СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2019 р. Справа № 913/73/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В. , суддя Гребенюк Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Казакової О.В.,

за участі учасників справи:

прокурора прокуратури Харківської області - Хряка О.О., посвідчення від 15.02.2014 № 028256;

представника позивача (Північно-східного офісу Держаудитслужби) Цимбалюк В.Ю., довіреність від 02.01.2019 № 20-25-26/33;

представника 1-го відповідача (Управління капітального будівництва Луганської обласної державної адміністрації) Мілоградського О.О., довіреність від 25.04.2019 № 1;

представника 2-го відповідача (ТОВ "ВД - Строй") не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу першого заступника прокурора Луганської області (вх. № 1409Л/3) на ухвалу Господарського суду Луганської області від 09 квітня 2019 року (повний текст складено 15.04.2019) у справі № 913/73/19 про залишення без розгляду

позову першого заступника прокурора Луганської області, м. Сєвєродонецьк Луганської області, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - Північно-східного офісу Держаудитслужби, м. Харків,

до: 1) Управління капітального будівництва Луганської обласної державної адміністрації, м. Сєвєродонецьк Луганської області;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "ВД - Строй", смт. Біловодськ Луганської області;

про визнання недійсним рішення тендерного комітету та визнання недійсним договору будівельного генпідряду на суму 12.549.000,00 грн,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2019 року перший заступник прокурора Луганської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - Північно-східного офісу Держаудитслужби звернувся до Господарського суду Луганської області з позовом до Управління капітального будівництва Луганської обласної державної адміністрації та ТОВ "ВД - Строй", в якому просить: визнати недійсним рішення тендерного комітету Управління капітального будівництва Луганської обласної державної адміністрації про визначення ТОВ "ВД - Строй" переможцем процедури закупівлі, оформлене протоколом засідання тендерного комітету від 11.09.2018 № 210 та визнати недійсним договір будівельного генпідряду від 24.09.2018 № 37, укладений між Управлінням капітального будівництва Луганської обласної державної адміністрації та ТОВ "ВД - Строй", на суму 12.549.000,00 грн. Позов обґрунтовано порушенням тендерним комітетом Управління капітального будівництва Луганської обласної державної адміністрації Закону України «Про публічні закупівлі» під час розгляду, оцінки тендерних пропозицій та визначення переможця закупівлі робіт з будівництва закладу охорони здоров`я (Біловодська амбулаторія загальної практики - сімейної медицини) очікуваною вартістю 12.679.040,00 грн. Порушення інтересів держави прокурор обґрунтовує з посиланням на те, що порушення процедури публічних закупівель унеможливлює раціональне та ефективне використання коштів місцевого бюджету і здатне спричинити істотну шкоду інтересам держави. Зазначає про наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, оскільки Північно-східним офісом Держаудитслужби (органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах) не вживались заходи до усунення порушень закону, виявлених прокурором.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 04.02.2019 у справі № 913/73/19 позов першого заступника прокурора Луганської області прийнято до розгляду, відкрито провадження за позовом та призначено підготовче засідання.

Господарським судом Луганської області ухвалою від 09.04.2019 у справі № 913/73/19 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Корнієнко В.В., суддя Косенко Т.В. та суддя Фонова О.С.) позов залишено без розгляду на підставі ст. 226 Господарського процесуального кодексу України. Залишаючи позов без розгляду суд виходив з того, що прокурором не доведено згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» виключну необхідність захисту інтересів держави саме прокурором, не обґрунтовано наявність підстав звернення до суду від імені суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження - Північно-східного офісу Держаудитслужби, який має можливість для самостійного захисту своїх прав щодо спірної публічної закупівлі, та не надано доказів того, що визначений ним позивач знав про допущені порушення, усвідомлював порушення інтересів держави, мав відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Повний текст зазначеної ухвали складено 15.04.2019.

Перший заступник прокурора Луганської області 24.04.2019, тобто в межах встановленого законом строку на апеляційне оскарження ухвали суду, засобами поштового зв`язку направив до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Луганської області апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити на розгляд до Господарського суду Луганської області. Посилається на те, що звернення прокурора до суду з даним позовом спрямоване на відновлення законності при здійсненні закупівель за бюджетні кошти, тому правильне вирішення вказаного питання становить державний та суспільний інтерес. Зазначає, що відповідно Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43 та ст. 7-1 Закону України «Про публічні закупівлі», позивач - Північно-східний офіс Держаудитслужби є органом, уповноваженим державою на здійснення державного фінансового контролю через моніторинг та перевірку закупівель, однак протягом проведення процедури закупівлі позивачем моніторинг не здійснювався, внаслідок чого поза увагою залишились порушення, які свідчать про неналежне розпорядження бюджетними коштами. Як зазначає прокурор у апеляційній скарзі, норма ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» вимагає від прокурора доведення лише факту нездійснення або неналежного здійснення уповноваженим органом своїх повноважень, а не правових наслідків, які наступили для осіб що їх вчинили. Чинним законодавством чітко не визначено, що слід розуміти під «нездійсненням або неналежним здійсненням суб`єктом владних повноважень своїх функцій», тому прокурор у кожному окремому випадку обґрунтовує та доводить наявність відповідних фактів самостійно з огляду на конкретні обставини. Прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належних доказів, зокрема, а не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами та копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва. Посилається на те, що прокуратурою Луганської області повідомлено позивача - Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України про його представництво в суді прокурором листом від 21.01.2019 № 2021вих-19.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.05.2019 у справі № 913/73/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора, встановлено іншим учасникам справи строк до 22.05.2019 для надання відзивів на апеляційну скаргу, розгляд справи призначено на 30.05.2019 о 10:30 год., викликано в судове засідання учасників справи.

