-07/17 від 31.07.2017, в яких сторони узгоджували найменування вантажу, маршрут перевезення, вартість послуг та порядок оплати:

- № 1 від 31.07.2017, вартість послуг склала 22 000, 00 російських рублів;

- № 1/1 від 28.08.2017, вартість послуг склала 23 500, 00 російських рублів;

- № 2 від 28.08.2017, вартість послуг склала 32 500, 00 російських рублів;

- № 3 від 26.09.2017, вартість послуг склала 32 500, 00 російських рублів;

- № 3/1 від 01.10.2017, вартість послуг склала 38 500, 00 російських рублів;

- № 4 від 29.09.2017, вартість послуг склала 37 000, 00 російських рублів;

- № 5 від 26.10.2017, вартість послуг склала 39 000, 00 російських рублів;

- № 6 від 30.10.2017, вартість послуг склала 41 000, 00 російських рублів;

- № 7 від 31.10.2017, вартість послуг склала 15 800, 00 російських рублів;

- № 8 від 31.10.2017, вартість послуг склала 20 250, 00 російських рублів;

Пунктом 2.14 договору № 31-07/17 від 31.07.2017 передбачено, що підтверджуючим фактом надання позивачем транспортно-експедиторських послуг згідно заявок відповідача є акти виконаних робіт/наданих послуг, які підписуються повноважними представниками сторін. Акти виконаних робіт/наданих послуг оформляються сторонами до десятого числа місяця, наступного за місяцем, в якому були надані послуги.

Позивач, у період з серпня 2017 року по червень 2018 року надав, а відповідач прийняв транспортно-експедиційні послуги, що підтверджується актами наданих послуг № 56 від 31.08.2017 на суму 676 500, 00 російських рублів, № 62 від 30.09.2018 на суму 1 762 500, 00 російських рублів, № 63 від 30.09.2017 на суму 2 340 000, 00 російських рублів, № 87 від 31.10.2017 на суму 5 516 000, 00 російських рублів, № 139 від 30.06.2018 на суму 123 000, 00 російських рублів, № 122 від 30.11.2017 на суму 4 254 150, 00 російських рублів, № 118 від 31.12.2017 на суму 4 443 500, 00 російських рублів та додатками до них, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Згідно пункту 4.4 договору № 31-07/17 від 31.07.2017 оплата послуг здійснюється відповідачем в розмірі 100 % передплати, виходячи з планового обсягу перевезення, не пізніше ніж за два календарних дні до початку відправлення порожніх вагонів на станцію навантаження, на підставі виставленого позивачем рахунку, якщо інші умови не погоджено сторонами в додаткових угодах.

Відповідно до пункту 2.15 договору № 31-07/17 від 31.07.2017 на підставі актів виконаних робіт/наданих послуг, рахунків позивача та документів, які підтверджують його витрати, пов`язані з виконанням договору, відповідач здійснює остаточний розрахунок у повному обсязі за надані послуги за звітний місяць.

Втім відповідач, в порушення умов договору № 31-07/17 від 31.07.2017 у повному обсязі не розрахувався за надані послуги, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 7 415 650, 00 російських рублів, що еквівалентно 3 160 327, 56 грн.

У письмовому відзиві відповідач зазначив, що після звернення позивача до суду з позовом ТОВ "ВАРЯГ" частково здійснило оплату за договором № 31-07/17 від 31.07.2017.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Однак, матеріали справи не містять та суду не надано доказів, що підтверджують часткове погашення відповідачем заборгованості за договором № 31-07/17 від 31.07.2017.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно статті 173 Господарського кодексу України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до частини першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України, підставами для виникнення зобов`язань можуть бути різні юридичні факти. Зобов`язання можуть виникати з договорів, у тому числі з кредитних правовідносин.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки факт надання транспортно-експедиторських послуг позивачем підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, встановлений строк остаточного розрахунку сплинув, а доказів оплати вартості наданих послуг у повному обсязі суду не надано, позовна вимога про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 7 415 650, 00 російських рублів, що еквівалентно 3 160 327, 56 грн. є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач вчинив господарське правопорушення, яке полягало у невиконанні прийнятих на себе зобов`язань за господарським договором в частині сплати заборгованості за надані транспортно-експедиційні послуги.

Статті 216-218 Господарського кодексу України передбачають, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема, є господарські санкції.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відповідачем не надано суду будь-яких підтверджень того, що неналежне виконання господарського зобов`язання сталось не з його вини.

