ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"24" травня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/849/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання: Горнович О.Л.

за участю:

від позивача: Лисогор А . Б. (представник за довіреністю);

від відповідача: Романенко Н.М. (представник за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства "НІБУЛОН" (юридична адреса: 54002, м. Миколаїв, вул. Каботажний спуск, 1; поштова адреса: 54030, м. Миколаїв, вул. Фалєєвська, 9-Б);

до відповідача: Акціонерного товарситва "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5) в особі регіональної філії "Одеська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19)

про стягнення 17406,10 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 26.03.2019р. від позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю „НІБУЛОН" до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява (вх. ГСОО №871/19) до відповідача - Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця", в якій просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 17406,10 грн. у якості відшкодування збитків, завданих нестачею вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо доставки вантажу за залізничною накладною №43394873 від 05.01.2019р., в зв`язку з чим позивачу завдані збитки у розмірі 17406,10 грн. внаслідок нестачі вантажу. При цьому, на залізничні накладній №43394873 від 05.01.2019р. міститься переуступний підпис засвідчений печаткою вантажовідправника - ТОВ „ТЕК ХЕДВЕЙ" про передачу права на пред`явлення претензії та звернення з позовом вантажоодержувачу ТОВ СП „Нібулон", що не суперечить положенням ст. 133 Статуту залізниць України та підтверджує належні повноваження для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Ухвалою суду від 01.04.2019р. за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/849/19 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із призначенням судового засідання на 24.04.2019 року.

18.04.2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву вх. ГСОО №7784/19, в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, згідно якого відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що згідно залізничної накладної №43394873 від 05.01.2019р. завантаження вагону №95648945 проводилося засобами і силами відправника вантажу та відповідний вагон з вантажем прибув на станцію Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці 07.01.2019р. в технічно справному стані зі справними запірно-пломбувальними пристроями. Водночас, оскільки вагон № 95648945 прибув на станцію у технічно справному стані, без ознак недостачі, з непошкодженими ЗПП, а спірна невідповідність маси вантажу була виявлена після прийняття вагону та без участі працівників відповідача, позивачу у складанні комерційного акта було відмовлено. Більш того, відповідач стверджує, що вагон № 95648945 був забраний з під`їзної колії позивачем 10.01.2019р., тобто даний вагон три доби знаходився на під`їзній колії позивача, що звільняє відповідача від відповідальності за втрату вантажу. Разом з тим, відповідач стверджує, що відправник спірного вантажу визначено ТОВ «ТЕК ХЕДВЕЙ», тоді як розмір збитків визначено позивачем на підставі довідки ТОВ СП «Нібулон». Крім того, відповідач заперечує щодо акту експертизи складеного регіональною Торгово-промисловою палатою Миколаївської області №120-0027 від 10.01.2019р., оскільки експертиза проводилась з 07.01.2019р. по 10.01.2019р., а відповідачу було запропоновано прийняти участь у експертизі лише 09.01.2019р. За таких обставин, відповідач вважає, що оскільки вантаж, маса якого визначена відправником самостійно без участі представника залізниці, завантажений засобами і силами відправника у вагон № 95648945, прибув на станцію призначення у справному вагоні з непошкодженими пломбами відправника, а наявність нестачі вантажу не підтверджується доказами підстави для стягнення збитків з залізниці відсутні.

