ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" травня 2019 р. м. Вінниця Cправа № 902/89/19

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.

при секретарі Незамай Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у справі № 902/89/19

за позовом: Жмеринської міської ради Вінницької області, вул. Центральна, 4, м. Жмеринка, Вінницька обл., 23100, код 03084233

до: Виробничо-комерційної фірми "Комета" ЛТД товариство з обмеженою відповідальністю, вул. Келецька, буд. 53, кім. 235, м. Вінниця, 21027, код 13308219 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Солум", вул. Шота Руставелі, буд. 16, м. Київ, 01001, код 36867614

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "ПІРЕУС БАНК МКБ", вул. Іллінська, буд. 8, м. Київ, 04070, код 20034231

про стягнення 78 675,83 грн.

за участю представників:

позивача - Марущак Жанна Миколаївна, довіреність № 4 від 22.01.2019;

Коновалова Яна Олегівна, довіреність № 3 від 02.01.20194;

відповідача - Задарко Юлія Миколаївна, ордер серія ВН 075995 від 21.02.2019;

третіх осіб - не з"явилися.

В С Т А Н О В И В :

07.02.2019 року до Господарського суду Вінницької області надійшов позов Жмеринської міської ради Вінницької області до Виробничо-комерційної фірми "Комета" ЛТД товариство з обмеженою відповідальністю про стягнення 78 675,83 грн. збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельної ділянки.

В якості підстави заявлених позовних вимог позивач посилається на використання відповідачем земельної ділянки в межах м. Жмеринки без відповідних правовстановлюючих документів, чим було завдано збитки територіальній громаді м. Жмеринки в розмірі 78 675,83 грн.

Ухвалою суду від 08.02.2019 року відкрито провадження у справі № 902/89/19 у порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті на 06.03.2019 року.

За результатами проведеного 06.03.2019 року судового засідання суд оголосив перерву на 03.04.2019 року.

В засіданні 03.04.2019 року суд оголосив перерву на 08.04.2019 року.

За результатами судового засіданні 08.04.2019 року суд постановив ухвалу про перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання 06.05.2019 року та залучив до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, ТОВ "Солум" та АТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" (протокольна ухвала). Про дату, час та місце наступного судового засідання сторони та треті особи були повідомлені шляхом їх виклику ухвалою від 11.04.2019 року.

22.04.2019 року до суду надійшло клопотання третьої особи - ТОВ "Солум" № 17/04/19-2 від 17.04.2019 року про долучення документів до матеріалів справи.

24.04.2019 року Жмеринським управлінням ГУ ДФС у Вінницькій області на виконання вимог ухвали від 11.04.2019 року надано інформацію (вх. № 02.1-34/3638/19 від 24.04.2019 року). Інформація аналогічного змісту від Жмеринського управління ГУ ДФС у Вінницькій області надійшла до суду також 02.05.2019 року.

02.05.2019 на адресу суду від Головного управління ДФС у Вінницькій області надійшов лист (вх.канц. № 02.1-34/3724/19 від 02.05.2019 року), в якому зазначено що податкову декларацію з плати на землю за 2017 рік не подано та інформація щодо сплати податку за користування земельною ділянкою відсутня.

06.05.2019 року позивачем, на виконання вимог ухвали суду від 11.04.2019 року, надано витребувані докази.

В судовому засіданні 06.05.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті, про що постановлено протокольну ухвалу.

Ухвалою суду від 06.05.2019 року повідомлено сторін про дату наступного судового засідання для розгляду справи по суті на 15.05.2019 року.

В судове засідання прибули представники позивача. які підтримали позовні вимоги у повному обсязі, та представник відповідача, яка просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Треті особи своїм правом участі в судовому засіданні не скористались про причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не надали.

Суд зазначає, що про дату, час та місце судового засідання сторони були повідомлені належним чином ухвалою суду від 06.05.2019 року, яка надсилалась рекомендованою кореспонденцією.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про дату, час та місце судового слухання, але останні не скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні.

Разом з тим адресовані третім особам (ОСОБА_1, ТОВ "Солум", АТ "ПІРЕУС БАНК МКБ") ухвали від 06.05.2019 року на дату проведення судового засідання до суду не повернулись.

