ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2019 р. м. Київ Справа№ 910/348/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Козир Т.П.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу Національного банку України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.04.2019 (повний текст складено 04.04.2019р.) у справі № 910/348/19 ( суддя Ягічева Н.І.)

за позовом Компанії «М.С. Європа Транс Холдінгз Лімітед» ( М .С. Europa Trans Holdings Limited»

до 1. Національного банку України

2. Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива»

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трансмагістраль» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Європа-транс ЛТД»

про визнання відсутнім права вимоги, визнання права вимоги та звернення стягнення на предмет іпотеки

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2019р. у справі №910/348/19 призначено сематико-текстуальну експертизу писемного мовлення, проведення якої доручено експертам Київського державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 15). На вирішення експертизи поставити наступні питання: 1) Чи міститься в тексті, що викладений у п. 5.1. Договору Застави корпоративних прав, укладеного між Національним банком України та Компанією «М.С. ЄВРОПА ТРАНС ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД» 31.10.2012 року: «Звернення стягнення на предмет застави (у повному обсязі чи у відповідних частинах) за цим Договором відбувається за згодою сторін, якої досягнуто сторонами із укладенням цього Договору. Ця згода набирає чинності, а права і обов`язки сторін щодо звернення стягнення на Предмет застави виникають в момент настання будь - якого або всіх наступних випадків, в тому числі: невиконання Боржником будь - якого з зобов`язань (в тому числі грошових), передбачених Договором про відкриття акредитиву, або Заставодавцем будь - яких зобов`язань за даним Договором; в разі прийняття рішення про припинення у будь - який спосіб, або виділ «Товариства», порушені відносно Боржника справи про банкрутство, його ліквідації; при настанні обставин, зазначених у п.4.2.5 цього договору; в інших випадках, передбачених законодавством України на момент звернення стягнення на предмет застави» наступний зміст:

А) «Заставодавцем в письмовій формі надана згода на звернення стягнення на предмет застави, з моменту невиконання Боржником будь - якого зобов`язання за укладеними кредитними договорами, передбаченими договором застави корпоративних прав від 31.10.2012 року».

Б) «Заставодержателем прийнята в письмовій формі згода, що надана Заставодавцем на звернення стягнення на предмет застави, з моменту невиконання Боржником будь-якого зобов`язання за укладеними кредитними договорами, передбаченими договором застави корпоративних прав від 31.10.2012 року»

В) « 3 моменту невиконання Боржником будь - якого зобов`язання за укладеними кредитними договорами, передбаченими договором застави корпоративних прав від 31.10.2012 року та одночасної наявності наданої Заставодавцем та прийнятої Заставодержателем письмової згоди, безумовно, тобто без вчинення будь - яких додаткових дій відбувається відступлення частки Заставодавця в статутному капіталі ТОВ «ЄВРОПА - ТРАНС ЛТД» в користь Національного банку України».

2) Чи міститься в тексті, що викладений у п. 5.2. Договору Застави корпоративних прав, укладеного між Національним банком України та Компанією «М.С. ЄВРОПА ТРАНС ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД» 31.10.2012 року «Звернення стягнення на Предмет застави відбувається шляхом уступки «Заставодавцем» корпоративних прав «Товариства» на користь «Заставодержателя». Уступка вимоги щодо предмету застави набирає чинності з моменту укладення цього договору, а права і обов`язки сторін по уступці вимоги виникають одразу після настання будь - якого випадку, передбаченого п. 5.1. цього Договору, про що «Заставодержатель» повідомляє «Заставодавця» рекомендованим, листом з повідомленням, про вручення» наступний зміст:

А) Заставодержатель набуває на свою користь в обов`язковому порядку, визначеному в п. 5.1. Договору Застави корпоративних прав, укладеного між Національним банком України та Компанією «М.С. ЄВРОПА ТРАНС ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД» 31.10.2012 року, частку Заставодавця в статутному капіталі ТОВ «ЄВРОПА - ТРАНС ЛТД» з моменту невиконання Боржником будь - якого зобов`язання за укладеними кредитними договорами, передбаченими договором застави корпоративних прав від 31.10.2012 року та одночасної наявності наданої Заставодавцем та прийнятої Заставодержателем письмової згоди, безумовно, тобто без вчинення будь - яких додаткових дій;

Б) відображення прямого обов`язку Заставодержателя повідомити Заставодавця про підставу звернення стягнення па предмет застави, передбачену п. 5.1. Договору Застави корпоративних прав від 31.10.2012 року, шляхом надсилання рекомендованого листа на адресу Заставодавця.

