ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року Справа № 925/126/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді - Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Козоріз О.І.,

за участі представників сторін:

від позивача - Житнікова Т.А. - представник за довіреністю,

від відповідача - Грищенко О.М. - адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Черкаської міської ради, м. Черкаси

до товариства з обмеженою відповідальністю "Пролісок-79",

м. Черкаси

про стягнення 193 927 грн. 11 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області звернулася з позовом Черкаська міська рада до товариства з обмеженою відповідальністю "Пролісок-79" про стягнення з відповідача 193 927 грн. 11 коп. збитків спричинених фактичним користуванням земельною ділянкою без належного оформлення права користування, з підстав визначених ст. 22 ЦК України, ст. 157 ЗК України та ст. 224 ГК України.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 05 лютого 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05 березня 2019 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 05 березня 2019 року було оголошено перерву до 11 год. 20 хв. 13 березня 2019 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 13 березня 2019 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, відкладено підготовче засідання на 25 квітня 2019 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 25 квітня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 11 год. 20 хв. 23 травня 2019 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 27 лютого 2019 року та зазначав, що у позивача відсутні підстави для нарахування збитків за 2015-2018 роки, оскільки право користування у попереднього землекористувача - ПАТ "Черкаське Хімволокно" земельною ділянкою, що була надана в оренду відповідачу, було припинено рішенням Черкаської міської ради від 04 лютого 2016 року за №2-260. Згідно п. 2 цього рішення земельні ділянки віднесено до земель не наданих у власність чи користування.

Листи позивача з пропозицією укласти договір про відшкодування збитків (неодержаного доходу) відповідач не отримував.

Відповідач звернувся до позивача з листом від 16 травня 2016 року про надання дозволу на розробку та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Однак відповідне рішення Черкаською міською радою було прийнято лише 28 липня 2016 року.

Приватним підприємством "Геотоп-Сервіс" на замовлення відповідача було розроблено та погоджено структурними підрозділами міської ради проект землеустрою земельної ділянки загальною площею 1,1109 га.

Протягом 2016-2018 років проект землеустрою проходив процедуру погодження у Державному земельному кадастрі та в структурних підрозділах позивача.

Довготривале оформлення документів на право користування земельною ділянкою площею 1,1109 га по проспекту Хіміків, 74 м. Черкаси , на думку відповідача, виникло саме з вини позивача внаслідок затягнутої процедури погодження структурними підрозділами позивача проекту землеустрою та прийняття позивачем рішення про надання земельної ділянки відповідачу, що свідчить про відсутність складу цивільного правопорушення в діях відповідача.

Враховуючи вищенаведене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні, яке відбулося 23 травня 2019 року згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/126/19.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю, виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з позовом про стягнення збитків у розмірі 193 927 грн. 11 коп. завданих внаслідок безоплатного користування відповідачем земельною ділянкою, в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на приписи ст. 22 ЦК України, ст. ст. 124, 156, 157 ЗК України та зазначав, що земельна ділянка площею 1,1109 га по проспекту Хіміків,74 в м. Черкаси використовується відповідачем з порушенням вимог земельного законодавства. Документи, що посвідчують право власності або право користування земельної ділянки за період з 24 вересня 2015 року по 11 квітня 2018 року у відповідача відсутні, чим спричинено позивачу збитки.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно товариство з обмеженою відповідальністю "Пролісок-79" набуло право власності на нерухоме майно по проспекту Хіміків, 74 в м. Черкаси на підставі договору купівлі-продажу від 24 вересня 2015 року №3857.

Рішенням Черкаської міської ради №2-260 від 04 лютого 2016 року було припинено публічному акціонерному товариству "Черкаське хімволокно" право користування земельними ділянками по проспекту Хіміків, 74 площею 57,9670 га, площею 66,0589 га, площею 44,3898 га.

Вищезазначені земельні ділянки віднесено до земель не наданих у власність чи користування.

16 травня 2016 року відповідач звернувся до позивача з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,1109 га по проспекту Хіміків,74 в м. Черкаси .

Рішенням Черкаської міської ради від 28 липня 2016 року №2-880 надано товариству з обмеженою відповідальністю "Пролісок-79" дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,1109 га по проспекту Хіміків,74 під нежитлові будівлі.

