ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.05.2019 р. Справа№ 914/914/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., розглянувши заяву

Заступника Генерального прокурора

про: вжиття заходів щодо забезпечення позову від 20.05.2019 року за № 05/2-12996-19

у справі: №914/914/19

за позовом: Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі

позивача-1: Кабінету Міністрів України, м. Київ

позивача-2: Державної служби геології та надр України, м. Київ

відповідача-1: Національної акціонерної компанії «Надра України», м. Київ

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерело Єднання", м. Київ

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: Фонд державного майна України, м. Київ

предмет позову: визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, застосування наслідків їх недійсності

встановив, що таку подано без додержання вимог, визначених статтею 139 Господарського процесуального кодексу України.

27.05.2019 року від Заступника Генерального прокурора через канцелярію суду за вх. № 1380/19 надійшла заява про вжиття заходів щодо забезпечення позову з доданими до неї документами згідно додатків (від 20.05.2019 року за № 05/2-12996-19), в якій просить суд вжити заходів щодо забезпечення цього позову, а саме:

1) накласти арешт на нерухоме майно, зокрема клуб-столову «А-2», збудовану з цегли, загальною площею 784,50 кв. м, до якої належать металева огорожа «І», димова труба «2», що розташовані за адресою: м. Моршин, вул. І. Франка, 4, та будинок санаторію (спальний корпус) «А-3», збудований з цегли, загальною площею 1416Д кв. м, будинок санаторію (лікувальний корпус) «Б-3», збудований з цегли, загальною площею 450,1 кв. м; перехідну галерею «В-1», збудовану з цегли, загальною площею 33,2 кв. м, до яких належать огорожа « 1»; резервуар « 2», розташоване за адресою: м. Моршин, вул. І. Франка, 12;

2) заборонити ТОВ «Джерело Єднання» та іншим особам здійснювати будь-які дії з вищезазначеним нерухомим майном, у тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини щодо нього.

Відповідно до ч.1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Частиною першою статтею 139 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4)захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У поданій заяві про вжиття заходів щодо забезпечення позову, заступник Генерального прокурора зазначає, що накладення арешту на майно, яке незаконно вибуло з власності держави та підлягає поверненню, а також заборона відповідачу вчиняти щодо нього будь-які дії, зокрема укладати правочини, не може завдати збитків відповідачу. З огляду на викладене застосування зустрічного забезпечення не доцільне (арк. 6 заяви).

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.141 Господарського процесуального кодексу України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Частиною третьою статті 141 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Таким чином, застосування зустрічного забезпечення та визначення його конкретного розміру є прерогативою суду, який повинен, з урахуванням обставин справи, оцінити ймовірність завдання збитків відповідачу та третім особам.

У той же час законодавець, урівноважуючи можливості реалізації та захисту прав сторін, на підставі принципу диспозитивності, зобов`язав особу, яка бажає забезпечити позов, запропонувати спосіб зустрічного забезпечення.

Як вже зазначено вище, згідно п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Таке положення закону є імперативним та не допускає подвійного тлумачення.

Отже, на заявника (прокурора) покладено обов`язок надати пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Крім того, суд вважає, що твердження прокурора про те, що застосування обраного ним заходу забезпечення позову, а саме арешту на спірне нерухоме майно, не може завдати збитків чи негативних наслідків відповідачу та третій особі є необгрунтованим та передчасним.

Таким чином, за наведених вище обставин та з метою уникнення можливих потенційних збитків та інших ризиків, у зв`язку з накладенням арешту на нерухоме майно, про яке зазначено вище, вимога п.6 ч.1 ст. 139 ГПК України, стосовно надання пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення, є у даному випадку обов`язковою.

Крім цього, суд вказує на таке.

Господарський процесуальний кодекс України у частині 5 статті 139 встановлює, що до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Зокрема, відповідно до положень статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову встановлюється ставка судового збору у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 960,50 грн.

Згідно з приписами частин 1, 2 статті 9 Закону "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу (відповідно до частини 1 статті 6 Закону "Про судовий збір").

Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 затверджена Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція), якою встановлені загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Нормами Інструкції встановлені вимоги щодо заповнення розрахункових документів.

Відповідно до пункту 3.1. Інструкції платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

З додатків 2, 8 до Інструкції вбачається, що одним із реквізитів платіжного доручення є "Призначення платежу", який заповнюється з урахуванням вимог, установлених главою 3 Інструкції.

Пунктом 3.8. Інструкції визначено, що реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Як роз`яснено Вищим господарським судом України у п.п.2.20 п.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України (із змінами та доповненнями) чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору. Отже, таке перерахування здійснюється за загальними правилами, згідно з вимогами Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Пунктом 2.21 вказаної Постанови визначено, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Суд звертає увагу прокурора, що платіжними реквізитами для перерахування судового збору за подання позову до Господарського суду Львівської області є: отримувач коштів - УК у Личаківському р-ні м.Львів/22030101, код отримувача - 38007620, банк отримувача Казначейство України, код банку отримувача 89998, рахунок отримувача 3083, кодкласифікації доходів бюджету 22030101; призначення платежу: *;*;101;_-(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ____(ПІБ чи назва установи, організації позивача), Господарський суд Львівської області (назва суду, де розглядається справа).

Як вбачається із поданої Заступником Генерального прокурора заяви про вжиття заходів щодо забезпечення позову від 20.05.2019 року за № 05/2-12996-19 (вх. № 1380/19 від 27.05.2019 року), то така подана Заступником Генерального прокурора в інтересах держави в особі позивача-1: Кабінету Міністрів України, позивача-2: Державної служби геології та надр України до відповідача-1: Національної акціонерної компанії «Надра України», до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Джерело Єднання", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: Фонд державного майна України про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, застосування наслідків їх недійсності.

Однак, на підтвердження сплати судового збору, Заступником Генерального прокурора долучено до заяви про вжиття заходів щодо забезпечення позову, платіжне доручення за № 1700 від 21.05.2019 року, де у графі призначення платежу, зазначено: «*;101;00034051;0901010,2800, судовий збір сплата за заявою ГПУ в інт. держ. до НАК «Нафтогаз Укр.», ТОВ «Джерело Єднання», Господ. суд Львівськ. обл.»

З цього вбачається, що судовий збір згідно платіжного доручення № 1700 від 21.05.2019 року в сумі 960,50 грн., сплачено заступником Генерального прокурора у справі з іншим суб`єктним складом, в тому числі, де учасником судового процесу є НАК «Нафтогаз Укр.», а тому вказане платіжне доручення № 1700 від 21.05.2019 року на суму 960,50 грн. не може слугувати доказом сплати судового збору у даній заяві про вжиття заходів щодо забезпечення позову за № 05/2-12996-19 від 20.05.2019 року(вх. № 1380/19 від 27.05.2019 року), де НАК «Нафтогаз Укр.» не є учасником судового процесу.

Враховуючи це, прокурором не долучено до заяви документів, що підтверджують сплату судового збору. Таким чином, в суду відсутні підстави вважати, що він сплатив судовий збір у встановленому порядку і розмірі, чим порушено вимоги ч. 5 ст. 139 ГПК України.

Аналогічні правові позиції викладені в ухвалах Верховного Суду від 31.05.2018 року у справі № 922/496/17 та ВС/КГС № 905/1057/18 від 16.01.2019 року.

Окрім цього, суд звертає увагу прокурора на те, що за приписами статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).

При можливому повторному поданні заяви про вжиття заходів щодо забезпечення позову, прокурору також варто звернути увагу на норми частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України. Так, прокурор до заяви про вжиття заходів щодо забезпечення позову зобов`язаний додати всі наявні у нього докази та інші відомості, що підтверджують викладені обставини у заяві про вжиття заходів щодо забезпечення позову.

Відповідно до частини 7 статті 140 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 139, 140, 141, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву про вжиття заходів щодо забезпечення позову за № 05/2-12996-19 від 20.05.2019 року (вх. № 1380/19 від 27.05.2019 року) із долученими додатками - повернути Заступнику Генерального прокурора.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Долінська О.З.