При цьому, з наявної інформації з підприємства зв'язку "Укрпошта" надіслані ухвали суду від 06.05.2019 ТОВ "Солум" та ОСОБА_1 значаться "Відправлено до точки видачі/доставки", а АТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" значиться "Відправлення вручено: особисто".

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р. або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

У рішенні у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Шульга проти України" та справі "Красношапка проти України" зазначено, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ та організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними.

У справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" Європейським судом з прав людини наголошено, що правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від третіх осіб до суду не надходило.

У зв'язку з вищезазначеним, справа розглядається у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом, встановлено наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач посилається не те, що відповідач користувався земельною ділянкою по АДРЕСА_2 без відповідних правовстановлюючих документів, чим було завдано збитки територіальній громаді м. Жмеринки в розмірі 78 675,83 грн.

У відзиві на позовну заяву б/н від 22.02.2019 року відповідач не визнає заявлених позовних вимог, зазначаючи наступне:

- на праві власності відповідачу належить 92/100 частки будівлі лазньо-прального комплексу на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.2003 року;

- розрахунок збитків є необґрунтованим, зазначена позивачем площа земельної ділянки, якою користується відповідач не встановлена;

- у позивача відсутні документи щодо меж земельної ділянки за таким об"єктом, як 92/100 частки будівлі лазньо-прального комплексу.

- позивачем не додано документів, що підтверджують наявність в останнього речових прав на земельну ділянку площею 1981,00 м.кв, що розташована по АДРЕСА_2;

- відповідач зазначає, що користується площею належною йому будівель в розмірі 1606,8 м.кв;

- у позивача відсутні підстави стверджувати про користування відповідачем земельною ділянкою розміром 1981 м.кв., оскільки в договорі купівлі-продажу об"єкта нерухомого майна відсутні будь-які посилання на розміщення нерухомого майна (будівлі, лазньо-прального комплексу) на змельній ділянці вище зазначеної площі (а.с. 86-89, т.1);

- при визначенні розміру збитків позивачем застосовано невірну методику розрахунків, оскільки підлягали застосуванню положення Постанови Кабінету Міністрів України №963 від 25.07.2007 року.

У відповіді на відзив № 70В35 від 04.03.2019 року, позивач вважає твердження відповідача викладені у відзиві безпідставними та такими що не відповідають дійсності, з наступних підстав:

- право на земельну ділянку в набувача будинку, будівлі або споруди виникає з моменту набуття права на будинок, будівлю або споруду незалежно від будь-яких подальших дій набувача щодо оформлення права на земельну ділянку. Таке оформлення може мати місце в подальшому, в тому числі шляхом підписання відповідного договору (оренди, емфітевзису, суперфіцію), в зв"язку з чим, у відповідача виник обов'язок оформити право користування земельною ділянкою під нерухомим майном та земельною ділянкою для обслуговування цього майна;

- 25.07.2005 року відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки із Жмеринською міською радою Вінницької області, що розташована по АДРЕСА_2, загальною площею 0,2074 га, у тому числі 0,1138 га - під будівлями та спорудами, 0,0936 - під проїздами, проходами та площадками;

- рішенням Виконавчого комітету Жмеринської міської ради № 159 віл 21.06.2007 року, відповідно до норм земельного законодавства, враховуючи згоду землекористувача, в зв'язку з переходом права на будівлю вилучено було частину земельної ділянки у відповідача, а саме 0,0103 га, ВАТ "Міжнародний комерційний банк", таким чином, площа орендованої земельної ділянки відповідачем зменшилась та становить 0,1971 га;

- за твердженнями позивача з 2007 року по 2012 року відповідач здійснював оплату орендованої земельної ділянки, що підтверджує факт використання земельної ділянки;

- порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України (а.с. 113-116, т. 1).

У запереченні на відповідь на відзив б/н від 06.03.2019 року відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову, вказуючи, на те що відповідь на відзив підтверджує обставину, що земельна ділянка у визначеному позивачем розмірі, про стягнення збитків тимчасовим заняттям якої заявлено позов, відсутня (а.с. 109-112, т. 1).

