ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2019 року м.Дніпро Справа № 908/2623/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антоніка С.Г.(доповідач),

суддів Дарміна М.О., Іванова О.Г.

розглянувши матеріали апеляційної скарги приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.03.2019р. (суддя Горохов.І.С., повний текст рішення складено 25.03.2019р.) у справі №908/2623/18

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (ПАТ «НАК «Нафтогаз України»), 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6

до відповідача приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» (ПрАТ «Бердянське підприємство теплових мереж»), 71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Морська, 65/97

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ до приватного акціонерного товариства Бердянське підприємство теплових мереж, Запорізька область, м. Бердянськ про стягнення заборгованості за договором постачання природного газу № 6309/1718-КП-13 від 23.10.2017 в розмірі 468 953,38 грн, з яких: основний борг у сумі 395 019,08 грн, пеня у сумі 66 285,41 грн, 3% річних у сумі 6220,85 грн, інфляційні втрати у сумі 1428,04 грн.

11.02.2019 від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог у звязку зі сплатою відповідачем суми основного боргу, просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 88 656,27 грн, 3% річних 8170,15 грн, інфляційні втрати 1428,04 грн., яка була прийнята господарським судом.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 13.03.2019 позов задоволено в повному обсязі, стягнуто з приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» пеню в розмірі 88 656,27 грн , 3% річних у розмірі 8170,15 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 1428,04 грн.

Вказане рішення обгрунтовано тим, що відповідач, всупереч умов укладеного між сторонами договору своїх зобов`язань щодо своєчасного розрахунку за отриманий газ, не здійснив, а тому у позивача виникло право на стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Не погодившись з рішенням господарського суду, відповідач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- сторонами у договорі поставки газу було визначено, що розрахунки необхідно проводити з рахунків відповідача із спеціальним режимом використання, однак суд безпідставно не звернув уваги на п.1.2 договору;

- сторонами у договорі купівлі-продажу природного газу №6309/1718-КП-13 узгоджені умови по оплаті за поставлений газ шляхом здійснення розрахунків з рахунку відповідача із спеціальним режимом використання, а відтак оплата проводиться в порядку та на умовах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 18 червня 2014 р. № 217, отже саме державою через нормативно-правові акти визначено порядок сплати за природний газ теплопостачальними організаціями постачальнику природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки і яким є позивач, таким чином, відповідач, не маючи реального правового впливу на дані правовідносини, не може відповідати за невиконання або неналежне виконання обов`язків за спірним договором;

- як вбачається з доданого до позову документу «Операции по договору « 6309/1718-КП-13» оплата за природний газ проводилася в порядку та на умовах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 18 червня 2014 р. № 217, відповідними постановами НКРЕКП, з дотриманням умов п. 6.1 та ч.1 п.6.3. договору, зокрема в графі «Коментарии» зазначається «Розподіл коштів за тепл. єн. (інші) на вик. п.КМУ від 18.06.2014 №217, Реєстру, затв. пост.НКРЕКП від 28.12.2017р. №1514 НОМЕР_1

- господарський суд не врахував вищенаведеного та практику Верховного Суду у подібних спорах;

- з боку відповідача відсутній факт порушення договірних відносин, що виключає застосування штрафних санкцій;

- господарський суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 80%.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Ухвалою колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду від 26.04.2019 року у складі судді-доповідача Антоніка С.Г., суддів: Дарміна М.О. та Іванова О.Г. було відкрите апеляційне провадження у даній справі та ухвалено розгляд апеляційної скарги провести у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмово провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 23.10.2017 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» - постачальник та ПрАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» укладено договір № 6309/1718-КП-13 постачання природного газу.

За умовами п. 1.1. договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями. (п.1.2.)

Пунктом 6.1 договору, передбачено, що оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 6.3. договору, платежі за договором здійснюються на поточний рахунок Постачальника з урахуванням вимог чинного законодавства щодо відкриття поточних рахунків зі спеціальним режимом використання підприємствами, що виробляють теплову енергію. В будь-якому випадку, Споживач зобовязаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до п. 6.1. цього договору.