Провадження у справі № 910/348/19 зупинено до надання висновків сематико-екстуальної експертизи писемного мовлення, призначеної у справі.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення у справі судової експертизи, оскільки суд не володіє спеціальними знаннями щодо трактування п.п. 5.1., 5.2. договору Застави корпоративних прав від 31.10.2012р. та встановлення змісту понять пунктів договору, тобто вирішення питань мовленнєвого характеру, для повного та всебічного дослідження всіх обставин справи, з`ясування дійсних обставин та дослідження наданих сторонами доказів, що відповідає завданням господарського судочинства, встановлених в ст. 2 ГПК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, відповідач 1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.04.2019р. скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу відповідач 1 посилається на те, що на оскаржуваною ухвалою на вирішення експертизи поставлено суто правові питання, а не питання мовленнєвого характеру, що є порушенням ст. 99 Господарського процесуального кодексу України.

Компанія «М.С. Європа Транс Холдінгз Лімітед» (М.С. Europa Trans Holdings Limited» заперечує проти апеляційної скарги, посилаючись на те, що Національний банк України заперечує щодо досягнення сторонами згоди стосовно умов автоматичного звернення стягнення на предмет застави. Крім того, позивач та відповідач 1 неоднозначно трактують та розуміють п. 5.2. договору застави.

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива», Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трансмагістраль», Товариство з обмеженою відповідальністю «Європа-транс ЛТД» своїх представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

В провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/348/19 за позовом Компанії «М.С. Європа Транс Холдінгз Лімітед» (М.С. Europa Trans Holdings Limited» до Національного банку України, Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива», Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Трансмагістраль» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Європа-транс ЛТД» про визнання відсутнім права вимоги, визнання права вимоги та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що право відповідача 1 на звернення стягнення на предмет застави є реалізованим шляхом укладення в рамках договору застави КП договору про задоволення вимог заставодержателя.

В свою чергу, Національний банк України, заперечуючи проти позову, зазначає, що зобов`язання за кредитними договорами є невиконаними та продовжують існувати, оскільки боржником кошти не повернуті, а кредитор не здійснював звернення стягнення на передані в заставу корпоративні права.

В процесі розгляду справи позивачем було заявлено клопотання про призначення судової експертизи.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 Господарського процесуального кодексу України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства. Судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження (ст. 3 Закону України «Про судову експертизу»).

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування (постанова Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» № 4 від 23.03.2012р.).

Відповідно до п. 2.1.2 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998р. №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012р. №1950/5) семантико-текстуальною експертизою писемного мовлення вирішуються завдання із встановлення змісту понять, лексичного значення слів або словосполучень, використаних в тих або інших текстах, їх стилістичної забарвленості, смислового навантаження, характеру інформації, що міститься в текстах (чи може така інформація розглядатися як образлива, чи містить вона загрозу конкретній особі (особам) тощо), тобто вирішення питань мовленнєвого характеру, не пов`язаних із встановленням фактичних даних про автора.,

Питання, поставлені перед експертом, вирішуються ним за допомогою спеціальних знань у галузі лінгвістики на основі загальних і окремих норм мови з використанням посібників, академічних наукових праць, словників, довідників та інших наукових джерел.

Експерт у галузі семантико-текстуальної експертизи, не виходячи за межі своїх спеціальних знань (базових та отриманих під час спеціальної підготовки), відповідає на питання про наявність чи відсутність висловлювань, які містять заклики до певних дій (вказується, яких саме дій), на основі спеціальних знань у галузі мовознавства. Висновок експерта за результатами таких досліджень не є правовою кваліфікацією, а є констатацією об`єктивного змісту тексту з позиції спеціальних знань у галузі семантико-текстуальних експертних досліджень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи (п. 6 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в межах вказаної експертизи можливо встановити трактування п.п. 5.1., 5.2. договору застави корпоративних прав від 31.10.2012р. та встановлення змісту понять пунктів договору. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що місцевим господарським судом правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з`ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Щодо доводів, наведених у апеляційній скарзі, то слід зазначити наступне.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» (заява № 61679/00) зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури; більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Рішеннями ЄСПЛ у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27.10.1993 (п. 33), та «Ankerl v. Switzerland» від 23.10.1996р. (п. 38) встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень.

Крім того, принцип змагальності тісно пов`язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, «без якого змагальність як принцип не існує». Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому необхідно мати на увазі, що згідно зі статтею 86 ГПК наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Враховуючи те, що експертиза призначається у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, рішення суду має прийматися у повній відповідності з нормами процесуального та матеріального права, з повним та об`єктивним дослідженням обставин та доказів, призначення експертизи у даній справі не спрямоване на затягування розгляду, а навпаки для встановлення доказів, які мають значення для вирішення даного спору.

З наведених у даній постанові обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 03.04.2019р. у справі №910/348/19.

керуючись ст.ст. 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.04.2019р. у справі №910/348/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи №910/348/19 повернути до місцевого господарського суду.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді І.А. Іоннікова

Т.П. Козир