ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2019 Справа № 914/683/19

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Фартушка Н.Б., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кастум»

до відповідача: Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області

про: стягнення 256223,06грн.,

Представники:

позивача: Величко І.В. (керівник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кастум»);

відповідача: Юрчак Ю.Ю. (довіреність №319 від 17.04.2018р.),

ВСТАНОВИВ:

11.04.2019р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Кастум» до Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області про стягнення 256223,06грн.

16.04.2019р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, зокрема, ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначити на 20.05.2019р.

14.05.2019р. на адресу Господарського суду Львівської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№19410/19.

У судове засідання 20.05.2019р. представник позивача з`явився, надав усні пояснення щодо заявлених позовних вимог.

Відповідач участь повноважного представника у судовому засіданні 20.05.2019 не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання.

У судовому засіданні 20.05.2019р. оголошено перерву до 27.05.2019р. При цьому, ухвалою від 20.05.2019р., Господарський суд Львівської області, в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, викликав відповідача й повідомив про дату, час і місце судового засідання.

Після завершення перерви, представники сторін у судове засідання 27.05.2019р. з`явилися, надали усні пояснення щодо заявлених позовних вимог. При цьому, представник відповідача повідомив, що акти про фактичний об`єм спожитого газу, передбачені розділом 4 спірного договору, відповідач складає до 3 числа наступного місяця; акти приймання-передачі, передбачені розділом 4 спірного договору, пересилаються поштовим зв`язком.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Згідно ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Враховуючи те, що норми ст.81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

Позиція позивача:

Позивач з підстав неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати вартості поставленого газу, що виникли на підставі укладеного між сторонами договору про закупівлю товарів за державні кошти №4 від 13.02.2018р., просить суд стягнути з відповідача на користь позивача основний борг у розмірі 244181,26грн.

Крім того, враховуючи прострочення виконання відповідачем вищевказаних грошових зобов`язань позивачем нараховано пеню у розмірі 12041,80грн.

Позиція відповідача:

Відповідач проти заявлених позовних вимог в частині стягнення пені заперечує, при цьому заборгованість в частині спожитого природнього газу за січень у розмірі 244181,26грн. визнає.

За результатами дослідження наданих сторонами доказів та матеріалів справи, пояснень представників сторін, суд встановив таке:

13.02.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кастум» (надалі по тексту «позивач», «Постачальник») та Великолюбінською селищною радою Городоцького району Львівської області (надалі по тексту «відповідач», «Споживач») укладено договір на закупівлю товарів за державні кошти №4 (надалі по тексту «Договір»), відповідно до умов п.1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачу протягом 2018 року товар: « 09120000-6 Газове паливо (CPV) (Газ природний)» (надалі «Газ» або «Товар»), в обсягах і порядку, передбачених даним Договором, а Споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити Постачальнику його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених даним Договором.

Відповідно до п.10.1.1. Договору, договір набирає чинності з 01.03.2018р. та діє до 31.12.2018р., а в частині невиконаних зобов`язань до їх повного виконання.

Згідно з п.11.2. Договору, дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Враховуючи наведене, листом №1088 від 29.12.2018р. відповідач звернувся до позивача з проханням у відповідності до п.11.2. Договору продовжити строк дії договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2019 року та, відповідно до п.1.2.1 Договору, просив завести ліміт природного газу в обсязі 17000 тис. м. куб. на січень 2019 року.

Також, у зв`язку із узгодженими змінами ціни в бік збільшення, а також, враховуючи фактичні обсяги спожитого газу 16.04.2018р., 27.04.2018р., 24.09.2018р., 25.09.2018р., 26.09.2018р., 22.10.2018р. між сторонами укладено додаткові угоди №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7 відповідно, якими внесено зміни до Договору в частині обсягів, ціни газу, який Постачальник передає Споживачу, а також в частині загальної суми Договору. Крім того, у зв`язку із зменшенням обсягів закупівлі, 26.12.2018р. між сторонами укладено додаткову угоду №7 від 26.12.2018р., якою внесено зміни до Договору в частині загальної суми Договору.