За умовами п. 12.1. договору, він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 до 31.03.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Позивач в позові вказує, що відповідач оплату за поставлений природний газ здійснював несвоєчасно, чим порушив умови Договору.

На виконання умов договору сторонами підписано і скріплено печатками відповідні Акти приймання-передачі природного газу від 31.10.2017, 30.11.2017, 31.12.2017, 31.01.2018, 28.02.2018, 31.03.2018.

Відповідачем умови договору в частині своєчасної оплати за отриманий природний газ виконані несвоєчасно, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення з відповідача 3% у сумі 8170,15 грн, інфляційних втрат на суму 1428,04 грн та пені в сумі 88 656,27 грн.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

Ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 530 Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно з ч.1 ст.549 Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ст.ст.610, 612 Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.611 Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Приписами ст.625 Кодексу передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ст.629 Кодексу передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду справи відповідачем не було надано доказів своєчасної оплати за отриманий природний газ.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, інфляційних втрат та пені, колегія суддів визнала його арифметично вірним, здійсненим у відповідності до дійсних суми заборгованості та періодів прострочення оплати, тому вважає правильним висновок господарського суду про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача 3% у сумі 8170,15 грн., інфляційних втрат на суму 1428,04 грн та пені в сумі 88 656,27 грн.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що сторонами у договорі купівлі-продажу природного газу №6309/1718-КП-13 узгоджені умови по оплаті за поставлений газ шляхом здійснення розрахунків з рахунку відповідача із спеціальним режимом використання, а відтак оплата проводиться в порядку та на умовах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 18 червня 2014 р. № 217 і, що саме державою через нормативно-правові акти визначено порядок сплати за природний газ теплопостачальними організаціями постачальнику природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки і яким є позивач, то, відповідач, не маючи реального правового впливу на дані правовідносини, не може відповідати за невиконання або неналежне виконання обов`язків за спірним договором, колегією суддів відхиляються, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 191 Закону України «Про теплопостачання», оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється.

Вимоги цієї статті щодо відкриття рахунків із спеціальним режимом використання не поширюються на: теплопостачальні та теплогенеруючі організації, які виробляють або постачають теплову енергію для потреб споживачів в обсягах, що не перевищують 18 тисяч Гкал на рік; субєктів господарювання, що виробляють теплову енергію виключно для власних потреб з опалення приміщень, що належать їм на праві власності або на інших речових правах; бюджетні установи, що виробляють теплову енергію, повністю утримуються за рахунок державного чи місцевого бюджету та є неприбутковими; теплогенеруючі та теплопостачальні організації, господарська діяльність з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії яких не підлягає ліцензуванню національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов??язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії.

Кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, виключно на рахунок: гарантованого постачальника; теплогенеруючої організації; теплопостачальної організації; теплотранспортуючої організації.

Цим порядком також визначається механізм перерахування коштів такими організаціями для проведення розрахунків з гарантованим постачальником за весь обсяг спожитого природного газу.

На кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, не може бути звернено стягнення за зобовязаннями гарантованого постачальника, теплогенеруючих, теплопостачальних та теплотранспортуючих організацій.

Операції на поточних рахунках із спеціальним режимом використання не підлягають зупиненню.

Відповідно до статті 191 Закону України «Про теплопостачання», Кабінетом Міністрів України затверджено «Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов?язки» від 18.06.2014 р. № 217.

Пунктом 1 Порядку передбачено, що цей Порядок визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки.

Згідно п. 3 Порядку, Теплопостачальні організації, що здійснюють продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, для виробництва яких повністю або частково використовується природний газ, куплений у постачальника природного газу із спеціальними обовязками такими теплопостачальними організаціями або теплогенеруючими організаціями, в яких теплопостачальні організації купують теплову енергію, та їх структурні підрозділи відкривають у місячний строк з дня набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за категоріями споживачів населення, релігійні організації, бюджетні установи, інші споживачі (далі - спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними організаціями).

