ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/927/13
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання: Федорончук Д.О.

за участю представників сторін:

від прокуратури - Бондарев С.Ю., посвідчення № 047721, від 21.08.17р.;

від позивача (Одеської міської ради) - не з`явився;

від відповідача-1- не з`явився;

від відповідача-2 - Панасюк О.М., ордер ОД № 107312, від 27.05.19р.;від третьої особи - не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мокан Геннадія Васильовича

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26 січня 2018 року про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню

у справі №916/927/13

за позовом: заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради

до відповідачів:

1. Комунального підприємства "Парксервіс-Одеса"

2. Фізичної особи-підприємця Мокан Геннадія Васильовича

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: державної інспекції сільського господарства в Одеській області

про визнання недійсним договору, зобов`язання повернути та звільнити самовільно зайняті земельні ділянки та стягнення 119 485,31 грн.

головуючий суддя - Цісельський О.В., судді - Невінгловська Ю.М., Никифорчук М.І.

місце прийняття ухвали: Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 27.05.2019р. згідно ст.233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В :

24.01.2018 року Фізична особа-підприємець Мокан Геннадія Васильовича звернувся до Господарського суду Одеської області з заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, згідно якої просив суд:

зупинити виконавче провадження №53305243 та №53305192 від 27.01.2015р.;

витребувати накази №916/927/13 від 25.04.2014 та № 916/927/13 від 25.01.2014 з другого Київського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області;

визнати накази №916/927/13 від 25.04.2014 та №916/927/13 від 25.01.2014, видані Господарським судом Одеської області по справі № 916/927/13 такими, що не підлягають виконанню.

Заява мотивована тим, що безпосереднім предметом розгляду справи №916/927/13 було визнання недійсним договору балансоутримання місць для паркування № 277/К-КР-2012 від 18.04.2012, укладеного між КП "Парксервіс-Одеса" та ФОП Мокан Г.В.

За рішенням Господарського суду Одеської області від 31.03.2014, договір балансоутримання місць для паркування № 277/К-КР-2012 від 18.04.2012, укладений між КП "Парксервіс-Одеса" та ФОП Мокан Г .В. визнано недійсним.

Рішенням Одеської міської ради №4267 від 17.12.2013 припинено діяльність КП "Парксервіс-Одеса" шляхом його ліквідації.

На виконання вимог чинного законодавства, відповідно до постанови КМ України № 1342 від 03.12.2009 та ст.266 Податкового кодексу України, 25.04.2013 між КП "Одестранспарксервіс" та ФОП Мокан Г.В . укладено договір №178/К-КР-2013/03-01 балансоутримання місць паркування за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса 59-а, 59, 57.

Згідно листа, КП "Одестранспарксервіс", є уповноваженою Одеською міською радою особою по здійсненню організації та експлуатації майданчиків для платного паркування транспортних засобів та укладення договорів балансоутримання місць для паркування на території м. Одеси.

На виконання статутних завдань та рішень Одеської міської ради, комунальне підприємство надало право ФОП Мокан Г.В . організувати та проводити діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на місцях для паркування загальною площею 1 492,50 кв. м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 59, 57 (337,5 кв. м.), вул . Ак. Вільямса, 59-а (1 155 кв.м.).

Оператором виготовлено та узгоджено у встановленому порядку схему розміщення спеціально відведеної автостоянки.

Будь-яких порушень умов договору з боку ФОП Мокан Г.В. за весь час його дії не встановлено. Останній своєчасно сплачує збір за місця для паркування транспортних засобів.

КП "Одестранспарксервіс" не має підстав для дострокового розірвання вищевказаного договору балансоутримання місць для паркування.

З огляду на викладене, на теперішній час ФОП Мокан Г.В. за інших правових підстав, ніж були при виданні судових наказів № 916/927/13 від 25.01.2014 та № 916/927/13 від 25.04.2014 здійснює свою господарську діяльність щодо утримання місць для паркування за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса 59-а, 59, 57.

На відміну від попереднього договору змінились сторони договору, адреса розташування місць для паркування, площа місць для паркування, умови договору, тощо.

Отже, на переконання заявника, діяльність на підставі договору № 277/К-КР-2012 від 18.04.2012, укладеного з КП "Парксервіс-Одеса" відсутня, у зв`язку з чим повністю не підлягають виконанню накази господарського суду, так як у боржника (ФОП Мокана Г.В . ) відсутній обов`язок щодо їх виконання у зв`язку з його припиненням, що і стало підставою для заявника звернутись до Господарського суду Одеської області із даною заявою.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.01.2018 у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Мокана Геннадія Васильовича про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Ухвала мотивована ч.2 ст. 328 ГПК України та тим, що ФОП Моканом Г.В . рішення суду, за яким видано накази, добровільно не виконане і відповідно його обов`язок виконати це рішення продовжує існувати, отже відповідні накази не можна визнати такими, що не підлягають виконанню.

Не погодившись з означеною ухвалою суду, Фізична особа-підприємець Мокан Геннадій Васильович звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.01.2018 по справі № 916/927/13 скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати накази №916/927/13 від 25.04.2014р., видані Господарським судом Одеської області по справі №916/927/13 такими, що не підлягають виконанню.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на порушення судом першої інстанції ст.ст. 234,236,328 Господарського процесуального кодексу України, зазначаючи, що оскаржувана ухвала не містить обґрунтованих мотивів, з яких суд дійшов висновку про відмови в задоволенні заяви скаржника. При прийняті оскаржуваної ухвали судом першої інстанції повно і всебічно не з`ясовані обставини суті заяви, не досліджені документи, додані заявником до заяви, не надана оцінка наведеним аргументам.

Інші учасники справи своїм правом згідно з ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалися, відзив на апеляційну скаргу не надали, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 27.05.2019 року представник скаржника власну апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі.

Представник прокурора заперечував проти її задоволення з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали.

Представники інших учасників справи в судове засідання не з`явились. Клопотань про відкладення розгляду справу чи інших заяв від зазначених учасників справи не надходило.

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про час, дату та місце судового засідання, явка представників сторін не визнавалась обов`язковою, а також зважаючи на обмежений строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, колегія суддів дійшла висновку про можливість завершення апеляційного розгляду по суті без участі представників третіх осіб.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника прокуратури та скаржника, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням господарського суду Одеської області від 31.03.2014р. позов заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради задоволено частково: визнано недійсним договір балансоутримання місць для паркування №277/К-КР-2012 від 18.04.2012р., укладений між КП "Парксервіс-Одеса" та ФОП Мокан Г.В. ; зобов`язано ФОП Мокан Г.В. повернути на користь Одеської міської ради земельні ділянки загальною площею 1087 кв.м. нормативною вартістю 723687,75 грн., розташовані у м. Одесі уздовж вул. Академіка Вільямса, буд.57,59,59/1 ; зобов`язано звільнити на користь Одеської міської ради самовільно зайняті земельні ділянки загальною площею 1127 кв.м. нормативною вартістю 749973,42 грн. за вказаною адресою, а також стягнуто в дохід Державного бюджету України з ФОП Мокан Г.В. та КП "Парксервіс-Одеса" по 8383,87грн. судового збору з кожного. В іншій частині позову /щодо шкоди/ відмовлено.

На виконання вказаного рішення господарським судом видано відповідні накази від 25.04.2014р.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24.06.2014 року апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області задоволено частково, рішення господарського суду Одеської області від 31.03.2014р. скасовано, позов задоволено частково, а саме: визнано недійсним договір балансоутримання місць для паркування №277/К-КР-2012 від 18.04.2012р., укладений між КП "Парксервіс-Одеса" та ФОП Мокан Г.В. на майбутнє; стягнуто з ФОП Мокан Г.В. на користь Державного бюджету України та спеціальних фондів місцевих бюджетів (місцевого бюджету Одеської міської ради) 119485,31 грн. шкоди, а також стягнуто в доход Державного бюджету України з ФОП Мокан Г.В. та КП "Парксервіс-Одеса" по 1792,28грн. судового збору з кожного. В решті позовних вимог /щодо повернення та звільнення земельних ділянок/ відмовлено.

07.07.2014р. на виконання вищевказаної постанови Одеського апеляційного господарського суду від 24.06.2015р. господарським судом Одеської області було видано відповідні накази.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.12.2014р. постанову Одеського апеляційного господарського суду від 24.06.2014р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до Одеського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 20.05.2015р. прийнято відмову заступника прокурора Одеської області від апеляційної скарги на рішення господарського суду Одеської області від 31.03.2014р. у справі №916/927/13 та припинено апеляційне провадження по даній справі, чим завершено розгляд справи апеляційним господарським судом.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, у червні 2015р. на виконання рішення господарського суду Одеської області від 31.03.2014р., яке набрало чинності 20.05.2015р., були видані накази про примусове виконання рішення в частині зобов`язання ФОП Мокана Геннадія Васильовича повернути на користь ОМР земельні ділянки загальною площею 1087 м2 та нормативною вартістю 723687,75грн., які розташовані у м.Одесі уздовж вул. Академіка Вільямса, буд.57,59,59/1 та звільнити самовільно зайняті земельні ділянки загальною площею 1127 м.кв. нормативною вартістю 749 973,42грн., розташовані у м.Одесі уздовж вул. Академіка Вільямса, буд.57,59,59/1.