24.04.2019 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив вх. ГСОО №8249/19, в порядку ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої позивач наполягає на тому, що доводи відповідача не спростовують наявність вини залізниці за нестачу переданого до перевезення вантажу, оскільки будь-яких заперечень щодо визначення маси переданого до перевезення вантажу залізницею не було висловлено та посилається на неправомірну відмову залізниці від складання комерційного акту. При цьому, позивач наполягає, що вагон був технічно несправним, що полягає у механічному пошкодженні розвантажувальних люків вагону, наявність зазору у якому затиснуті зерна кукурудзи та стебла трави, конусоподібне поглиблення вантажу у вигляді воронки (порожнини) з чітко позначеною смугою по ширині вагону, характерній для стікаючого вантажу вниз, інші непередбачені конструкцією предмети та механічні ушкодження розвантажувального люку відповідного вагону, які були встановлені під час проведення експертизи за участю РТПП Миколаївської області та складання акту приймання продукції за кількістю, в зв`язку з чим позивач наполягає щодо наявності обставин комерційної несправності вагону. Більш того, позивач наполягає на належній охороні спірного вантажу у вагоні під час перебування його на території позивача. Отже, позивач зазначає, що за відсутності доказів неправильного розміщення (кріплення) вантажу у вагоні чи неправильного визначення відправником маси вантажу - тягар доказування відсутності вини, перевізника покладається саме на залізницю.

У судовому засіданні від 24.04.2019 року судом було оголошено перерву у розгляді справи до 15.05.2019 року.

07.05.2019 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив в порядку ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, згідно яких відповідача вважає доводи викладені у відповіді на відзив безпідставними, оскільки вантаж був виданий отримувачу 07.01.2019р. та будь-яких зауважень з приводу маси вантажу у визначену дату позивачем заявлено не було. Однак, заявлення позивачем таких вимог на другу добу - 08.01.2019р. суперечать розділу 8 п. 23 Правил видачі вантажів, а тому відповідач стверджує, що не може нести відповідальність за дії, що відбулись з вагоном та вантажем після передачі вантажу на його під`їзні колії та вважає, що нестача частини вантажу сталося не при його перевезенні залізницею, а вже на під`їзній колії ТОВ СП „Нібулон".

У судовому засіданні від 15.05.2019 року судом було оголошено перерву у розгляді справи до 24.05.2019 року.

20.05.2019 року до суду від позивача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи доказів вх. ГСОО №9906/19, а саме, довідки ТОВ „ТЕК ХЕДВЕЙ" щодо вартості спірного вантажу. При цьому, неможливість своєчасного надання відповідного доказу ТОВ СП „Нібулон" обґрунтовує тим, що лише 17.05.2019 року на адресу позивача надійшов відповідний документ.

У судовому засіданні від 24.05.2019 року представник позивача на задоволенні зазначеного вище клопотання наполягав та заявив усне клопотання про поновлення йому строку для подання доказів.

Представник позивача проти залучення судом до матеріалів справи відповідних доказів заперечував, посилаючись на положення ст. 80 Господарського процесуального кодексу України та вказував, що позивачем не було зазначено про неможливість своєчасно надати відповідний доказ до суду при зверненні з даним позовом.

Розглянувши зазначене клопотання в судовому засіданні від 24.05.2019 року, судом протокольною ухвалою було відмовлено у його задоволенні з підстав необґрунтованості неможливості своєчасного надання таких доказів. При цьому, суд виходив з того, що позивачем не зазначено при зверненні з даним позовом про знаходження доказів необхідних для розгляду справи в іншої особи, водночас позивачем було надано довідку складену товариством підприємства. Отже, позивач був обізнаний про необхідність надання відповідних доказів до суду про що є посилання в абз.2 ст. 8 позовної заяви.

За таких обставин підстави для залучення таких доказів судом відсутні.

При цьому, суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Строки для вчинення певних процесуальних дій сторонами у справі, покликані сприяти ефективному та своєчасному вирішенню судом спорів та запобіганню зловживанню сторонами своїми процесуальними правами.

Більш того, подання таких доказів з порушенням порядку не може ставати під сумнів здійснення судочинства судом відповідно до вимог процесуального закону, а наведені позивачем підстави не виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності.