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що рішенням 24 сесії Жмеринської міської ради 6 скликання № 389 від 18.07.2012 року прийнято рішення "Про надання дозволів на розробку документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельної ділянки по АДРЕСА_2 для укладення договору оренди земельної ділянки для комерційних потреб" (а.с. 25, т. 1).

22.03.2017 року робочою групою у складі працівників Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області здійснено інвентаризацію земель міста за результатом чого складено акт про проведення перевірки додержання вимог чинного законодавства при використанні земельної ділянки, відповідно до якого встановлено що Виробничо-комерціною фірмою "Комета" ЛТД ТОВ використовується земельна ділянка, що розташована по АДРЕСА_2 без правоустановчих документів на неї

Крім того перевіркою встановлено, що даному товариству, відповідно до рішення 24 сесії Жмеринської міської ради 6 скликання № 390 від 18.07.2012 року було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди зазначеної вище земельної ділянки, в зв"язку з чим групою було надіслано лист з проханням оформлення правоустановчі документи на земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_2 (а.с. 26, т. 1).

Листом вих. № 02-5/10-817 від 23.03.2017 року Виконавчий комітет Жмеринської міської ради звернувся із запитом до Жмеринського РСП КП "ВООБТІ", що надання відомостей за ким зареєстровано право власності на нерухоме майно (а.с. 27, т. 1).

30.03.2017 року на адресу позивача від Жмеринського РСП КП "ВООБТІ" надійшла відповідь (лист № 108 від 30.03.2017 року), в якій зазначено, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи право власності на 92/100 частки будівлі лазньо-прального комплексу, що розташований за адресою АДРЕСА_2, зареєстровано за Виробничо-комерційною фірмою "Комета-ЛТД" на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.2003 року та акту прийому-передачі нерухомого майна від 14.05.2003 року (а.с. 28, т. 1).

Протягом квітня - вересня 2017 року позивачем на адресу відповідача було надіслано листи (№ 69 від 20.04.2017 року, № 02-5/10-2057 від 11.08.2017 року, № 02-510-2235 від 07.09.2017 року) з проханням оформити відповідно до вимог чинного законодавства земельну ділянку (а.с. 31-36, т. 1).

Відповідач листом № 41 від 19.06.2017 р. повідомив, що будівля лазньо-прального комплексу знаходиться в продажу, тому оформлення права власності на земельну ділянку під будівлею буде проводитись новим власником (а.с.30, т. 1).

В подальшому, комісією було здійснено розрахунок заподіяних ВКФ "Комета" ЛТД ТОВ збитків за тимчасове зайняття земельної ділянки за період з 20.04.2017 року по 31.10.2017 року яка складає 78 675,83 грн та за результатами чого складено акт (а.с. 41, т. 1).

Даний акт був затверджений рішенням Виконавчого комітету жмеринської міської ради Вінницької області № 375 від 21.12.2017 року "Про визначення розміру збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельної ділянки ВКФ "Комета" ЛТД ТОВ" (а.с. 37-38, т. 1).

28.12.2017 на адресу відповідача надіслано лист № 280 з проханням про добровільне відшкодування збитків в сумі 78 675,83 грн (а.с.50, т. 1).

Однак, збитки в сумі 78 675,83 грн. у добровільному порядку не відшкодовано.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача, суд виходив із наступного.

Предметом спірних правовідносин є питання наявності достатніх правових підстав для покладення на відповідача обов'язку з відшкодування на користь територіальної громади м. Жмеринки збитків. завданих внаслідок використання земельної ділянки без відповідних правовстановлюючих документів.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Аналогічний припис міститься в ст.1 Земельного кодексу України, яка вказує, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно із ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Відповідно до ст.206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

В пункті "г" ч.1 статті 90 Земельного кодексу України визначено, що власники земельних ділянок мають право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом. Частина друга цієї статті вказує, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно із ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Підстави та порядок стягнення коштів, які особа мала б отримати за звичайних умов, втім не отримала, визначено також статтею 22 ЦК та частиною 2 статті 224, статтею 225 ГК, за змістом яких упущеною вигодою вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене, а друга сторона додержувалася правил здійснення господарської діяльності.

