ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 року, м. Херсон, справа № 923/334/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав»

до фізичної особи-підприємця Стасюка Віктора Савелійовича

про стягнення 33 223,16 грн,

у с т а н о в и в:

Дії, аргументи та докази позивача

02.05.2019 Приватна організація «Українська ліга авторських і суміжних прав» звернулася до суду з позовом, спрямованим до фізичної особи-підприємця Стасюка Віктора Савелійовича, про стягнення 33 223,16 грн, з яких: 17 000 грн основної заборгованості, 882,48 грн інфляційних, 340,68 грн річних, 13 000 грн штрафу та 2 000 грн дострокової сплати винагороди, нарахованих у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором № КБР-07/06/17 від 01.06.2017.

У якості обґрунтування власної позиції Позивач вказав, що на підставі укладеного між сторонами договору Відповідач зобов`язаний був протягом 2017-2019 років виплачувати щомісячну винагороду за використання музичних творів у сумі 1 000 грн, але оплату не здійснив, а тому заборгував 17 000 грн за період з грудня 2017 по квітень 2019 року. У зв`язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання позивачем нараховані:

- штраф у відповідності до пункту 3.6. договору у сумі 13 000 грн за несплату платежу кожного зі щомісячного платежу за зобов`язаннями, які виникли з грудня 2017 року по грудень 2018 року,

- інфляційні у сумі 882,48 грн за період з 26.11.2017 по 27.03.2019,

- річні у сумі 340,68 грн за період з 26.11.2017 по 27.03.2019,

- сума дострокової сплати винагороди у розмірі 2 000 грн у відповідності до пункту 3.6. договору.

З метою підтвердження заявлених вимог, позивач разом із позовною заявою надав та послався на наступні докази:

- договір № КБР-07/06/17 від 01.06.2017 з додатками № 1, № 2,

- реєстр платіжних документів.

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 03.05.2019 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення та виклику учасників справи. Цією ж ухвалою Відповідачу встановлений строк (27.05.2019) надати відзив на позов, а Позивачу строк (03.06.2019) - відповідь на відзив, проте у вказаний час Відповідач відзив на позов не надав. Вказана ухвала направлена відповідачу за його адресою у той же день, та отримана ним 14.05.2019, що слідує з повідомлення про вручення поштового відправлення № 549. Таким чином судом вжиті належні заходи щодо повідомлення відповідача про заявлений до нього позов та судовий його розгляд.

При вирішенні питання порядку подачі доказів з метою їх подальшої оцінки при винесенні даного рішення, суд зазначає, що позивачем дотримані вимоги частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України щодо подачі доказів разом із позовною заявою, а тому названі вище письмові докази прийняті судом до розгляду.

Суд також констатує, що сторонами не заявлено будь-яких процесуальних клопотань.

Установлені судом обставини

01.06.2017 між Приватною організацією «Українська ліга авторських і суміжних прав» та фізичною особою-підприємцем Стасюком Віктором Савелійовичем укладений договір № КБР-07/06/17, за умовами якого Позивач надав відповідачу право на публічне виконання музичних творів, а Відповідач зобов`язався виплатити позивачу винагороду, узгоджену у додатках до договору.

Зокрема, за змістом додатку № 2 до договору розмір щомісячного платежу складає 1 000 грн та ця сума щомісячно перераховується Відповідачем Позивачу, а за пунктом 3.3. договору платіж перераховується не пізніше ніж за п`ять днів до початку місяця, за який він здійснюється.

Поряд з цим, відповідно до пункту 3.6. сторонами визначено, що «якщо користувач прострочить платіж стосовно одного місяця на строк ніж 4 місяці то користувач повинен буде сплатити УЛАСП штраф, що складає 100 % від розміру простроченого платежу. Крім цього, у разі зазначеної прострочки УЛАСП набуває право на дострокове отримання винагороди … за строк у повному обсязі».

Пунктом 6.1. договору сторонами визначений строк його дії, а саме - з моменту підписання до 31.10.2017, а за пунктом 6.2.: «у випадку, якщо жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення дії договору протягом місяця до настання зазначеної в п. 6.1. дати, дія договору вважається подовженою на той самий строк і на тих же умовах, і так кожного разу коли протягом місяця до завершення строку дії договору не буде належного повідомлення про припинення ...».