Пунктом 12 Порядку встановлено, що комісія на підставі даних, визначених у пунктах 10 і 11 цього Порядку, щомісяця: 1) розраховує для кожної категорії споживачів теплопостачальної і теплогенеруючої організації нормативи перерахування коштів: на поточний рахунок теплопостачальної і теплогенеруючої організації; на рахунок постачальника природного газу із спеціальними обовязками, зазначений у договорі купівлі-продажу (постачання) природного газу (далі - рахунок постачальника природного газу із спеціальними обовязками); на рахунок оператора газотранспортної системи, зазначений у договорі на транспортування природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на транспортування природного газу з оператором газотранспортної системи) (далі - рахунок оператора газотранспортної системи); на рахунок оператора газорозподільної системи, зазначений у договорі на розподіл природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на розподіл природного газу з оператором газорозподільної системи) (далі - рахунок оператора газорозподільної системи); на спеціальні рахунки, відкриті теплогенеруючими організаціями; 2) затверджує реєстр нормативів; 3) доводить реєстр нормативів до відома уповноваженого банку для виконання не пізніше ніж за один робочий день до початку місяця, в якому застосовуватимуться нормативи; 4) розміщує реєстр нормативів на своєму офіційному веб-сайті.

Відповідно до пунктом 13 Порядку, Уповноважений банк згідно з умовами договору банківського рахунка здійснює перерахування коштів за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води із спеціальних рахунків, відкритих структурними підрозділами теплопостачальних і теплогенеруючих організацій, на спеціальні рахунки теплопостачальних і теплогенеруючих організацій двічі на день, а саме: до 10-ї години - залишок коштів на початок операційного дня; до 17-ї години - кошти, що надійшли протягом операційного дня на спеціальні рахунки, відкриті структурними підрозділами теплопостачальних і теплогенеруючих організацій.

Уповноважений банк до 12-ї години операційного дня здійснює відповідно до реєстру нормативів розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та споживачів, і перерахування коштів на рахунки з урахуванням вимог пунктів 14-26 цього Порядку.

Згідно підпункту 1 пункту 14 Порядку, у разі коли теплопостачальна або теплогенеруюча організація: здійснює продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води та самостійно виробляє всю необхідну для цього теплову енергію, кошти, що надійшли на спеціальний рахунок, відкритий теплопостачальною або теплогенеруючою організацією, як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від споживачів, розподіляються згідно з нормативами, розрахованими відповідно до пунктів 15-26 цього Порядку, і перераховуються в частині вартості: природного газу - на рахунок постачальника природного газу із спеціальними обовязками; послуг з транспортування природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на транспортування природного газу з оператором газотранспортної системи) - на рахунок оператора газотранспортної системи; послуг з розподілу природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на розподіл природного газу з оператором газорозподільної системи) - на рахунок оператора газорозподільної системи; виробництва, транспортування, постачання теплової енергії та надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води без урахування вартості природного газу - на поточний рахунок теплопостачальної або теплогенеруючої організації.

Відповідно до п. 6.3. договору, платежі за договором здійснюються на поточний рахунок Постачальника з урахуванням вимог чинного законодавства щодо відкриття поточних рахунків зі спеціальним режимом використання підприємствами, що виробляють теплову енергію. В будь-якому випадку, Споживач зобовязаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до п. 6.1. цього договору.

Отже, вказаним Порядком встановлений конкретний механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання і не впливає на зобов`язання відповідача щодо оплати за отриманий газ за договором №6309/1718-КП-13, про що обгрунтовано зазначив господарський суд в оскаржуваному рішенні.

Також колегією суддів не приймаються доводи скаржника про безпідставне відмовлення господарським судом в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 80%, враховуючи нижчевикладене.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому істотне значення можуть мати обставини, які стосуються ступеня виконання зобов`язання, причин невиконання або неналежного виконання, незначного прострочення у виконанні зобов`язання, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків тощо.