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності.

Підстави для настання цивільно-правової відповідальності за порушення земельного законодавства встановлено, зокрема, ЗК України.

За змістом статті 152 ЗК держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Пунктом "д" статті 156 ЗК України передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором.

У ч. 2 ст. 217 ГК України зазначено, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Частиною 1 ст.218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 224 ГК передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно із ч. 2 ст.157 Земельного кодексу України, порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.1 постанови КМ України № 284 від 19.04.1993 р. "Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам" власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

При цьому згідно п. 2 вказаної постанови розмір збитків визначається комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Пунктом 3 постанови визначено, що відшкодуванню підлягають збитки заподіяні власникам землі у вигляді неодержаних доходів. Неодержаний дохід - це дохід, який міг би одержати власник землі із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її тимчасового зайняття.

Відповідно до п.5 зазначеної постанови збитки відшкодовуються власникам землі підприємствами, організаціями, установами та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів на пізніше 1 місяця після затвердження актів комісії по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельної ділянки комунальної власності при виконавчому комітеті.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У розумінні цієї статті Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Аналогічні приписи містяться у статті 225 Господарського кодексу України. Згідно з пунктом 1 якої до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Застосування цивільно-правової відповідальності можливе лише при наявності передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який є підставою цивільно-правової відповідальності. Склад цивільного правопорушення, визначений законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, утворюють наступні елементи: суб'єкт, об'єкт, об'єктивна та суб'єктивна сторона. Суб'єктом є боржник; об'єктом - правовідносини по зобов'язаннях; об'єктивною стороною - наявність збитків у майновій сфері кредитора, протиправна поведінка у вигляді невиконання або неналежного виконання боржником свого зобов'язання, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника і збитками; суб'єктивну сторону цивільного правопорушення складає вина, яка представляє собою психічне відношення особи до своєї протиправної поведінки і її наслідків.

Правильне встановлення порушеного цивільно-правового обов'язку за договором є необхідним для відповідної кваліфікації змісту правовідносин, що виникли із факту порушення.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає, тобто для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Щодо доводів відповідача стосовно невірної методики обчислення позивачем збитків, судом відхиляються зазначені доводи останнього з огляду на наступне.

Норми Постанови Кабінету Міністрів України № 963 від 25.07.2007 р. "Про затвердження Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу" спрямована на визначення розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним та фізичним особам, на всіх категоріях земель внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу (далі - розмір шкоди).

Матеріалами справи підтверджено, що у власності відповідача перебуває об'єкт нерухомого майна: 92/100 частки будівлі лазньо - прального комплексу у АДРЕСА_2

Право власності на нерухоме майно Виробничо-комерційною фірмою "Комета-ЛТД" на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.2003 року та акту прийому-передачі нерухомого майна від 14.05.2003 року (а.с. 28, т. 1).

При оформленні вказаного договору купівлі - продажу площа нерухомості становила 1661,3 кв.м., про що зазначено у короткій технічній характеристиці (а.с. 93).

14.06.2004 року Виробничо-комерційною фірмою "Комета-ЛТД" на підставі договору купівлі-продажу відчужено 1/20 (5/100) частини нерухомого майна площею 87,6 кв.м. (приміщення №4-1; 4-2 в літ. "А") на користь ВАТ "Міжнародний комерційний банк" (перейменовано у Акціонерне товариство "ПІРЕУС БАНК МКБ").

09.12.2011 року вказані приміщення придбано ТОВ "Солум" на підставі договору купівлі - продажу від 09.12.2011 року.

Крім того, ОСОБА_1 згідно договору купівлі - продажу від 07.04.2006 року, оформлено право власності на 3/100 частини нерухомого майна, площею 54,5 кв.м.

Таким чином, Виробничо-комерційна фірма "Комета-ЛТД" станом на момент розгляду справи є власником саме 92/100 частки будівлі лазньо-прального комплексу у АДРЕСА_2

Наявність у власності нерухомого майна, яке розміщено на спірній земельній ділянці виключає можливість кваліфікації такого права володіння як самовільного зайняття земельної ділянки.

