ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" травня 2019 р. Справа № 911/1198/18

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши матеріали скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністрерства юстиції України Мазура Г.І. у справі

за позовом Національного банку України

(адреса: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9, код 00032106)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон"

(адреса: 49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Січеславська набережна, 29-А, код 38920700)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк"

(адреса: 01001, м. Київ, Печерський район, вул. Грушевського, буд. 1-Д, код 14360570)

про звернення стягнення на предмет іпотеки

за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - Переяславська М.В.;

третьої особи - не з'явився;

відділ ДВС - Очеретяна І.О.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 13.09.2018 року позов Національного банку України до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" задоволено повністю. В рахунок часткового погашення заборгованості закритим акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" за кредитним договором №19 від 03.03.2009 року перед Національним банком України в сумі заборгованості 2 674 478 038,00 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №74 від 03.04.2009 року, укладеним між Національним банком України та закритим акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк", посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. та зареєстрованим в реєстрі за №681, на наступне нерухоме майно: трикімнатна квартира, загальною площею 57,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Євпаторія, вулиця Фрунзе, будинок 28, квартира 2-4, що належить на праві приватної власності ТОВ "Фінансова компанія "Фінілон" на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2014 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. за реєстраційним номером №1338, на користь Національного Банку України; встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", за початковою ціною 754469,10 грн; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" на користь Національного банку України 11317,04 грн. витрат на сплату судового збору.

На виконання вищезазначеного рішення господарським судом Київської області було видано наказ № 911/1198/18 від 19.10.2018.

19.04.2019 через канцелярію суду від ТОВ "Фінансова компанія "Фінілон" надійшла скарга на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. у виконавчому провадженні №58205089 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 19.10.2018 по справі №911/1198/18, в якій скаржник просить господарський суд визнати неправомірною та скасувати постанову від 28.01.2019 про арешт майна боржника, винесеної головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. у виконавчому провадженні №58205089, посилаючись на те, що державним виконавцем невірно визначено загальну суму заборгованості, в межах якої накладено арешт на майно боржника і як наслідок невірно обчислено суму виконавчого збору яка підлягає до сплати.

Представник стягувача та орган ДВС письмових пояснень на подану скаргу до суду не подав.

В судове засідання 23.05.2019 представник стягувача та третьої особи по справі не з'явились, про дату, час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином та завчасно.

В судовому засіданні 23.05.2019 представник ТОВ "Фінансова компанія "Фінілон" підтримав подану скаргу.

Відповідно до частини другої статті 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З огляду на те, що державний виконавець завчасно повідомлявся про розгляд скарги, а також зважаючи на строки, встановлені частиною першою статті 342 Господарського процесуального кодексу України, та керуючись статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, яка зобов'язує учасників справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи та надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, суд вважає за можливе здійснити розгляд скарги за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подану скаргу та додані докази з урахуванням матеріалів справи суд встановив наступне.

На підставі наказу №911/1198/18 від 19.10.2018 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазуром Геннадієм Івановичем (Далі - державний виконавець) 28.01.2019 винесена постанова №58205089 про арешт майна боржника.

Відповідно до оскаржуваної постанови про арешт майна боржника від 28.01.2019 державний виконавець встановив, що загальна сума заборгованості по виконавчому провадженню з урахуванням виконавчого збору складає ,80 грн. та постановив накласти арешт на майно: трикімнатна квартира, загальною площею 57,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Євпаторія, вулиця Фрунзе, будинок 28, квартира 2-4 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору ,80 грн.

Не погоджуючись з даною постановою в частині визначення суми заборгованості по виконавчому провадженню у розмірі ,00 грн. та нарахуванню на вказану суму 10% виконавчого збору ТОВ "Фінансова компанія "Фінілон" звернулось зі скаргою на дії державного виконавця до суду.