Представник позивача у судовому засіданні 24.05.2019 року заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 24.05.2019 року проти позову заперечував, з підстав викладених у відповідних заявах та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

05.01.2019р. зі станції відправлення Решетиловка Південної залізниці ТОВ „ТЕК ХЕДВЕЙ" (відправник) на станцію призначення Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці для ТОВ СП „Нібулон" (одержувач) відправлено вантаж (насипом зерно кукурудзи у кількості 66650 кг) у вагоні № 95648945 із запірно-пломбувальними пристроями (ЗПП) за №№ Б198890, Б198884, Б198885, Б198889, Б198883, Б198880, Б198886, що підтверджується залізничною накладною № 43394873. Вказаний вагон прибув на станцію призначення 07.01.2019 р.

07.01.2019р. на станції Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці працівниками ТОВ СП „Нібулон" здійснено переважування вагону № 95648945 та виявлено невідповідність маси брутто вантажу, порівняно з даними, зазначеними в накладній у розмірі - 3800 кг (а.с. 24).

08.01.2019р. ТОВ СП „Нібулон" звернулось до начальника станції Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці з листом (вих. № 08/35), в якому повідомило про невідповідність маси вантажу у вагоні № 95648945, відправленому за накладною від 055.01.2019р. №43394873, даним, зазначеним в перевізному документі, та вимагало прийняти участь у комісійному переважуванні вагону, а також скласти комерційний акт.

Листом залізниці від 08.01.2019 р. №8/М відмовлено ТОВ СП „Нібулон" у комісійній видачі вантажу у зв`язку з прибуттям вагону № 95648945 на станцію у технічно справному стані з непошкодженими ЗПП.

Отримавши цей лист, ТОВ СП „Нібулон" оформило 08.01.2019р. скаргу № 08-1/35 на відмову у складанні комерційного акту, в якій з посиланням на ст. 52 та ст. 129 Статуту залізниць України вказало на помилковість відмови залізниці від участі у комісійній видачі вантажу та складанні комерційного акту.

Листом від 09.01.2019р. № ДН5-07/13 перевізник повідомив одержувача про відсутність підстав для проведення комісійної видачі вантажу та задоволення скарги від 08.01.2019 р. №08-1/35.

Після цього, а саме 09.01.2019р., ТОВ СП „Нібулон" складено лист № 09-1/35, в якому запропоновано станції Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці направити уповноваженого представника для участі у прийманні вантажу по кількості та складанні акту експертизи за участю експертів Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області. Вказаний лист одержано ПАТ „Українська залізниця", доказом чого є штамп з відміткою про отримання.

10.01.2019р. Регіональною торгово-промисловою палатою Миколаївської області оформлено акт експертизи № 120-0027, проведеної за участю представників ТОВ СП „Нібулон" - прийомоздавача та вагаря. Відповідно до цього висновку при зважуванні та огляді залізничного вагону № 95648945 , завантаженого зерном кукурудзи, з непорушеними пломбами відправника, фактично маса нетто складає 62950 кг, що на 3700 кг менше, ніж зазначено в накладній від 05.01.2019р. №433994873. У оглянутому вагоні виявлено в нижній частині кута і бункера середнього розвантажувального люка зі сторони штурвалів, в місці з`єднання кришки і бункера виявлений зазор, довжиною близько 50 см, у якому затиснуті зерна кукурудзи та стебла трави. При знятті ЗПП у присутності експерта на завантажувальних люках та огляді поверхні і місткості вантажу через завантажувальні люки, виявлено: між ІІ та ІІІ люками від сходів на довжині близько 2,8 м є конусоподібне поглиблення вантажу у вигляді воронки (порожнини) завглибшки візуально до 1,00 м, з чітко позначеною смугою по ширині вагону, характерний для стікаючого вантажу вниз, у бік середнього розвантажувального люка, який має в місці з`єднання кришки і бункера зазор з затиснутим зерном кукурудзи та стеблами трави.

В подальшому актом від 10.01.2019 року, складеному на перевантажувальному терміналі позивача перевіркою встановлено, що фактична маса при зважуванні вагона №95648945 виявилась менше на 3700 кг (а.с. 25).