Тому, відсутні правові підстави для застосування до даних правовідносин положень Постанови Кабінету Міністрів України № 963 від 25.07.2007 року.

Судом взято до уваги, що розмір збитків при використанні земель без оформлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди (користування) земельної ділянки, дорівнює сумі, яка могла б надійти до місцевого бюджету в разі, якщо б зазначений договір був укладений між орендодавцем та орендарем та нараховується на підставі даних нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

При цьому, наданий розрахунок збитків, який міститься в матеріалах справи, враховує сплату відповідачем земельного податку та визначає належні до сплати збитки, як різницю між визначеним до сплати розміром орендної плати за відповідний період та сумою земельного податку, що надійшла.

Враховуючи встановлений факт користування відповідачем земельною ділянкою у АДРЕСА_2 без відповідних правовстановлюючих документів, позивачем вірно обчислено розмір завданих збитків саме на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.1993 р. "Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам"

Суд вважає доведеним також правомірність розрахунку суми збитків виходячи з розміру площі земельної ділянки 0,1981 га з огляду на наступні обставини.

Ставка орендної плати за землю на рівні 10% нормативної грошової оцінки визначена Рішенням Жмеринської міської ради Вінницької області №921 від 19.04.2007 року (а.с. 52).

Розмір збитків обчислено компетентним органом на підставі протоколу відповідної комісії по визначенню розміру збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельних ділянок міста Жмеринка. яка діяла відповідно до затвердженого органом місцевого самоврядування положення (а.с. 128 - 130).

Відповідач не скористався правом участі у засіданні даної комісії а у процесі затвердження Акту про визначення розміру збитків від 11.12.2017 року (а.с.38, 39), представник відповідача не посилалася на відсутність інформації про час та місце розгляду даних питань.

Рішення Виконавчого комітету жмеринської міської ради Вінницької області № 375 від 21.12.2017 року "Про визначення розміру збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельної ділянки ВКФ "Комета" ЛТД ТОВ" прийнято повноважною особою, до відання якої віднесено вирішення питань про визначення розміру збитків.

Відповідач не скористався правом оскарження даного рішення органу місцевого самоврядування.

Визначена позивачем площа земельної ділянки підтверджена Відділом у Жмеринському районі Головним управлінням Держгеокадасту у Вінницькій області (а.с. 42), до компетенції якого віднесено здійснення обстежень земельних ділянок, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель (п. 5(1) Постанови КМУ від 14 січня 2015 р. № 15).

Спеціаліста даної компетентної установи включено до складу комісії по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельних ділянок на підставі (а.с. 124 - 128).

Право користування зазначеною земельною ділянкою набуто відповідачем на підставі Договору оренди землі від 25.07.2005 року (а.с. 138, 139) в межах площі 0,2074 га, у тому числі 0,1138 га - під будівлями та спорудами, 0,0936 га - під проїздами, проходами, площадками (п. 2 Договору).

Рішення про вилучення земельної ділянки у 21.06.2007 року (а.с. 136) обумовлено набуття права власності на частину приміщень ВАТ "Міжнародний комерційний банк" (перейменовано у Акціонерне товариство "ПІРЕУС БАНК МКБ") та оформленням права оренди на 0,0103 га земельної ділянки по АДРЕСА_2 з яких 0,0087 га - під будівлями та спорудами, 0,0016 га - під проїздами, проходами, площадками, що підтверджено Договором оренди землі від 08.10.2007 року (а.с. 140).

ТОВ "ВКФ "Комета" самостійно підтверджено межі земельної ділянки, яку передано в користування ВАТ "Міжнародний комерційний банк" (перейменовано у Акціонерне товариство "ПІРЕУС БАНК МКБ"), що підтверджено Актом встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (а.с. 148).

Тому, суд погоджується з доводами позивача, що після оформлення права користування землею ВАТ "Міжнародний комерційний банк" (перейменовано у Акціонерне товариство "ПІРЕУС БАНК МКБ"), у володінні відповідача залишилась земельна ділянка площею 0,1981 га (0,2074 га - 0,0103) по АДРЕСА_2

Відповідачем не спростовано, що саме з площі земельної ділянки розміром 0,1981 га здійснювались нарахування та розрахунки за користування ділянкою з період 01.01.2007 по 31.12.2012 р.р. (а.с. 162 - 163), які оплачувались товариством.