Згідно з приписами статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частин першої та другої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно частини сьомої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Частиною першою статті 5 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Згідно статті 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

Відповідно до частини першої та третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як встановлено рішенням господарського суду Київської області від 13.09.2018 по справі №911/1198/18 сума 2 674 478 038,00 грн. є заборгованістю Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" за кредитним договором №19 від 03.03.2009 перед Національним банком України.

В свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" виступає поручителем за кредитним договором №19 від 03.03.2009 згідно іпотечного договору №44 від 12.03.2009 та несе відповідальність перед Національним банком України за невиконання Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" зобов'язаннь за кредитним договором виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Оскільки вищевказаним рішенням суду встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", за початковою ціною 754469,10 грн, суд приходить до висновку, що саме в межах вартості предмета іпотеки Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" має нести відповідальність перед Національним банком України за невиконання Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" зобов'язань за кредитним договором №19 від 03.03.2009.

Відповідно до частини першої статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права.

Згідно з частиною першою статті 340 Господарського процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Виходячи з наведених обставин та положень чинного законодавства, суд приходить до висновку, що державним виконавцем в постанові про арешт майна боржника №58205089 від 28.01.2019 неправомірно встановлено суму стягнення у розмірі ,00 грн., оскільки вказана сума є заборгованістю ПАТ Комерційний банк "ПриватБанк" за кредитним договором №19 від 03.03.2009 перед Національним банком України, а ТОВ "Фінансова компанія "Фінілон" виступає поручителем за даним кредитним договором згідно іпотечного договору №74 від 03.04.2009 та несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки, початкова ціна продажу якого встановлена у розмірі 754469,10 грн.

З урахуванням того, що суд дійшов висновку про те, що ТОВ "Фінансова компанія "Фінілон" виступає поручителем за даним кредитним договором згідно іпотечного договору №74 від 03.04.2009 та несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки, початкова ціна продажу якого встановлена у розмірі 754469,10 грн., то дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. щодо визначення суми виконавчого збору із загальної суми заборгованості ПАТ "Комерційний банк "Приват Банк" є неправомірними.

Стосовно нарахування державним виконавцем 10% виконавчого збору на суму стягнення у розмірі ,00 грн. суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби за частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Враховуючи наведене, крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства, Закон України "Про виконавче провадження" встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

А тому скарга на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. в частині нарахування ним суми виконавчого збору не розглядається.

Щодо інших доводів скаржника, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на тимчасово окупованій території будь-який правочин щодо нерухомого майна, у тому числі щодо земельних ділянок, вчинений з порушенням вимог цього Закону, інших законів України, вважається недійсним з моменту вчинення і не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

В скарзі скаржник зазначив, що законом наявна заборона щодо вчинення правочинів щодо нерухомого майна.

Суд зазначає, що посилання в скарзі на наявну встановлену законом заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника є безпідставним, оскільки чинне законодавство України не містить норм, які забороняють звертати стягнення на майно, яке знаходиться на території Автономної Республіки Крим.

З приписів вищезазначених норм вбачається, що територія Автономної Республіки Крим є тимчасово окупованою територією України, а оскільки судові рішення, ухвалені судами іменем України є обов'язковими до виконання на всій території України, суд відхиляє доводи скаржника щодо наявності заборони на вчинення правочинів щодо нерухомого майна.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 123-124, 234, 339, 342-345 Господарського процесуального кодексу України суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича задовольнити частково.

2. Визнати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича від 28.01.2019 у виконавчому провадженні №58205089 про арешт майна боржника неправомірною в частині визначення суми заборгованості.

3. Зобов'язати старшого головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) та провести виконавчі заходи у виконавчому провадженні №58205089 у встановленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку.

4. В іншій частині скаргу залишити без задоволення.

5. Зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у десятиденний строк з дня отримання даної ухвали повідомити Господарський суд Київської області та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" про виконання даної ухвали.

6. Копію ухвали надіслати: стягувачу, боржнику та Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 345 Господарського процесуального кодексу України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвалу підписано 28.05.2019.

Суддя Т.Д. Лилак