Враховуючи наведене вище, позивачем у січні 2019 року поставлено, а відповідачем прийнято 16388тис. м. куб. газу, загальна вартість якого становить 244181,26грн. з ПДВ. Вказане не заперечується та не спростовано сторонами, а також підтверджується підписаним, згідно Розділу 4 «Порядок та умови постачання, приймання та обліку газу» Договору, сторонами та скріпленим відтисками печаток сторін актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №ОУ-0000128, копія якого міститься в матеріалах справи.

Як зазначає позивач та підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою, відповідач у встановлений Договором строк та станом на момент звернення до суду з даним позовом не сплатив вартість прийнятого у січні 2019 року газу, внаслідок чого у відповідача виник борг у розмірі 244181,26грн. Крім того, вказаний розмір боргу відповідача зафіксовано у підписаному сторонами акті звірки взаєморозрахунків за спожитий газ станом на 01.02.2019р., копія якого міститься в матеріалах справи.

З метою досудового врегулювання спору, позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату заборгованості №13/03/01 від 13.03.2019р., відповідно до якої, просив сплатити заборгованість у розмірі 244181,26грн.

У відповідь на претензію №13/03/01 від 13.03.2019р., листом №281 від 15.03.2019р. відповідач повідомив позивача про те, що заборгованість у розмірі 244181,26грн. за спожитий у січні 2019 року природний газ визнає, проте, у зв`язку із відсутністю кошторисних призначень та можливості всупереч Закону України «Про публічні закупівлі» здійснити погашення такої, просить позивача вжити заходів щодо стягнення вищевказаної заборгованості в судовому порядку, оскільки можливість в інший спосіб врегулювати дані правовідносини відсутня.

Враховуючи вищевказане, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у розмірі 244181,26грн.

Крім того, позивачем нараховано пеню у розмірі 12041,80грн.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного:

згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 2 ст.11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

У відповідності до вимог ст.174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання; до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 2 Розділу II Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. №2496 (надалі по тексту «Правила») (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Як встановлено судом, 13.02.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кастум» (надалі по тексту «позивач», «Постачальник») та Великолюбінською селищною радою Городоцького району Львівської області (надалі по тексту «відповідач», «Споживач») укладено договір на закупівлю товарів за державні кошти №4 (надалі по тексту «Договір»), відповідно до умов п.1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачу протягом 2018 року товар: « 09120000-6 Газове паливо (CPV) (Газ природний)» (надалі «Газ» або «Товар»), в обсягах і порядку, передбачених даним Договором, а Споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити Постачальнику його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених даним Договором.

Згідно з п.1 ч.1 ст.664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

У січні 2019 року, на виконання умов Договору, позивач поставив відповідачу, а відповідач прийняв газ в обсязі 16388тис. м. куб., загальна вартість якого становить 244181,26грн. з ПДВ. Вказане не заперечується та не спростовано сторонами, а також підтверджується підписаним, згідно Розділу 4 «Порядок та умови постачання, приймання та обліку газу» Договору, сторонами та скріпленим відтисками печаток сторін актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №ОУ-0000128, копія якого міститься в матеріалах справи.

Частиною 1 ст.691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Приписами ч.1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу (ч.2 ст.692 ЦК України).

Частина 1 ст.530 ЦК передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з абз.1 п.11 Розділу II Правил (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу.

Відповідно до п.3.3. Договору, розрахунки проводяться шляхом оплати Споживачем грошових коштів на поточний рахунок Постачальника згідно рахунків за отриманий товар з відстрочкою платежу до 15 (п`ятнадцяти) календарних днів.

Пунктом 4.3. Договору передбачено, що приймання-передача газу, поставленого Постачальником та прийнятого Споживачем у звітному місяця, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою щомісячних актів приймання-передачі, які є невід`ємними частинами цього Договору, і які є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявна копія підписаного та скріпленого відтисками печаток сторін акту приймання-передачі поставленого у січні 2019 року газу, проте, дата складання у такому акті не зазначена.