На виконання зазначеної ухвали позивач - Північно-східний офіс Держаудитслужби 20.05.2019 за вх. № 4923 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому погоджується з доводами прокурора, викладеними в апеляційній скарзі, просить задовольнити апеляційну скаргу, ухвалу Господарського суду Луганської області від 04.02.2019 у справі № 913/73/19 скасувати. Зазначає, що Держаудитслужба та її міжрегіональні структурні підрозділи реалізують покладені на них завдання в сфері контролю закупівель у межах своїх повноважень, зокрема без виходу на об`єкт контролю шляхом аналізу інформації, розміщеної в інформаційній телекомунікаційній системі Prozorro та/або отриманої від замовника відповідної інформації. Реалізація такої функції як моніторинг публічних закупівель стала можлива лише з 17.12.2018. На момент укладення спірного договору будівельного генпідряду від 11.09.2018 у органів державного фінансового контролю була відсутня технічна можливість фіксації в системі електронних закупівель результатів моніторингу закупівлі, дати початку та завершення моніторингу закупівлі, оприлюднення висновку про результати моніторингу закупівлі та заперечень до нього, а також обміну інформації між замовником та органом державного фінансового контролю, що унеможливлювало проведення моніторингу закупівель.

1-й відповідач - Управління капітального будівництва Луганської обласної державної адміністрації (яке змінило назву на Департамент будівництва, енергозбереження, архітектури та містобудування Луганської обласної державної адміністрації, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.04.2019 - том 2 а.с. 172) на виконання ухвали Східного апеляційного господарського суду від 08.05.2019 надало відзив на апеляційну скаргу від 22.05.2019 за вх. № 5030, в якому не погоджується з доводами прокурора, викладеними в апеляційній скарзі, просить ухвалу Господарського суду Луганської області від 04.02.2019 у справі № 913/73/19 залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення. Зазначає, що відповідно до чч. 3, 4 ст. 53 Господарсько процесуального кодексу України та ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», участь прокурора в судовому процесі можлива за умови обгрунтування підстав для звернення до суду, а саме: має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу. При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень для захисту інтересів держави. Прокурор в порушення зазначених норм не надав до позовної заяви доказів, які б підтверджували невжиття позивачем заходів щодо усунення порушень. Не погоджується з посиланням прокурора на завчасне повідомлення позивача - Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України, оскільки лист прокуратури Луганської області від 21.01.2019 № 2021вих-19 з повідомленням про представництво Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України в суді був направлений позивачу 28.01.2019 та того ж дня отриманий останнім, тоді як позов складено 25.01.2019 та направлено до Господарського суду Луганської області 28.01.2019. Зазначає, що направляючи позивачеві повідомлення від 21.01.2019 № 2021вих-19 про представництво прокурором Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України в суді, прокурор не надав можливості позивачу самостійно відреагувати на виявлені порушення, чим створив штучні умови для альтернативного звернення до Господарського суду Луганської області з даним позовом.

2-й відповідач - ТОВ "ВД - Строй" своїм правом щодо надання відзиву на апеляційну скаргу прокурора не скористався, відзив не надав, в судове засідання 30.05.2019 свого представника не направив, про причину відсутності в судовому засіданні не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був належно повідомлений, що підтверджується поштовим зворотним рекомендованим повідомленням № 909.

У відповідності до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на вищезазначене та враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, а також зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо документів для розгляду апеляційної скарги по суті, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу й порушення прав інших учасників справи щодо розгляду справи судом упродовж розумного строку, колегія суддів дійшла висновку про перегляд ухвали суду першої інстанції без участі 2-го відповідача - ТОВ "ВД - Строй".

Розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, вислухавши прокурора та представників позивача та відповідача в судовому засіданні, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Виходячи з викладеного, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому, в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.

В контексті зазначеного слід враховувати, окрім іншого, і рішення Конституційного Суду України про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді від 08.04.1999 № 3-рп/99.

Так, Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави", визначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорон землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (ч. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України).

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, п. 27).

У рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом, про що зазначено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17.

Участь прокурора в судовому процесі можлива за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу (ч.ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень для захисту інтересів держави.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який відсутній або всупереч вимог закону не здійснює захисту чи робить це неналежно.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 29.01.2019 у справі № 913/176/18, від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17 та від 23.01.2019 у справі № 920/331/18.

Як вбачається з матеріалів справи, перший заступник прокурора Луганської області звернувся з даним позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - Північно-східного офісу Держаудитслужби, в обгрунтування наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді посилається на те, що Північно-східним офісом Держаудитслужби (органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах) не вживались заходи до усунення порушень закону, виявлених прокурором.