09.12.2007 року ТОВ "ВКФ "Комета" розроблено технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_2 площею 0,1981 га, з яких 0,1030 га - під будівлями та спорудами, 0,0951 га - під проїздами, проходами, площадками, що підтверджено Листом Відділом у Жмеринському районі Головним управлінням Держгеокадасту у Вінницькій області та долдученими документами (а.с. 194 - 233).

Тобто, відповідачем самостійно визначено розмір спірної земельної ділянки та не надано суду жодних доказів на підтвердження зміни порядку її використання.

Також, відповідачем не висловлено жодних заперечень при оформленні права оренди на землю ТОВ "Солум" в аналогічних розмірах, які перебували у користуванні ВАТ "Міжнародний комерційний банк" (перейменовано у Акціонерне товариство "ПІРЕУС БАНК МКБ"), що підтверджено Договором оренди земельної ділянки від 14.02.2012 року та Додатковою угодою від 21.02.2012 року.

ОСОБА_1 оформлено право на землю на підставі Договору купівлі - продажу від 07.11.2012 року.

Отже, предмет позову не впливає на визначення сум сплати за використання землі суміжними землекористувачами.

Питання вилучення земельної ділянки не стосується періоду нарахування збитків, які є предметом позову, та не звільняє відповідача від обов'язку оформити правовстановлюючі документи на землю.

Крім того, площу спірної земельної ділянки в розмірі 0,1981 га підтверджено при обстеженні сертифікованим інженером землевпорядником Черниш Д.Л., відомості про якого внесено до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників (номер кваліфікаційного сертифікату №001091 від 03.01.2013, строк дії до 16.10.2021 року - https://land.gov.ua/info/derzhavnyi-reiestr-sertyfikovanykh-inzheneriv-zemlevporiadnykiv/).

Отже, визначений позивачем у розрахунку завданих збитків розмір земельної ділянки підтверджено сукупністю належних та допустимих письмових доказів по справі, достовірність яких не спростовано відповідачем.

Тому, оцінюючи наявні письмові докази у матеріалах справи, суд вважає правомірним обчислення розміру збитків з площі земельної ділянки на рівні 0,1981 га.

Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України (чинного на час переходу права власності на об'єкти нерухомості в редакції від 03.04.2003 року), при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

При переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

В силу ст. 377 ЦК України в редакції від 16.01.2003 року, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Водночас, при вирішенні вимог про визначення розміру земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, право власності на які при їх відчуженні перейшло до набувача без визначення в договорі права на земельну ділянку, суд має з'ясовувати, зокрема, чому це питання не було визначено в договорі, можливість укладення між відчужувачем і набувачем додатку до цього договору щодо права набувача на земельну ділянку та чи не свідчить реальна можливість використання всієї земельної ділянки за цільовим призначенням саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, який існував до їх відчуження.

Розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо (п. 18.1. Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ").

Однак, відповідне право на землю переходить після її виділення в натурі.

Суд виходить з того, що обов'язок визначити межі земельної ділянки покладено на землекористувача.

Станом на час вирішення спору Порядок формування земельної ділянки як об'єкта цивільних прав визначено статтею 79-1 ЗК України, згідно якої земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Формування земельних ділянок здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Пунктом 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. N 1051, передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49 - 54 цього Порядку.

Відповідачем не надано жодних пояснень з приводу не оформлення права власності на землю з 2003 року, не заявлено клопотання про призначення відповідної експертизи (що роз'яснено судом), ТОВ "ВКФ "Комета" самостійно обрано спосіб землекористування шляхом оформлення договору оренди землі, не надано обґрунтування щодо обставин припинення сплати за користування земельною ділянкою після 2012 року, не доведено існування обставин, які свідчили б про зміну порядку використання землі по АДРЕСА_2 після 2003 року за виключенням наявних відомостей про оформлення права користування землею суміжними землекористувачами.