За змістом положень частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 6.4 договору № 31-07/17 від 31.07.2017 передбачено, що за порушення відповідачем зобов`язань, передбачених пунктом 4.7 договору, останній сплачує позивачу пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України.

За таких обставин, позовна вимога про стягнення пені у розмірі 1 187 293, 76 російських рублів, що еквівалентно 505 988, 98 грн. (період з 06.12.2017 по 31.07.2018 окремо по кожному акту з урахуванням обмежень, встановлених частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України) визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги, що втрати, пов`язані з інфляційними процесами в державі за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, суд вважає, що зазначені позовні вимоги є обгрунтованими.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 134 410, 63 російських рублів, що еквівалентно 57 281, 78 грн. - 3 % річних та 348 305, 97 російських рублів, що еквівалентно 148 437, 56 грн. інфляційні втрати (період з грудня 2017 року по липень 2018 року) підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення 405 279, 78 грн. штрафних санкцій у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за договором № 31-07/17 від 31.07.2017.

Державною фіскальною службою України здійснено документальну позапланову перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальна Транспортна Компанія В Україні" питань дотримання вимог валютного законодавства України при розрахунках за договором № 31-07/17 від 31.07.2017.

За результатами проведеної перевірки Державною фіскальною службою України складено акт № 1097/26-15-14-06-03/41148559 від 05.09.2018, відповідно до якого за порушення товариством з обмеженою відповідальністю "Універсальна Транспортна Компанія в Україні" вимог статті 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» нараховано позивачу штрафні санкції в розмірі 405 279, 78 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив на рахунок УДКСУ у Голосіївському районі у місті Києві штрафні санкції в загальному розмірі 405 279, 78 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1820 від 18.09.2018 на суму 100 000, 00 грн., № 1821 від 18.09.2018 на суму 100 000, 00 грн., № 1822 від 18.09.2018 на суму 100 000, 00 грн., № 1823 від 18.09.2018 на суму 105 279, 78 грн.

Положеннями пункту 6.13 договору № 31-07/17 від 31.07.2017 передбачено, що стягнення будь-яких неустойок, штрафів, пені, процентів, передбачених законодавством України та/чи даним договором, за порушення будь-якого зобов`язання, передбаченого договором, не звільняє сторони від виконання такого зобов`язання. При цьому, у разі, якщо в результаті порушення однією із сторін будь-якого зобов`язання, передбаченого із даного договору, іншій стороні були спричинені збитки, остання має право стягнути із сторони, яка порушила зобов`язання, вказані збитки у повному обсязі.

Враховуючи, що між діями (бездіяльністю) відповідача та настанням негативних наслідків для позивача існує причино-наслідковий зв`язок, позовна вимога про стягнення 405 279, 78 грн. визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного, вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальна Транспортна Компанія в Україні" до товариства з обмеженою відповідальністю "ВАРЯГ" про стягнення 9 085 660,36 російських рублів, що еквівалентно 3 872 035, 88 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ВАРЯГ" (308001, Росія, місто Бєлгород, вулиця Калініна, будинок 99, офіс 7, ОДРН 619, ІПН ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальна Транспортна Компанія в Україні" (01033, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 69, ідентифікаційний код 41148559) 7 415 650 (сім мільйонів чотириста п`ятнадцять тисяч шістсот п`ятдесят) російських рублів 00 коп., що еквівалентно 3 160 327 (три мільйони сто шістдесят тисяч триста двадцять сім) грн. 56 коп. - основного боргу, 134 410 (сто тридцять чотири тисячі чотириста десять) російських рублів 63 коп., що еквівалентно 57 281 (п`ятдесят сім тисяч двісті вісімдесят одна) грн. 78 коп. - 3 % річних, 348 305 (триста сорок вісім тисяч триста п`ять) російських рублів 97 коп., що еквівалентно 148 437 (сто сорок вісім тисяч чотириста тридцять сім) грн. 56 коп. - інфляційні втрати, 1 187 293 (один мільйон сто вісімдесят сім тисяч двісті дев`яносто три) російських рублів 76 коп., що еквівалентно 505 988 (п`ятсот п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) грн. 98 коп. - пені, 405 279 (чотириста п`ять тисяч двісті сімдесят дев`ять) грн. 78 коп. - штрафні санкції та 64 159 (шістдесят чотири тисячі сто п`ятдесят дев`ять) грн. 75 коп. - судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 03.06.2019.

Суддя Т.Ю. Кирилюк