Статтею 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» визначено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Компетенцію Держаудитслужби та її міжрегіональних територіальних органів визначено ст. 2 Законну України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та Положенням про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43.

Пунктом 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43, передбачено, що Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до п. 3 зазначеного Положення про Державну аудиторську службу України, до одного із основних завдань Держаудитслужби віднесено перевірку закупівель та моніторинг закупівель.

Таким чином, Державна аудиторська служба України та її міжрегіональні структурні підрозділи є органом виконавчої влади, якого державою уповноважено здійснювати державний фінансовий контроль через моніторинг та перевірку закупівель, а позивач - Північно-східний офіс Держаудитслужби як структурний підрозділ Державної аудиторської служби України має підстави і можливість для самостійного захисту своїх прав щодо спірної публічної закупівлі.

Посилання першого заступника прокурора Луганської області на те, що Північно-східним офісом Держаудитслужби (органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах) не вживались заходи до усунення порушень закону, виявлених прокурором, є безпідставними оскільки прокурором в порушення чч. 3, 4 ст. 53 Господарсько процесуального кодексу України та ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» не надано до позовної заяви доказів, які б підтверджували невжиття позивачем заходів щодо усунення зазначених порушень.

В матеріалах справи не міститься доказів про те, що визначений прокурором орган в якості позивача у справі - Північно-східний офіс Держаудитслужби, знав про допущені порушення, усвідомлював порушення інтересів держави, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Саме лише посилання прокурора на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, неналежним чином здійснює відповідні повноваження захисту державних інтересів, не є достатніми для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абз. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

У матеріалах справи відсутні докази дотримання прокурором ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" щодо попереднього повідомлення відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення з даним позовом до суду.

Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обгрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду від його імені, відповідними запитами та копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

Посилання першого заступника прокурора Луганської області на лист від 21.01.2019 № 2021вих-19 з повідомленням Північно-східного офісу Держаудитслужби про представництво в суді не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки зазначений лист був отриманий позивачем 28.01.2019 за вх. № 2-52, що підтверджується штампом позивача на примірнику повідомлення від 21.01.2019 № 2021вих-19, наданому суду апеляційної інстанції (том 2 арк. справи 145).

Разом з тим, перший заступник прокурора Луганської області звернувся до Господарського суду Луганської області з позовною заявою від 25.01.2019 № 05/1-2748вих.19 в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - Північно-східного офісу Держаудитслужби, поштове відправлення зазначеної позоної заяви було здійснено прокурором 28.01.2019.

Тобто прокурор подав позов одночасно з вчиненням повідомлення позивача про його представництво прокурором в суді, навіть не дочекавшись відповіді позивача на це повідомлення, що взагілі позбавило позивача можливості відреагувати на виявлені прокурором порушення щодо спірної публічної закупівлі та самостійно звернутись до суду з метою захисту своїх прав.

Відтак, надавши оцінку наявним у справі доказам та перевіряючи обґрунтованість наведених прокурором доводів в обґрунтування підстав для звернення його з позовом у даній справі для захисту інтересів держави, суд першої інстанції вірно встановив, що прокурор в даному випадку не обґрунтував та не довів підстав представництва інтересів держави в суді від імені суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження у сфері державних закупівель.

Господарський суд, відповідно до ст. 86 ГПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.

За таких обставин, враховуючи, що прокурором не обґрунтовано та не доведено наявність підстав для представництва в суді інтересів держави в особі Північно-східного офісу Держаудитслужби, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення позову без розгляду.

Матеріали справи свідчать про те, що дотримуючись приписів ст. 86 ГПК України, місцевий господарський суд належним чином дослідив надані сторонами докази та всі обставини, що мають значення для вирішення спору у даній справі, доводи та заперечення сторін, надали їм відповідну правову оцінку, а їх висновки є законними та обґрунтованими.

Аргументи прокурора, наведені в апеляційній скарзі в обґрунтування наявності підстав для звернення прокурора з даним позовом, відхиляються колегією суддів, оскільки зводяться до помилкового тлумачення норм Закону України "Про публічні закупівлі", ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст. 53 ГПК України, спростовуються дослідженими судом першої інстанції матеріалами справи і встановленими обставинами, та не спростовують висновків місцевого суду в даній справі.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до чч. 1, 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Наведені в апеляційній скарзі прокурора аргументи не можуть бути підставами для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги першого заступника прокурора Луганської області та залишення без змін ухвали Господарського суду Луганської області від 09.04.2019 у справі № 913/73/19.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 129 Конституції України, ч. 2 ст. 254, п. 14 ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 263, ст.ст. 269, 270, 271, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Луганської області на ухвалу Господарського суду Луганської області від 09 квітня 2019 року по справі № 913/73/19 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Луганської області від 09 квітня 2019 року по справі № 913/73/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з п. 2 ч. 1 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 04.06.2019.

Головуючий суддя Н.М. Пелипенко

Суддя С.В. Барбашова

Суддя Н.В. Гребенюк