Водночас, згідно з п.4.3.1. Договору, положення якого узгоджуються з положеннями абз.1 п.12 Розділу II Правил (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), для складання актів приймання-передачі природного газу, Споживач до 03 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, зобов`язаний надати Постачальнику копію акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу складеного між Споживачем та Оператором ГРМ (ПАТ «Львівгаз») або Оператором ГТС (ПАТ «Укртрансгаз»)

Враховуючи наведене, відповідач зобов`язаний надати позивачу акт про фактичний об`єм розподіленого газу у січні 2019 року до 03.02.2019р. При цьому, враховуючи ч.5 ст.254 ЦК України, відповідно до якої, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день., останнім днем строку, наданого відповідачу для передачі позивачу складеного акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу у січні 2019 року був 04.02.2019р.

Згідно з ч.1 ст.255 ЦК України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку

У судовому засіданні 27.05.2019р. представником відповідача підтверджено факт складання акту про фактичний об`єм спожитого газу до 3 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу. Також, представником відповідача у вищевказаному судовому засіданні підтверджено, а представниками позивача не спростовано інформації про те, що обмін передбаченими Договором актами здійснюється шляхом надіслання таких поштовим зв`язком.

Відповідно до ч.2 ст.255 ЦК України, письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Підпунктом 2 п.1 Розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013р. встановлено нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку): у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

Отже, з врахуванням того, що місцезнаходження сторін є у межах Львівської області, останнім днем строку, встановленого для отримання позивачем вищевказаного акту про фактичний об`єм розподіленого газу у січні 2019 року був 07.02.2019р.

Згідно з п.4.3.2. Договору, положення якого узгоджуються з положеннями абз.2 п.12 Розділу II Правил (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), на підставі отриманих від Споживача даних та/або даних оператора ГТС (ПАТ «Укртрансгаз») Постачальник протягом 3 (трьох) робочих днів з дня їх отримання складає, підписує і скріплює печаткою акти приймання-передачі природного газу та направляє їх Споживачу.

Враховуючи наведене, останнім днем строку, встановленого позивачу для направлення підписаного ним вищевказаного акту приймання-передачі газу у січні 2019 року був 12.02.2019р. При цьому, останнім днем строку, встановленого для отримання відповідачем вищевказаного акту, був 15.02.2019р.

Відповідно до п.4.3.2. Договору, положення якого узгоджуються з положеннями абз.4 Розділу II Правил (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Споживач протягом 2 (двох) днів з дати одержання актів приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі природного газу.

Враховуючи наведене, останнім днем строку встановленого для підписання уповноваженим представником відповідача вищевказаного акту приймання-передачі був 17.02.2019р., який є вихідним днем, а тому, останній день зазначеного строку був 18.02.2019р.

З огляду на зазначені вище умови Договору та встановлені нормативні строки пересилання поштових відправлень, з врахуванням п.3.3. Договору щодо надання 15-денної відстрочки для оплати отриманого газу, останнім днем строку, наданого відповідачу для оплати поставленого у січні 2019 року газу, був 02.03.2019 року.

Статтею 193 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог , що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З урахуванням п.30.1 ст.30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з п.8.1 ст.8 цього Закону банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Згідно з абз.3 п.11 Розділу II Правил (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), датою оплати рахунка (здійснення розрахунку) є дата, на яку були зараховані кошти на рахунок постачальника

Відповідно до п.2.4. Договору, моментом оплати вважається день надходження грошових коштів на рахунок Постачальника.

Як зазначає позивач та підтверджується наявною в матеріалах справи банківською випискою, відповідач у встановлений Договором строк та станом на момент звернення до суду з даним позовом не сплатив вартість прийнятого у січні 2019 року газу, внаслідок чого у відповідача виник борг у розмірі 244181,26грн. Крім того, вказаний розмір боргу відповідача зафіксовано у підписаному сторонами акті звірки взаєморозрахунків за спожитий газ станом на 01.02.2019р., копія якого міститься в матеріалах справи.

Також, наявність вищевказаного боргу відповідач визнав у адресованому позивачу листі №281 від 15.03.2019р. та надісланому на адресу Господарського суду Львівської області відзиві на позовну заяву (вх.№19410/19 від 14.05.2019р.).