Необхідно також враховувати, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Звертаючись з клопотанням про зменшення розміру пені на 80%, відповідач послався на те, що підприємство є основним надавачем послуг з теплопостачання у м. Бердянськ. Основним споживачем послуг є населення (близько 90% від загальної кількості), іншими споживачами є бюджетні установи та госпрозрахункові підприємства. Крім того, наявність заборгованості перед відповідачем населення, недостатність фінансування бюджетних установ на оплачу за теплову енергію, заборгованість бюджету з пільг та субсидій призводить до несвоєчасних розрахунків за газ перед позивачем. Інших джерел погашення відповідач не має. Постійна заборгованість населення, бюджетних організацій та інших споживачів за теплову енергію перед відповідачем за період грудень 2016 року по вересень 2017 року підтверджується звітами про розрахунки за спожиту теплову енергію, які щомісяця подавалися до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг відповідно до постанови НКРЕКП від 11.10.2013 № 202. Отже, заборгованість населення, бюджетних організацій, інших споживачів, заборгованість бюджету з пільг та субсидій відповідно за поставлену теплову енергію на кінець відповідного місяця становить значну суму коштів. Тобто не спроможність відповідача своєчасно здійснювати оплату за газ викликана постійною недостатністю обігових коштів, в наслідок затримок в оплаті населенням, бюджетними організаціями та підприємствами, а також компенсацією з бюджету за пільгами та субсидіями перед відповідачем. Тарифами на теплову енергію витрати на покриття штрафних та фінансових санкцій не передбачені, отже у відповідача відсуне джерело покриття штрафних та фінансових санкцій. При цьому відповідач не є дотаційним підприємством і з бюджетів всіх рівнів фінансування на здійснення своєї господарської діяльності або покриття збитків не отримує. Крім того, відповідач є сезонним підприємством, оскільки надає послуги з централізованого опалення лише в період жовтень квітень та працює в умовах дії постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014р, якою затверджено «Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов?язки» , згідної якої всі кошти, що надходять на спеціальні рахунки теплопостачальних підприємств підлягають обов`язковому розподілу у відсотковому відношенні на рахунки НАК Нафтогаз України та поточні рахунки відповідача. Розподіл відбувається автоматично уповноваженим банком на підставі реєстру, затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Крім того, відповідач зазначив, що баланс підприємства, в якому станом на 31.12.2016 кредиторська заборгованість відповідача становить більше 107 958 тис. грн, в той же час дебіторська заборгованість складає 33 251 тис. грн., на 31.12.2017 - кредиторська заборгованість 109 937 тис. грн, дебіторська заборгованість 34 022 тис. грн. Збитки від провадження господарської діяльності станом па 31.12.2016 становили 1252 тис. грн, на 31.12.2017 становили 9354 тис. грн, на 30.09.2018 становлять 11 653 тис. грн. Головною причиною збитковості є те, що діючі тарифи не покривають фактичні витрати підприємства по наданню послуг з теплопостачання. Відповідач забезпечує теплом як населення так і підприємства м. Бердянськ, в зв`язку з чим не може зупиняти свою діяльність, яка має важливе соціальне значення для мешканців міста. На момент звернення позивача до суду з позовними вимогами відсутня заборгованість відповідача за спірним договором, а затримка платежів в основному відбувалася в межах від 0-35 днів і лише за зобов`язанням березня 2017 року є більшим та й то при постійній частковій оплаті.

Згідно з ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

За приписами ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Разом з тим, позивач також є державним підприємством, що забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом, є підприємством державного сектору економіки і об`єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави. Відсутність можливості вчасно розраховуватись за природний газ, і як наслідок відсутність можливості вчасно надати послуги з постачання природного газу спричинить значні соціально та економічно негативні наслідки для всієї держави.

Отже, враховуючи наведені норми права та обставини даної справи, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволені клопотання про зменшення розміру пені на 80%.

Доводи скаржника про те, що господарський суд не врахував практику Верховного Суду у подібних спорах, безпідставні, оскільки постанови Верховного Суду у справах № 906/1075/17, 922/3873/17, 924/1090/17, на які міститься посилання в апеляційній скарзі, стосуються оцінки спільних протокольних рішень та умов договору, в даному випадку відсутні платежі із застосування спільних протокольних рішень.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення слід залишити без змін.

Витрати за подання апеляційної скарги покладаються відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 269, 270, 275,

276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 13.03.2019р. у справі №908/2623/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду у випадку передбаченому п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г.Іванов