Матеріали справи не містять належних доказів оформлення відповідачем права власності не ділянку після набуття права власності на об'єкт нерухомого майна або права користування земельною після її вилучення у 2007 році відповідно до вимог чинного законодавства.

Тобто, користування землею без правовстановлюючих документів продовжується протягом тривалого проміжку часу, що порушує належний порядок господарювання.

Вказане відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 14.09.2016 у справі N 6-2588цс15, яку судом взято до уваги в спірних правовідносинах з відшкодування збитків, заподіяних власнику земельної ділянки тимчасовим невикористанням земельної ділянки.

Підставою для звільнення від відповідальності за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів є доведення обставин вчинення всіх необхідних дій для оформлення права на землю, неможливість завершити оформлення правовстановлюючих документів з незалежних від особи обставин.

Відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а також той факт, що іншими особами визначена позивачем ділянка не використовується підтверджено також відповідачем у відзиві на позовну заяву та не заперечувалось представником відповідача у судових засіданнях.

Тому, суд критично оцінює позицію відповідача щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на порядок переходу права власності на землю, використання ділянки у меншому розмірі, оскільки такі твердження не доведено у визначеному процесуальним законом порядку.

Враховуючи викладене, здійснений позивачем розрахунок збитків за використання відповідачем земельної ділянки без правовстановлюючих документів є таким, що відповідає спірним правовідносинам, котрі склались між сторонами справи.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідачем належними та допустимими засобами доказування не спростовано надані позивачем обчислення стосовно розміру спірної земельної ділянки, нормативної грошової оцінки ділянки, відсоткової ставки нарахувань при визначенні розміру збитків, індексу інфляції (а.с. 41 - 43). не надано власного розрахунку збитків з огляду на площу земельної ділянки, яка перебуває у користуванні під будівлями та спорудами, власником яких є відповідач.

Відповідач не клопотав про призначення експертизи з приводу визначення розміру земельної ділянки, яка перебуває у фактичному володінні, не надав суду висновків спеціалістів з даного приводу, не спростував фактів погодження меж розміру ділянок суміжних землекористувачів, сплати орендної плати за землю того ж розміру. що є предметом позовних вимог у 2007 - 2012 р.р.

Посилання відповідача на бажання продати об'єкт нерухомого майна (а.с. 30), вчинення дій з розроблення проекту землеустрою лише з 01.04.2019 року (а.с. 181, 182) не може слугувати підставою від звільнення від виконання обов'язку з відшкодування збитків виходячи з фактичного використання земельної ділянки.

Зазначені обставини свідчать про невиправдане зволікання з оформленням правовстановлюючих документів на землю, чим завдано збитків територіальній громаді м. Жмеринка.

Отже, відповідачем порушено майнові права та інтереси Жмеринської міської ради Вінницької області, що є підставою для їх судового захисту.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі з урахуванням мотивів наведених вище.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору в сумі 1921,00 грн., які було сплачено позивачем при зверненні до суду, підлягають віднесенню на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Комета" ЛТД (вул. Келецька, буд. 53, кім. 235, м. Вінниця, 21027, код 13308219) на користь Жмеринської міської ради Вінницької області (вул. Центральна, 4, м. Жмеринка, Вінницька обл., 23100, код 03084233) 78 675,83 грн. збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 за період з 20.04.2017 року по 31.10.2017 року.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Комета" ЛТД (вул. Келецька, буд. 53, кім. 235, м. Вінниця, 21027, код 13308219) на користь Жмеринської міської ради Вінницької області (вул. Центральна, 4, м. Жмеринка, Вінницька обл., 23100, код 03084233) 1 921,00 грн. - судових витрат зі сплати судового збору.

4. Видати наказ після набранням судовим рішенням законної сили.

5. Примірник рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області.

Повне рішення складено 27 травня 2019 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Центральна, 4, м. Жмеринка, Вінницька обл., 23100)

3 - відповідачу (вул. Келецька, буд. 53, кім. 235, м. Вінниця, 21027)

4 - Легкошкур О.В (АДРЕСА_1)

5 - ТОВ "Солум" (вул. Шота Руставелі, буд. 16, м. Київ, 01001)

6 - АТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" (вул. Іллінська, буд. 8, м. Київ, 04070)