РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.05.2019Справа № 910/3689/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., при секретарі судового засідання Максимець В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали господарської справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "САТС"

до товариства з обмеженою відповідальністю "АВ-ПРО"

про спонукання до виконання умов договору та стягнення неустойки в розмірі 30 673, 75 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "САТС" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "АВ-ПРО" про зобов`язання виконати умови договору № 02-05-2017 від 30.05.2017 та передати визначений договором товар на суму 613 475, 00 грн., стягнення неустойки в розмірі 30 673, 75 грн.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором № 02-05-2017 від 30.05.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2019 позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "САТС" залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня вручення вказаної ухвали.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 08.04.2019 позивач на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху подав документи.

Одночасно, разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/3689/19. Клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження задоволено. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 07.05.2019 відповідач подав письмовий відзив, в якому проти позову заперечував, зазначивши, що 08.04.2019 свої зобов`язання за договором № 02-05-2017 від 30.05.2017 виконав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "САТС" (позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "АВ-ПРО" (відповідач) 30.05.2017 укладено договір № 02-05-2017, відповідно до якого останній зобов`язався передати у власність позивача купольноподібну лінзу у кількості п`яти одиниць.

Згідно додатку № 1 до договору № 02-05-2017 від 30.05.2017 загальна вартість товару склала 613 475, 00 грн.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Положеннями пункту 2.1 договору № 02-05-2017 від 30.05.2017 сторони передбачили термін постачання товару - протягом ста календарних діб після підписання договору сторонами.

Враховуючи строки поставки, передбачені пунктом 2.1 договору № 02-05-2017 від 30.05.2017 відповідач зобов`язаний у строк не пізніше 07.09.2017 поставити позивачу купольноподібну лінзу у кількості п`яти одиниць загальною вартістю 613 475, 00 грн.

Згідно пункту 3.2 договору № 02-05-2017 від 30.05.2017 передача позивачу товару по комплектності і кількості має відповідати специфікації (додаток № 1) і не мати механічних ушкоджень та здійснюється по товарним накладним.

В матеріалах справи відсутні та суду не надано товарні накладні, що підтверджують поставку товару за договором № 02-05-2017 від 30.05.2017 загальною вартістю 613 475, 00 грн.

У письмовому відзиві відповідач зазначив, що на адресу ТОВ "АВ-ПРО" позивач надіслав проект додаткової угоди № 1 від 15.02.2019 до договору № 02-05-2017 від 30.05.2017. Відповідно до умов додаткової угоди термін постачання товару зазначено протягом 90 календарних діб після підписання означеної угоди. З урахуванням запропонованих позивачем змін щодо вартості купольноподібної лінзи та строків поставки товару, відповідач зазначив, що зобов`язання за договором № 02-05-2017 від 30.05.2017 виконав у повному обсязі.

За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 651 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який закріплений статтями 3 та 627 Цивільного кодексу України. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов`язки учасників.

Як зазначалося раніше, відповідач зобов`язаний у строк не пізніше 07.09.2017 поставити товар загальною вартістю 613 475, 00 грн.

Долучені відповідачем до письмового відзиву текст додаткової угоди № 1 від 15.02.2019 (з додатками) не може бути судом розцінено як внесення змін щодо до договору № 02-05-2017 від 30.05.2017.

Відповідно до частини другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Доданий відповідачем текст проекту додаткової угоди не є договором в розумінні статті 207 Цивільного кодексу України.

Таким чином, суд не погоджується з твердженням відповідача, оскільки цей документ не набув чинності у встановленому Законом порядку і не може створювати жодних правових наслідків у тому числі і звільнити відповідача від обов`язку сплатити неустойку за порушене ним зобов`язання та бути належним доказом у справі.

Відповідно до частини третьої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Посилаючись на належне та у повному обсязі виконання умов договору № 02-05-2017 від 30.05.2017, відповідач до письмового відзиву долучив копію видаткової накладної № 2562 від 08.04.2019 на суму 122 695, 00 грн., довіреність № 1 від 08.04.2019 та копію супровідного листа позивача № 1904-01 від 19.04.2019.

Однак, долучені документи жодним чином не підтверджують поставку товару за договором № 02-05-2017 від 30.05.2017, оскільки в означених документах відсутнє посилання на договір № 02-05-2017 від 30.05.2017, сума поставки інша, крім того, датовані квітнем 2019, в той час як поставка товару повинна бути здійснена відповідачем не пізніше 07.09.2017.