Згідно з розрахунком вартості недостачі вантажу, який здійснений позивачем, маса відповідальної недостачі, з врахування норми недостачі 0,5% маси нетто вантажу, становить 3366,75 кг, а її вартість 17406,10 грн. виходячи із вартості вантажу 5170 грн. за 1 тону з урахуванням ПДВ та без врахування провізних платежів, що визначена у довідці ТОВ СП „Нібулон" від 19.03.2019р. №4421/3-19/27.

З урахуванням вищевикладеного, позивач звернувся до Господарського суду Одеської області з відповідною позовною заявою про стягнення збитків.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.2 ст. 908 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч.3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

При цьому, в силу вимог ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.307 Господарського кодексу України та ст.6 Статуту залізниць України наявна у матеріалах справи залізнична накладна свідчить про укладення між ТОВ „ТЕК ХЕДВЕЙ" (відправник) і відповідачем (перевізник) договору перевезення вантажу на користь позивача (вантажоодержувач).

Відповідно до п.„а" ст.111 Статуту залізниць України, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Із змісту ст. 113 Статуту залізниць України передбачено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно ст. 52 Статуту залізниць України, на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі: прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій; прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами; прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах (контейнерах); прибуття вантажу, який був завантажений залізницею; видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею; прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Так, з матеріалів справи вбачається, що під час переважування вагону № 95648945 ТОВ СП „Нібулон" виявлено нестачу вантажу, у зв`язку з чим товариство направило відповідачу письмову вимогу щодо складання комерційного акту, у задоволенні якої перевізником відмовлено.

Згідно п. 16 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. № 334, у разі відмови начальника станції від складання комерційного акта (акта загальної форми) або оформлення акта з порушенням цих Правил одержувач має право до вивезення вантажу зі станції, а при вивантаженні на місцях незагального користування - протягом 24 годин з моменту прийняття від залізниці вагона (контейнера) з вантажем подати про це письмову скаргу начальнику Дирекції залізничних перевезень (далі - Дирекція) безпосередньо або через начальника станції. При поданні скарги через начальника станції або безпосередньо начальнику Дирекції одержувачу видається розписка про прийняття скарги.

В п.3.4 роз`яснень президії Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" від 29.05.2002 р. № 04-5/601 (із змінами) зазначено, що якщо начальник залізничної станції необґрунтовано відмовився скласти комерційний акт або акт загальної форми, вантажоодержувач має право оскаржити таку відмову в порядку, передбаченому п.16 Правил складання актів, і здійснити приймання вантажу відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженої постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.65 № П-6, Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.66 № П-7, Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України, затвердженої спільним наказом Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту України, Державного комітету по стандартизації, метрології та сертифікації України, Державного комітету статистики України від 02.04.98 № 81/38/101/235/122. У разі додержання порядку оскарження відмови начальника станції у складанні зазначених актів вантажоодержувач має право звернутися до залізниці з претензією або позовом, до яких необхідно додати докази оскарження дій начальника залізничної станції та акти приймання вантажу.

Як встановлено вище судом, Регіональною торгово-промисловою палатою Миколаївської області оформлено акт експертизи від 10.01.2019р. № 120-0027 (дата початку 07.01.2019р., дата закінчення 10.01.2019р.), для участі в експертизі представника залізниці викликано листом від 09.01.2019 р. № 09-1/35, проте він не з`явився, однак з причини очікування представників залізниці огляд вагонів проводився експертом двічі, в якому зафіксовано, що: у вагоні на 3700 кг вантажу менше, ніж зазначено в накладній від 05.01.2019р. №43394873 та виявлений зазор, довжиною близько 50 см, у якому затиснуті зерна кукурудзи та стебла трави. При знятті ЗПП у присутності експерта на завантажувальних люках та огляді поверхні і місткості вантажу через завантажувальні люки, виявлено: між ІІ та ІІІ люками від сходів на довжині близько 2,8 м є конусоподібне поглиблення вантажу у вигляді воронки (порожнини) завглибшки візуально до 1,00 м, з чітко позначеною смугою по ширині вагону, характерний для стікаючого вантажу вниз, у бік середнього розвантажувального люка, який має в місці з`єднання кришки і бункера зазор з затиснутим зерном кукурудзи та стеблами трави.