З матеріалів справи також вбачається, що 27.01.2017 державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Біленьким М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП№53305243) при примусовому виконанні наказу Господарського суду Одеської області від 25.04.2014р. №916/927/13.

Також, 21.07.2017р. державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гуртовою А.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП№53305192) при примусовому виконанні наказу Господарського суду Одеської області від 25.01.2014р. №916/927/13.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, з огляду на наступне.

За приписами ст.129 Конституції України та ст.326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», що також узгоджується зі змістом ч.1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно зі ст. 328 Господарського процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Перелік підстав, з якими процесуальний закон пов`язує можливість визнання наказу суду таким, що не підлягає виконанню, не є вичерпним. За своєю правовою природою рішення суду про стягнення заборгованості за договором є актом, який підтверджує наявність зобов`язання боржника перед кредитором із метою його офіційного визнання та подальшого примусового виконання. Підтвердженням можливості примусового виконання судового рішення, а, отже, і існуючого обов`язку боржника, є відповідний виконавчий документ. В свою чергу, у випадку, якщо такий обов`язок припиняється із передбачених законом підстав для припинення зобов`язань, відповідний виконавчий документ підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки припинення зобов`язання означає як припинення обов`язків боржника, так і припинення прав кредитора.

Отже, дослідженню, в даному випадку, підлягають обставини наявності визначених процесуальним законодавством підстав визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підставою для визнання наказів №916/927/13 від 25.04.2014 та №916/927/13 від 25.01.2014 такими, що не підлягають виконанню, заявник обґрунтовує тим, що на теперішній час ФОП Мокан Г.В. за інших правових підстав, ніж були при виданні судових наказів № 916/927/13 від 25.01.2014 та № 916/927/13 від 25.04.2014 здійснює свою господарську діяльність щодо утримання місць для паркування за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса 59-а, 59, 57. На відміну від попереднього договору змінились сторони договору, адреса розташування місць для паркування, площа місць для паркування, умови договору, тощо. Отже, на переконання заявника, діяльність на підставі договору № 277/К-КР-2012 від 18.04.2012, укладеного з КП "Парксервіс-Одеса" відсутня, у зв`язку з чим повністю не підлягають виконанню накази господарського суду, так як у боржника (ФОП Мокана Г.В.) відсутній обов`язок щодо їх виконання у зв`язку з його припиненням.

В той же час, відповідно до ч.2 ст. 328 ГПК України визначено вичерпний перелік підстав, з яких видані накази можуть бути визнані такими, що не підлягають виконанню.

В даному випадку відсутня жодна з цих підстав, оскільки ФОП Мокан Г .В. рішення суду, за яким видано накази, добровільно не виконане і відповідно його обов`язок виконати це рішення продовжує існувати, отже відповідні накази не можна визнати такими, що не підлягають виконанню.

Наведене спростовує твердження скаржника щодо наявності підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано в ході апеляційного розгляду, на даний час виконавчі провадження за вищевказаними наказами не закриті, рішення господарського суду не виконано, і доказів його виконання скаржником не надано.

Враховуючи, що будь-яких інших підстав заявник за допомогою належних та допустимих доказів не доводить, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності визначених ст. 328 Господарського процесуального кодексу України підстав визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Наведене також зумовлює й правомірність висновків суду щодо відмови в задоволенні решти заяви в частині зупинення виконавчого провадження №53305243 та №53305192 від 27.01.2015р. та витребування наказів №916/927/13 від 25.04.2014 та № 916/927/13 від 25.01.2014 з другого Київського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області.

Решта доводів та зауважень не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки вони не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не спростовують викладених висновків.

За таких обставин, враховуючи, що доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують наявність обставин, які згідно зі ст. 277 Господарського процесуального кодексу України визначені в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Мокан Геннадія Васильовича залишається без задоволення, а оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з апеляційним переглядом підлягають віднесенню на скаржника.

Керуючись статтями ст.ст. .129, 269, 270, 271, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1.Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мокан Геннадія Васильовича залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.01.2018 у справі № 916/927/13 залишити без змін.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови

складено „29" травня 2019 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Н.М. Принцевська