Приватним підприємством "Геотоп-Сервіс" на замовлення відповідача було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 1,1109 га.

Рішенням Черкаської міської ради №2-3327 від 12 квітня 2018 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 1,1109 га в оренду на 49 років товариству з обмеженою відповідальністю "Пролісок-79" для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості по проспекту Хіміків,74.

Надано відповідачу в оренду на 49 років відповідну земельну ділянку.

Пунктом 4.1. зазначеного рішення відповідача було зобов`язано укласти договір про відшкодування збитків (неодержаного доходу) власника землі (міській раді) за період використання землі без правоустановчих документів (з дати набуття права власності на нерухоме майно) у встановленому законом порядку.

Позивач стверджував, що 15 травня 2018 року на адресу відповідача був направлений лист (вих. № 2365-01-14 від 15 травня 2018 року) з пропозицією укласти договір про відшкодування збитків (неодержаного доходу).

23 травня 2018 року на адресу відповідача було вдруге направлено лист (вих. № 2466-01-25 від 23 травня 2018 року) з пропозицією укласти договір про відшкодування збитків (неодержаного доходу) та з відповідним проектом договору.

Договір оренди землі між сторонами був укладений 30 травня 2018 року.

Згідно ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

При цьому дана норма Земельного кодексу України не звільняє набувача майна від обов`язку належного оформлення права користування земельною ділянкою, на якій розміщені об`єкти нерухомості.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, що знаходяться на території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно зі ст. 80 ЗК України суб`єктом права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності.

Частиною 2 ст. 83 ЗК України передбачено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" однією з форм місцевого самоврядування є представництво спільних інтересів територіальних громад сіл, селищ, міст через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно з п.п.1 п. "б" ч. 1 ст. 33 зазначеного Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель.

Пунктом 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що до виключної компетенції міських рад відносяться регулювання земельних відносин.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (ч. 1 ст. 124 ЗК України).

Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (п. "д" ч. 1 ст. 156 ЗК України).

Згідно ч. 2 ст. 157 ЗК України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року N284 "Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам" встановлено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Згідно із п. 3 Порядку відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи якщо вони обґрунтовані.

Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Пунктом 2 Порядку встановлено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Актом про визначення збитків власнику землі від 18 липня 2018 року №21-2018 було визначено збитки у вигляді неодержаного Черкаською міською радою доходу за час фактичного користування відповідачем земельною ділянкою по проспекту Хіміків, 74 за період з 24 вересня 2015 року по 11 квітня 2018 року в розмірі 193 927 грн. 11 коп.

Зазначений акт затверджений рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 02 жовтня 2018 року №899 (а.с. 18).

Згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

За змістом положень ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено у ст. 1166 Цивільного кодексу України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить протиправну поведінку заподіювача шкоди, наявність шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину останнього. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Судом враховано, що регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Предметом позову в цій справі є стягнення збитків за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт нерухомості.

Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт "е" частини першої статті 141 цього Кодексу).

З огляду на приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Рішення про припинення права у попереднього землекористувача було прийнято 04 лютого 2016 року.

Водночас, лише 12 квітня 2018 року позивачем було прийнято рішення про реєстрацію права комунальної власності за територіальною громадою міста Черкаси на земельну ділянку площею 1,1109 га по проспекту Хіміків ,74 в межах, визначених документацією із землеустрою.

Сторони визнають той факт, що у попереднього власника будівлі (продавця) існувало право постійного користування земельною ділянкою.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 92 ЗК України (в редакції станом на 24 вересня 2015 року) права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають:

а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності;

б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації;

в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності;

г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування";

ґ) вищі навчальні заклади незалежно від форми власності;

д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Відповідач не відноситься до даного суб`єктного складу.

Як вже зазначалося вище, договір оренди землі між сторонами було укладено лише 30 травня 2018 року.

Відтак суд вважає, що немає підстав для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок, оскільки до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

При цьому судом враховано висновок Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року зі справи №922/3412/17.

Проте, позову з цих підстав суду заявлено не було.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Черкаської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю "Пролісок-79" про стягнення 193 927 грн. 11 коп. збитків - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 27 травня 2019 року.

Суддя А.В.Васянович