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи вищенаведене, в тому числі те, що матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем виконання грошового зобов`язання з оплати поставленого у січні 2019 року за Договором природного газу, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 244181,26грн. основного боргу є підставними та обґрунтованими, а відтак, підлягають до задоволення.

Крім того, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору, а саме зобов`язання щодо оплати поставленого у січні 2019 року газу, позивачем нараховано 12041,80грн. пені.

Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

У відповідності до ч.1 ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.

Згідно з ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 1 ст.549 ЦК України визначено, що неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що пеня - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Приписами ч.1 ст.612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що в разі порушенням Споживачем порядку та строків оплати поставленого Постачальником газу Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення.

Перевіривши правильність розрахунку пені суд зазначає, що такий здійснено позивачем невірно з огляду на наступне:

позивачем здійснено розрахунок пені за період з 20.02.2019р. по 10.04.2019р.

Проте, як встановлено судом, останнім днем строку, наданого відповідачу для оплати позивачу вартості поставленого у січні 2019 року газу був 02.03.2019р.

Відповідно до п.2.3. Постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», перебіг період часу, за який нараховується пеня починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане.

Тому, позивач вправі здійснити нарахування пені за невиконання зобов`язань зі сплати вартості поставленого у січні 2019 року газу починаючи з 03.03.2019р.

Враховуючи наведене, судом здійснено перерахунок пені.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
244181,2603.03.2019 - 14.03.20191218,0000 %0,099 %*2890,04
244181,2615.03.2019 - 10.04.20192718,0000 %0,099 %*6502,58
Таким чином, загальна сума пені за договором складає 9392.62грн.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача 12041,80грн. пені підлягають задоволенню частково шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 9392,62грн.

Відповідно до статей 73, 74 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.5 ст.236 ГПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, хоч йому було створено усі можливості для надання заперечень, від жодного учасника справи не надходило клопотання про витребування доказів, судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи вищенаведене, в тому числі факт підписання повноважними представниками та скріплення печатками обох сторін акту приймання-передачі поставленого у січні 2019 року газу, відсутність заперечень відповідача як проти самого факту поставки газу у відповідності до умов Договору, так і щодо факту порушення відповідачем встановлених Договором порядку і строку оплати вартості такого газу, перевіривши правильність проведених розрахунків, заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення частково, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 253573,88грн. заборгованості, з яких 244181,26грн. основного боргу та 9392,62грн. пені.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Приписами частини другої вказаної статті встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Приписами частини другої вказаної статті встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як доказ сплати судових витрат позивач подав платіжне доручення №706 від 10.04.2019р. про сплату судового збору в розмірі 3843,35грн.

При цьому, в позовній заяві позивачем зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, відповідно до якого, загальна суму таких судових витрат становить 10500,00грн., з яких: 500грн. усна консультація; 1000,00грн. складання претензії; 3000,00грн. складання позовної заяви; 6000,00грн. участь у судовому розгляді справи.

Проте, доказів понесення інших судових витрат, окрім сплаченого за подання позовної заяви до господарського суду судового збору станом на момент прийняття рішення позивачем суду не заявлено та не подано, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З підстав наведеного, а також недоведення позивачем в порядку, визначеному главою 8 розділу 1 ГПК України розміру судових витрат, окрім суми сплаченого за подання позовної заяви до господарського суду судового збору, судові витрати у справі, а саме сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3843,35грн. слід покласти на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягнути з відповідача на користь позивача 3803,61грн. судового збору, в решті судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 13, 73-74, 76-79, 86, 129, 236, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області (місцезнаходження: 81555, Львівська обл., Городоцький район, селище міського типу Великий Любінь, вулиця Львівська, будинок 74; ідентифікаційний код: 04373057) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кастум» (місцезнаходження: 79019, Львівська обл., місто Львів, проспект Чорновола, будинок 63; ідентифікаційний код: 41087491) суму заборгованості за договором №4 на закупівлю товарів за державні кошти від 13 лютого 2018 року у розмірі 253573,88грн., з яких основна сума заборгованості за договором 244181,26грн. та пеня у розмірі 9392,62грн.; а також 3803,61грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст рішення складено та підписано 31.05.2019р.

Суддя Король М.Р.