На виконання умов договору позивач згідно з додатком № 1 до договору надав відповідачу право використання музичних творів у готельному комплексі «Райський Сад» за адресою: Херсонська область, Генічеський район, с. Генічеська Гірка, вул. Набережна , буд . 36 ; чим виконав взяте на себе за договором зобов`язання.

Проте, за обліковими даними позивача відповідач вартість наданого йому права не сплачував, а тому несплаченою сумою є 17 000 грн за період з грудня 2017 року по квітень 2019 року включно.

Поряд з цим, через невиконання умов договору позивачем нараховані:

- штраф у відповідності до пункту 3.6. договору у сумі 13 000 грн за несплату платежу кожного зі щомісячного платежу за зобов`язаннями, які виникли з грудня 2017 року по грудень 2018 року,

- інфляційні у сумі 882,48 грн за період з 26.11.2017 по 27.03.2019,

- річні у сумі 340,68 грн за період з 26.11.2017 по 27.03.2019,

- сума дострокової сплати винагороди у розмірі 2 000 грн у відповідності до пункту 3.6. договору.

Оцінка суду установлених обставин на норм діючого законодавства

Щодо правової природи договору та договірних відносин

Установлені судом обставини наявності укладеного між сторонами договору, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлені загальні правила виконання господарських зобов`язань, за якими:

- «Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом» (частина 1);

- «кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором» (частина 2);

- «не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином» (частина 7).

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач, допустивши несвоєчасну оплату наданого йому права на використання музичних творів у сумі 19 000 грн ( 17 000 грн + 2 000 грн), порушив взяте на себе зобов`язання.

Щодо відповідальності за невиконання зобов`язання

Вирішуючи правомірність нарахованого та заявленого до стягнення штрафу, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Безпосередньо правові наслідки порушення грошових зобов`язань передбачені приписами статей 230-237 ГК України та статей 549 - 552, 611 ЦК України.

Так, згідно із частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В статті 549 ЦК України конкретизовано визначення таких штрафних санкцій, а саме «штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання» (частина 2).

Разом з тим, у відповідності до приписів частини 2 статті 551 того ж Кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, неустойка має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов`язання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

Так, у пункті 3.6. договору сторони встановили можливість застосування штрафу у розмірі 100 % від розміру простроченого платежу у випадку прострочення платежу стосовного одного місяця на строк більший ніж 4 місяці.

За таких обставин нарахування штрафу у сумі 13 000 грн, який нарахований у розмірі 100% від суми щомісячного платежу за період з грудня 2017 року по грудень 2018 року є правомірним.

Щодо відповідальності за невиконання грошового зобов`язання

У відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України «боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом».

Сплата інфляційних та річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, Відповідач, порушивши грошове зобов`язання, повинен, за вказаних правових приписів та договірних умов, сплатити позивачу 340,68 грн річних та 882,48 грн інфляційних, розрахунок яких судом перевірений та він є правомірним.

Висновки суду з предмету судового розгляду

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, з урахуванням факту несплати Відповідачем 17 000 грн основної заборгованості, 882,48 грн інфляційних, 340,68 грн річних, 13 000 грн штрафу та 2 000 грн дострокової сплати винагороди у добровільному порядку, доведеністю Позивачем власних вимог, не спростування їх Відповідачем, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є витрати Позивача на сплату судового збору відповідно до платіжного доручення № 331 від 15.02.2019 у сумі 1 921 грн, які згідно з приписами статті 129 ГПК України підлягають стягненню з Відповідача.

При цьому суд зазначає, що у тексті позовної заяви позивач вказав на здійснені ним судові витрати на правову допомогу у сумі 5 000 грн, проте доказів здійснення цих витрат шляхом їх сплати особі, яка надавала допомогу, не надано. Іншими словами позивач не довів шляхом надання доказів факту здійснення витрат на оплату правової допомоги.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Стасюка Віктора Савелійовича ( АДРЕСА_3; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав» (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 23, оф. 1016; ідентифікаційний код 37396233) - 17 000 грн основної заборгованості, 882,48 грн інфляційних, 340,68 грн річних, 13 000 грн штрафу, 2 000 грн дострокової сплати винагороди та 1 921 грн компенсації по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.К. Закурін