З огляду на викладене вище та те, що ТОВ СП „НІбулон" надано до суду докази оскарження відмови начальника станції у складанні комерційного акту, а також зміст експертного дослідження, суд дійшов висновку, що позивачем у належний спосіб доведено прибуття на станцію призначення вагону з вантажем у технічно несправному стані, внаслідок чого могла виникнути нестача в т.ч. у процесі перевезення. Відповідні обставини мали бути відображені в комерційному акті, проте в порушення ст.ст. 52 та 129 Статуту залізниць України перевізник комерційний акт не склав. Крім того, на виконання ст.113 Статуту залізниць України відповідачем не надано доказів виникнення нестачі з причин, які від нього не залежали, в зв`язку з чим суд покладає цивільно-правову відповідальність за втрату вантажу в процесі перевезення на відповідача.

Положеннями ст.ст.114, 115 Статуту залізниць України закріплено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Отже, з огляду на ст. 114, 115 Статуту залізниць України, залізниця несе обмежену матеріальну відповідальність, виходячи з вартості вантажу, визначеної на підставі документа вантажовідправника.

Разом з тим, згідно залізничної накладної №43394873 відправником спірного вантажу є ТОВ „ТЕК ХЕДВЕЙ".

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Між тим, позивачем, в порушення вищевказаних норм, не доведено належним чином вартість недостачі втраченого вантажу, яка має бути відшкодована відповідачем, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази, зокрема документи передбачені ст. 115 Статуту залізниць України, які б підтверджували кількість і вартість відправленого вантажу саме вантажовідправником - ТОВ „ТЕК ХЕДВЕЙ", в зв`язку з чим позовні вимоги заявлені до АТ „Українська залізниця" в особі регіональної філії „Одеська залізниця" про стягнення вартості нестачі вантажу у розмірі 17406,10 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З урахуванням встановлених обставин, за відсутністю в матеріалах справи належних та допустимих доказів, підтверджуючих кількість і вартість відправленого вантажу ТОВ „ТЕК ХЕДВЕЙ", як вантажовідправника, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ „Нібулон" заявлених до АТ „Українська залізниця" в особі регіональної філії „Одеська залізниця", як до перевізника спірного вантажу.

Разом з тим суд зазначає, що не приймаються до уваги викладені у відзиві на позов доводи залізниці про те, що ним видано вантаж у схоронному стані, а також на те, що немає ознак втрати вантажу під час перевезення, оскільки такі твердження суперечать фактичним обставинам справи.

Що стосується посилань відповідача на правомірність його відмови в комісійній видачі вантажу та складанні комерційного акту, адже вагон прибув на станцію призначення з непошкодженими ЗПП, то в цій частині потрібно зазначити, що п.52 Статуту залізниць України встановлює обов`язок залізниці на станціях призначення перевірити масу і стан вантажу у разі прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а не тільки у випадку пошкодження пломб відправника.

Відносно доводів відповідача про те, що відмова в комісійній видачі вантажу та складанні комерційного акту зумовлена виявленням невідповідності маси вантажу залізничній накладній після прийняття вагонів та без участі працівників залізниці, господарський суд зауважує, що будь-які докази впливу на вантаж та/або на вагон з боку ТОВ СП „Нібулон" до моменту проведення експертизи в матеріалах справи відсутні, а, отже, позиція відповідача в цій частині ґрунтується на припущеннях.

Згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.В задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

2.Судові витрати покладаються на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29 травня 2019 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська