ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року

м. Київ

Справа № 914/692/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

О. О. Мамалуй- головуючий, Н. М. Губенко, І. В. Ткач

за участю секретаря судового засідання - В.В. Шпорт,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу комунального підприємства "Дрогобичводоканал" Дрогобицької міської ради Львівської області

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.02.2019р.

у складі колегії суддів: С. М. Бойко - головуючий, Т. Б. Бонк, Г. Г. Якімець

за позовом комунального підприємства "Дрогобичводоканал" Дрогобицької міської ради Львівської області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Трускавецький водоканал"

про стягнення заборгованості в розмірі 9 283 763, 53 грн.

за участю представників учасників:

позивача: Іванців Р.Б.

відповідача: Авдєєнко В.В.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство "Дрогобичводоканал" Дрогобицької міської ради (далі - КП "Дрогобичводоканал", позивач) звернулося до господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трускавецький водоканал" (далі - ТОВ "Трускавецький водоканал", відповідач) 9 383 739,22 грн. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, яка прийнята судом згідно з ухвалою від 03.10.2018р.) з яких: 6 904 659,63 грн. - заборгованість за надані послуги з постачання холодної води і водовідведення в період з січня по травень 2016 року, 1 966 054,85 грн. - інфляційних втрат за період з 01.02.2016р. по 30.03.2018р. та 513 024,74 грн. - 3% річних за період з 01.02.2016р. по 30.03.2018р.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань у частині оплати за надані послуги постачання холодної води та водовідведення.

2. Короткий зміст рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття

Рішенням господарського суду Львівської області від 28.11.2018р. у справі №914/692/18 задоволено позовні вимоги позивача, присуджено до стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 6 904 659,63 грн., інфляційних втрат - 1 966 054,85 грн. та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання - 513 024,74 грн. та 140 756,09 грн. - судового збору.

Рішення мотивовано невиконанням відповідачем договору в частині оплати за надані послуги постачання холодної води та водовідведення.

Крім того, суд першої інстанції вказав на те, що на правовідносини сторін за спірний період (січень - травень 2016р.) поширюються умови договору від 21.02.2013р., а не договору від 01.01.2016р., оскільки рішенням господарського суду Львівської області від 08.08.2016р. у справі №914/129/16 за позовом КП "Дрогобичводоканал" зобов`язано ТОВ "Трускавецький водоканал" прийняти та укласти пункти 2.2.7., 3.1., 3.2. (за винятком слів "обсягу дощових та снігових вод - (V3)", 3.2.1., 7.4.8., 7.5.3. договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 01.01.2016р. у редакції КП "Дрогобичводоканал".

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 20.02.2019р. у даній справі скасовано рішення господарського суду Львівської області від 28.11.2018р. у справі №914/692/18 в частині задоволених позовних вимог про стягнення з ТОВ "Трускавецький водоканал" на користь КП "Дрогобичводоканал" 3 128 071,39 грн. - основної заборгованості, 871 618,34 грн. - інфляційних втрат та 232 767,61 грн. - трьох процентів річних.

У цій частині прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог КП "Дрогобичводоканал".

В іншій частині рішення господарського суду Львівської області від 28.11.2018р. у справі №914/692/18 залишено без змін.

Викладено резолютивну частину рішення в новій редакції:

"Стягнути з ТОВ "Трускавецький водоканал" на користь КП "Дрогобичводоканал" 3 776 588,24 грн. - суми основної заборгованості, 1 094 436,51 грн. - інфляційних втрат та 280 257,13 грн. - трьох процентів річних. Стягнути з ТОВ "Трускавецький водоканал" на користь КП "Дрогобичводоканал" 17 961,07 грн. судового збору за подання апеляційної скарги."

Постанова мотивована безпідставним застосуванням позивачем тарифу, встановленого постановою НКРЕКП №876 від 26.03.2015р., що призвело до необґрунтованого нарахування плати за надані послуги.

Суд апеляційної інстанції посилається на постанову Кабінету Міністрів України №670 від 02.09.2015р. "Про внесення змін до порядків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р. №869", яким передбачено окремий розрахунок тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення для ліцензіатів, які придбавають в іншого ліцензіата питну воду з метою її подальшої реалізації споживачам та/або подають стічні води на очищення іншому ліцензіату за окремими тарифами на централізоване водопостачання та/або водовідведення. У відповідності до пункту 2 цієї постанови, вказаний порядок розрахунку набирає чинності з 01.01.2016р.

Апеляційний господарський суд вказує, що у зв`язку з внесенням зазначених змін до Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, НКРЕКП звернулася до позивача з листом №10645/19/61-15 від 28.09.2015р., в якому повідомила про необхідність подання в термін до 01.10.2015р. розрахунків та підтверджуючих матеріалів для встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зміна тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення для відповідача прямо залежить від волевиявлення позивача на вчинення відповідних дій щодо зміни таких тарифів.

Оскільки КП "Дрогобичводоканал" звернулося до НКРЕКП з заявою у порядку та формі, яка передбачена Порядком для встановлення тарифів лише 09.03.2016р., а згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №614 від 14.04.2016р. (набрала чинності 01.05.2016р.) "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення КП "Дрогобичводоканал" установлено нові тарифи, які набрали чинності 01.05.2016р., апеляційний господарський суд кваліфікує дії позивача як зловживання правом, в формі бездіяльності з урахуванням того, що відповідач не вчинив дій, передбачених постановою Кабінету Міністрів України № 670 від 02.09.2015р. "Про внесення змін до порядків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р. №869", для зміни тарифів.

Враховуючи нижчі тарифи, затверджені постановою НКРЕКП №614 від 14.04.2016р., і які внаслідок зловживання позивачем своїм правом у формі бездіяльності ще з 01.01.2016р. мали б застосовуватися для обчислення спожитих відповідачем послуг, апеляційний господарський суд здійснив перерахунок розміру договірних зобов`язань, з урахуванням тарифів, передбачених вказаною постановою.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вказаною постановою, КП "Дрогобичводоканал" звернулося з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.02.2019р. у справі №914/692/18 та залишити в силі рішення господарського суду Львівської області від 28.11.2018р.

Скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції помилково дійшов висновку, що для обчислення спожитих відповідачем послуг мали застосовуватися нижчі тарифи вже з 01.01.2016р. на підставі постанови Кабінету Міністрів України №670 від 02.09.2015р., як наслідок здійснення судом апеляційної інстанції розрахунку по нижчому тарифу.

Позивач вказує на те, що в постанові суд апеляційної інстанції посилається на лист НКРЕКП №10645/19/61-15 від 28.09.2015р., разом з тим такі докази не можуть бути враховані, оскільки подані з пропуском строку, встановленого судом першої інстанції для їх подання.

4. Позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить відхилити касаційну скаргу позивача та залишити без змін постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.02.2019р.

Відповідач вказує на зволікання відповідача у вчиненні дій щодо зміни тарифу за послуги, які надавалися відповідачеві, внаслідок чого відповідачем протягом січня - квітня 2016 року споживалися послуги водопостачання та водовідведення за тарифами, які є вищими від тих, які були б затверджені НКРЕКП у випадку добросовісної поведінки КП "Дрогобичводоканал".

5. Обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій

21 лютого 2013 року між КП "Дрогобичводоканал" (далі - виконавець) та ТОВ "Трускавецький водоканал" (далі - споживач) укладено договір про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення (обліковий код споживача №1306), згідно з умовами якого виконавець зобов`язується надавати споживачу послуги з водопостачання та водовідведення, а споживач зобов`язується проводити відбір води у обсязі, передбаченому п.3.1 договору, та своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором.

Пунктом 2.11 цього договору сторони погодили, що у випадку зміни чинного законодавства України, зокрема нормативно-правових актів, які регулюють правовідносин що виникають з приводу централізованого водопостачання та водовідведення, застосовуються положення цих нормативно правових актів, які мають перевагу перед положеннями цього договору. Сторони зобов`язуються керуватись вимогами цих нормативно-правових актів з дня набрання чинності незалежно від внесення змін до цього договору.

Відповідно до п. 3.2 договору тарифи на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення є державними регульованими тарифами, які затверджуються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, а відтак є змінними впродовж року.

Як встановлено судами попередніх інстанцій КП "Дрогобичводоканал" Дрогобицької міської ради Львівської області в період січень-травень 2016 року надавалися ТОВ "Трускавецький водоканал" послуги з водопостачання та водовідведення, що підтверджується актами приймання-передачі (надання послуг). Акти підписані представниками виконавця та споживача, скріплені печатками підприємств.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань в частині оплати за надані послуги постачання холодної води та водовідведення, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідачем не заперечується споживання послуг, однак відповідач не погоджується з позовними вимогами в частині стягнення 3 048 279,96 грн. основного боргу за період з 01.01.2016р. по 30.04.2016р., посилаючись на те, що позивачем безпідставно застосовано тариф, встановлений постановою НКРЕКП №876 від 26.03.2015р., що призвело до необґрунтованого нарахування плати за надані послуги.

6. Норми права та мотиви, з яких виходить Верховний Суд при прийнятті постанови

З огляду на положення ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права, захист свого інтересу у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорювання) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Механізм формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення визначає Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01.06.2011р.

Пунктом 3.2. договору визначено, що тарифи на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення є державними регульованими тарифами, які затверджуються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а відтак є змінними впродовж року. Про зміну тарифів, строк їх введення виконавець повідомляє споживача письмово не пізніше як за 15 днів до дня введення в дію нових тарифів. У разі зміни тарифів оплата споживачем наданих послуг здійснюється за новими тарифами без зміни інших умов договору.

Пунктом 2.11 цього ж договору сторони погодили, що у випадку зміни чинного законодавства України, зокрема нормативно-правових актів, які регулюють правовідносин що виникають з приводу централізованого водопостачання та водовідведення, застосовуються положення цих нормативно правових актів, які мають перевагу перед положеннями цього договору. Сторони зобов`язуються керуватись вимогами цих нормативно-правових актів з дня набрання чинності незалежно від внесення змін до цього договору.

Таким чином тариф, який затверджується постановою НКРЕКП є основою для визначення розміру грошових зобов`язань сторін спору, та є підставою для перегляду умов договору від 21.02.2013р. в частині вартості наданих послуг.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.11.2013р. №253 (чинна на момент виникнення спірних правовідносин) визначено Процедуру встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення.

Ця Процедура застосовується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) при встановленні тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення і поширюється на всіх суб`єктів господарської діяльності, які отримали у встановленому порядку ліцензії на провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п. 2.2 Процедури для встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення заявник подає до Комісії у паперовому та електронному вигляді заяву про встановлення тарифів за формулою, наведеною в додатку 2 до цієї Процедури, а також розрахунки, підтвердні матеріали і документи, що використовувалися під час проведення таких розрахунків.

Згідно з п. 4.1 Процедури зміна тарифів може бути ініційована ліцензіатом шляхом надання до НКРЕКП відповідної заяви щодо встановлення тарифів та доданих до неї документів, зазначених у п. 2.2 розділу ІІ цієї Процедури, або НКРЕКП без надання ліцензіатом зазначеної заяви.

Постановою НКРЕКП від 26.03.2015р. №876 "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення КП "Дрогобичводоканал" Дрогобицької міської ради Львівської області" відповідно до Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг", Указу Президента України від 10 вересня 2014 року № 715 "Про затвердження Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" та постанови Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги" Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, установлено Комунальному підприємству "Дрогобичводоканал" Дрогобицької міської ради Львівської області тарифи:

на централізоване водопостачання - 5,01 грн за 1 куб. м (без ПДВ);

на централізоване водовідведення - 2,27 грн за 1 куб. м (без ПДВ).

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015р. №670 "Про внесення змін до порядків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р. №869" було доповнено пункт після абзацу сьомого новими абзацами такого змісту: - споживачі, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення - ліцензиати, які придбавають в іншого ліцензіата питну воду з метою її подальшої реалізації споживачам та/або подають стічні води на очищення іншому ліцензіату за окремими тарифами на централізоване водопостачання та/або водовідведення; - споживачі, які не є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, фізичні чи юридичні особи, які отримують або мають намір отримати централізоване водопостачання та/або водовідведення.

Пунктом 2 вказаної постанови передбачено, що постанова набирає чинності з дня опублікування, крім пункту 1, підпункту 2 і пункту 3 змін, що вносяться до порядків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011р. №869, затверджених цією постановою, які набирають чинності з 1 січня 2016р.

Згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №614 від 14.04.2016р. "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення КП "Дрогобичводоканал" Дрогобицької міської ради Львівської області установлено тарифи, зокрема, на централізоване водопостачання споживачам, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, - 3,61 грн. за 1 куб.м.; на централізоване водовідведення споживачам, які є суб`єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, - 1,30 грн. за 1 куб.м. Ця постанова набрала чинності з 01.05.2016р.

Оскільки КП "Дрогобичводоканал" надає послуги з постачання холодної води та водовідведення ТОВ "Трускавецький водоканал", зміна тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення для відповідача прямо залежить від волевиявлення позивача на вчинення відповідних дій щодо зміни таких тарифів.

Своєчасне вчинення сторонами відповідних дій, щодо зміни тарифу на послуги водопостачання та водовідведення має на меті забезпечити стабільність, послідовність та правову певність поведінки учасників договірних відносин, що гарантує справедливість, розумність й добросовісність сторін під час виконання договору.

Водночас, їх недотримання виходить за обумовлені сторонами межі здійснення прав та обов`язків по договору, й надає одній зі сторін, яка його порушує, безпідставну перевагу в цих господарських відносинах, внаслідок чого порушується баланс приватноправових інтересів сторін договору.

Апеляційним господарським судом встановлено, що вищезазначені тарифи використані позивачем у розрахунках вартості наданих послуг за травень 2016 року, тоді як за попередні місяці (січень - квітень 2016 року) використовувались інші значення - 5,0100 грн. та 2,2700 грн., які встановлені постановою НКРЕКП №876 від 26.03.2015р. "Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення КП "Дрогобичводоканал" Дрогобицької міської ради Львівської області".

Судом апеляційної інстанції встановлено, що КП "Дрогобичводоканал" звернулося до НКРЕКП з заявою у порядку та формі, яка передбачена порядком для встановлення тарифів лише 09.03.2016р.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

З аналізу ч. 3 ст. 13 ЦК України вбачається, що дії особи, які полягають у реалізації такою особою свого права, однак вчиняються з порушенням своїх зобов`язань, які виникають з цих правовідносин, є формою зловживання правом.

Суб`єктивні права, будучи мірою можливої поведінки уповноваженої особи, мають певні межі за змістом і за характером здійснення. Межі є невід`ємною рисою будь-якого суб`єктивного права.

Порушення меж здійснення цивільних прав веде до зловживання правом, тобто, є підставою виникнення цього правового явища, яке нормативно закріплене частиною 3 статті 13 ЦК України.

Зловживання правом виявляється в тому, що особа, якій формально належить суб`єктивне право, неправомірно його здійснює. Зловживання правом має місце у випадку, коли уповноважена особа, спираючись на своє суб`єктивне право, допускає недозволене використання свого права, порушує міру і вид поведінки, визначені законом, посилаючись при цьому на формально належне їй суб`єктивне право. На відносини зловживання цивільним правом поширюється дія принципу недопущення зловживання правом як принципу здійснення цивільних прав. Зміст цього принципу становить обов`язок особи, яка здійснює суб`єктивне право, не допускати зловживання правом і використовувати належні особі суб`єктивні права і виконувати суб`єктивні обов`язки належними способами їх здійснення з урахуванням неприпустимості вчинення дій, що вчиняються виключно з наміром заподіяти шкоду іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Тобто, зловживання правом пов`язане із здійсненням належного особі суб`єктивного цивільного права, за межі якого воно виходить. Тому зловживання правом може мати місце лише в тому випадку, коли уповноважений суб`єкт має певні права, при здійсненні яких він порушує права і законні інтереси інших осіб.

Частина 1 ст. 16 ЦК України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень ч.ч. 2 - 5 ст. 13 цього Кодексу.

При прийнятті постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015р. №670 "Про внесення змін до порядків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р. №869" відповідач мав правомірні очікування та законні сподівання на реалізацію передбаченого законом права на зміну тарифів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що внаслідок бездіяльності позивача та зволіканням зі зміною тарифів, відповідачем протягом січня-квітня 2016 року споживалися послуги водопостачання та водовідведення за тарифами, які є вищими від тих, які були б затверджені НКРЕКП у випадку добросовісної поведінки позивача. Такі дії з боку позивача свідчать про зловживання ним своїми правами в розумінні ст. 13 ЦК України, що є недопустимим.