Будь-яких інших доказів, що підтверджують поставку купольноподібної лінзи у кількості п`яти одиниць загальною вартістю 613 475, 00 грн. у визначені договором № 02-05-2017 від 30.05.2017 строки, матеріали справи не місять та суду не надано.

Крім того, у письмовому відзиві відповідач зазначив, що належним чином повідомляв позивача про затримку строків поставки товару виробником.

Матеріали справи не містять та суду не надано доказів, що ТОВ "АВ-ПРО" повідомляло позивача про виникнення обставин, які унеможливлюють виконання зобов`язань у строк, визначений умовами договору № 02-05-2017 від 30.05.2017. До того ж, матеріали справи не містять та суду не надано доказів надіслання позивачу пропозиції про продовження, зміну строків поставки товару та повідомлення про хід виконання умов договору.

Судом не може бути прийнято до уваги відповідно до вимог статей 207 та 208 Цивільного кодексу України матеріали електронного листування, додані до письмового відзиву, оскільки в поданих документах відсутнє посилання на договір № 02-05-2017 від 30.05.2017. Крім того, на них відсутні електронні підписи чи інші ідентифікуючі їх елементи, які б дозволили встановити справжність цих документів, встановити осіб, що їх підписували чи отримували та наявність у цих осіб необхідних повноважень виступати від імені сторін у справі та на виконання умов договору поставки № 02-05-2017 від 30.05.2017.

Відповідач, уклавши договір № 02-05-2017 від 30.05.2017 погодився з його умовами, зобов`язавшись поставити товар у строк до не пізніше 07.09.2017, матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували виконання відповідачем умов договору, відсутні докази, що підтверджують вчинення будь-яких дій щодо належного виконання умов договору.

Відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, а зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно статті 173 Господарського кодексу України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно частини першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України, підставами для виникнення зобов`язань можуть бути різні юридичні факти. Зобов`язання можуть виникати з договорів, у тому числі з кредитних правовідносин.

Основні зобов`язання, що виникли внаслідок укладення сторонами договору № 02-05-2017 від 30.05.2017 у відповідача - це поставка і передача товару, у позивача - прийняття товару та оплата його вартості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що матеріали справи не містять та суду не надано доказів поставки товару на суму 613 475, 00 грн., позовна вимога про зобов`язання відповідача виконати умови договору № 02-05-2017 від 30.05.2017 та передати визначений договором товар на суму 613 475, 00 грн. визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Статті 216-218 Господарського кодексу України передбачають, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема, є господарські санкції.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відповідачем не надано суду будь-яких підтверджень того, що неналежне виконання господарського зобов`язання сталось не з його вини.

За змістом положень частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 5.1 договору № 02-05-2017 від 30.05.2017 передбачено, що за затримку постачання товару в обумовлений строк відповідач сплачує позивачу неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару, що не був переданий, за кожен день затримки, але не більше 5 % від вартості товару. Виплата штрафних санкцій не звільняє сторони від виконання договірних зобов`язань (пункт 5.3 договору).

Оскільки відповідач порушив строки поставки товару, визначені умовами договору № 02-05-2017 від 30.05.2017, позовна вимога про стягнення неустойки в розмірі 30 673, 75 грн. визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, (виходячи з розрахунку 613 475, 00 грн. - 5% = 30 673, 75 грн.).

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "САТС" до товариства з обмеженою відповідальністю "АВ-ПРО" про спонукання до виконання умов договору та стягнення неустойки в розмірі 30 673, 75 грн. задовольнити повністю.

2. Зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю "АВ-ПРО" (03022, місто Київ, вулиця Васильківська, будинок 34, корпус Г, офіс 201, ідентифікаційний код 32525891) передати визначений договором товар на загальну суму 613 475 (шістсот тринадцять тисяч чотириста сімдесят п`ять) грн. 00 коп. товариству з обмеженою відповідальністю "САТС" (79005, місто Львів, вулиця Івана Франка, будинок 7, ідентифікаційний код 22336746).

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "АВ-ПРО" (03022, місто Київ, вулиця Васильківська, будинок 34, корпус Г, офіс 201, ідентифікаційний код 32525891) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "САТС" (79005, місто Львів, вулиця Івана Франка, будинок 7, ідентифікаційний код 22336746) 30 673 (тридцять тисяч шістсот сімдесят три) грн. 75 коп. - неустойки та 9 662 (дев`ять тисяч шістсот шістдесят дві) грн. 23 коп. - витрати по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю. Кирилюк