Відповідач не вчинив дій, передбачених постановою Кабінету Міністрів України № 670 від 02.09.2015р. "Про внесення змін до порядків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869", якою встановлено окремий розрахунок тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення для ліцензіатів, які придбавають в іншого ліцензіата питну воду з метою її подальшої реалізації споживачам та/або подають стічні води на очищення іншому ліцензіату за окремими тарифами на централізоване водопостачання та/або водовідведення, і вказані дії є зловживанням правом у формі бездіяльності.

Рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №26/р/к від 22.07.2016р. у справі №1-02-17/2016 про притягнення позивача до відповідальності розцінено апеляційним господарським судом як порушення антимонопольного законодавства, однак не вплинуло на оцінку дій позивача у спірних правовідносинах для визначення порушення зловживання цивільним правом.

Враховуючи нижчі тарифи, які, внаслідок зловживання позивачем своїм правом у формі бездіяльності, мали б застосовуватися для обчислення спожитих відповідачем послуг за період січень - квітень 2016 року, апеляційний господарський суд правомірно здійснив перерахунок розміру грошових зобов`язань відповідача, застосовуючи тариф, нижчий від тарифу за яким здійснювалося нарахування заборгованості позивачем, а саме 3,61 грн./1 куб. м. за водопостачання та 1,30 грн./1 куб. м. за водовідведення, апеляційний господарський суд обчислив вартість спожитих послуг шляхом множення (добутку) обсягів водопостачання та водовідведення на зазначений тариф, та встановив, що вартість спожитих послуг складає 7 371 588,24 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем здійснено часткову сплату вартості спожитих послуг на загальну суму 3 595 000,00 грн., а тому сума заборгованості відповідача перед позивачем за послуги, спожиті в період січня-травня 2016 року становить 3 776 588,24 грн.

Крім того, суд апеляційної інстанції здійснив перерахунок розміру 3% річних та інфляційних втрат та на підставі норм ст. 625 ЦК України правомірно частково задовольнив позовні вимоги в частині стягнення з відповідача цих платежів.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Доводи позивача про те, що судом не можуть бути враховані лист НКРЕКП №10645/19/61-15 від 28.09.2015р., яким було повідомлено позивача про необхідність подання в термін до 01.10.2015р. розрахунків та підтвердних матеріалів і документів для встановлення тарифів, та копія відповіді з Львівського територіального відділення АМК України №63-02/943 від 05.06.2018р. про не оскарження КП "Дрогобичводоканал" рішення Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 22.07.2016р. №26р/к Верховним Судом відхиляються. Наявність або відсутність вказаних листів не спростовує встановлені судом апеляційної інстанції обставини зловживання позивачем своїми правами шляхом бездіяльності та не звернення вчасно до НКРЕКП про встановлення нових тарифів.

Також Верховний Суд відхиляє посилання позивача на те, що ініціювати зміну тарифів може і сама НКРЕКП, оскільки враховуючи п.2.2. Процедури Комісії для встановлення тарифів потрібні, зокрема, розрахунки, матеріали і документи, що використовувалися під час проведення таких розрахунків.

Позивач в касаційній скарзі посилається на справу №914/2248/18 за позовом ТОВ "Трускавецький водоканал" про відшкодування шкоди, що розглядається господарським судом Львівської області, та зазначає, що при прийнятті вказаним судом рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції фактично допустив повторне притягнення позивача до цивільної відповідальності за одні й ті самі дії. Верховний Суд відхиляє вказані доводи позивача, оскільки останні ґрунтуються на припущеннях: на момент винесення апеляційним судом оскаржуваної постанови по даній справі, рішення суду у справі №914/2248/18 ще не існувало. Верховний Суд констатує, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення господарського суду Львівської області у справі №914/2248/18 датовано лише 20 травня 2019 року і цим рішенням в позові ТОВ «Трускавецький водоканал» до КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області відмовлено.

7. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, тому підстави для зміни чи скасування постанови апеляційного господарського суду відсутні.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, що стали підставою для частково задоволення позову відповідно до встановлених обставин.

8. Судові витрати

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу комунального підприємства "Дрогобичводоканал" Дрогобицької міської ради Львівської області залишити без задоволення.

Постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.02.2019р. у справі №914/692/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Суддя Н. М. Губенко

Суддя І. В. Ткач