РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.06.2019Справа № 910/4187/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Укрстальспецконструкція"

до Приватного акціонерного товариства "Укратоменергобуд"

про стягнення 45 837,42 грн.

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Мухіна Я.І.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Укрстальспецконструкція" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Укратоменергобуд" (відповідач) про стягнення 45837,42 грн., з яких: 11729,00 грн. 3% річних та 34108,42 грн. збитків від інфляції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/4187/19 та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

В матеріалах справи наявні докази отамання учасниками справи ухвали Господарського суду міста Києва від 09.04.2019 № 910/4187/19 про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від останніх до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Відповідачем без поважних причин відзив на позовну заяву у встановлений строк до суду не подано.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву та додані до неї докази.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2018 у справі №910/7190/18 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Укрстальспецконструкція" та стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Укратоменергобуд" 473828,99 грн. основного боргу, 33726,00 грн. 3% річних, 157780,56 грн. збитків від інфляції за прострочення виконання зобов`язань щодо оплати виконаних робіт по Договору №9/04-12 СП від 09.04.2012 (за період з 01.01.2016 по 16.05.2018), право вимоги за яким позивач набув до ПАТ "Укратоменергобуд" на підставі Договору відступлення права вимоги №1 від 24.04.2018.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2018 у справі №910/7190/18 скасовано.

Постановою Верховного Суду від 05.12.2019 постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 скасовано, рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2018 у справі №910/7190/18 залишено без змін.

Печерським РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві, шляхом примусового виконання судового рішення у справі №910/7190/18, на рахунок позивача 25.02.2019 перераховано частину стягнутої заборгованості з ПАТ "Укратоменергобуд" - 63 359,65 грн. та 19.03.2019 решту боргу у сумі 608529,80 грн. У зв`язку з фактичним виконанням рішення, виконавче провадження про стягнення заборгованості по справі №910/7190/18 закінчено.

Враховуючи, що основний борг 473828,99 грн. (за Договором №9/04-12 від 09.04.2012) було погашено частинами лише 25.02.2019 та 19.03.2019, а 3% річних та збитки від інфляції були стягнуті та сплачені за період з 01.01.2016 по 16.05.2018, позивач нарахував до стягнення з відповідача вищенаведені суми 3% річних та збитків від інфляції за період з 17.05.2018 - дати наступної після періоду, за який відбулося стягнення, до 24.02.2019 - дати, що передує 25.02.2019 - дати погашення частини основного боргу у сумі 63 359,65 грн., та з 25.02.2018 - дати наступної після періоду, за який відбулось стягнення, до 18.03.2019 - дати, що передує 19.03.2019 - дати погашення решти боргу у сумі 608529,80 грн., у зв`язку з чим подав даний позов до суду.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до ч.ч. 1-3статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст. 76-79 ГПК України).

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Спір у справі виник внаслідок того, що відповідач не вчасно виконав рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2018 у справі №910/7190/18, що є підставою для нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

З наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено таке:

- рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2018 у справі №910/7190/18 стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Укратоменергобуд" за прострочення виконання зобов`язань щодо оплати виконаних робіт по Договору №9/04-12 СП від 09.04.2012 (за період з 01.01.2016 по 16.05.2018) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Укрстальспецконструкція" 473 829,99 грн. основного боргу, 33726,00 грн. 3% річних, 157780,56 грн. збитків від інфляції;

- відповідне рішення скасовано постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 №910/7190/18 та залишено без змін постановою Верховного Суду від 07.07.2018 № 910/7190/18;

- 08.02.2019 Печерським РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження по виконанню рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2018 у справі №910/7190/18;

- 25.02.2019 Печерським РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві в порядку виконавчого провадження перераховано на користь позивача (стягувача за виковим документом) - 60 359,65 грн. та 19.03.2019) - 608 529,80 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по рахункам позивача за 25.02.2019 та 19.03.2019.

Позивач звертаючись з даним позовом до суду просить стягнути з відповідача в порядку ст. 625 ЦК України 45837,42 грн., з яких: 11729,00 грн. 3% річних та 34108,42 грн. збитків від інфляції, зазначаючи такі періоди та розрахунки заявлених у позовній заяві сум:

1) 11 021,00 грн. -3 % річних, що нараховуються на 473 828,99 грн. основної заборгованості, за такі періоди: з 17.05.2018 (дата виникнення заборгованості) по 24.02.2019 (дата, що передує даті зарахування).

Судом встановлено, що 17.05.2018 є наступним днем, після періоду за який відбулося стягнення заборгованості у вигляді інфляційних втрат та 3% річних за рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2018 №910/7190/18.

Судом встановлено, що позивачем не вірно визначено суму основної заборгованості 473 828,99 грн., тоді як основною сумою боргу, яка підлягає стягненню за рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2018 № 910/7190/18 є 473 829,99 грн.

Здійснивши власний розрахунок за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга», судом визначено розмір 3% річних за вищенаведений період у сумі 11 060,36 грн.

2) 32 056,17 грн. - інфляційних втрат, що нараховуються на суму основної заборгованості з 17.05.2018 по 24.02.2019.

Здійснивши власний розрахунок за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга», судом визначено розмір інфляційних втрат за вищенаведений період у сумі 32 056,23 грн.

3) 708,00 грн. - 3% річних, що нараховуються на 410 469,34 грн. основної заборгованості з урахуванням погашеної заборгованості в порядку виконавчого провадження, згідно виписки позивача по розрахункам від 25.02.2019, за такі періоди: з 25.02.2019 по 18.03.2019 (дата, що передує даті зарахування всіє суми заборгованості).

Судом встановлено, що позивачем не вірно визначено суму основної заборгованості - 410 469,34 грн. та не вірно у позовній заяві визначено суму зарахування - 63 359,65 грн. за виконавчим провадженням, тоді як наявною в матеріалах справи випискою по розрахунку за 25.02.2019 визначено суму зарахування у розмірі - 60 359,65 грн., а отже основною сумою заборгованості на яку має зараховуватися 3% річних за період з 25.02.2019 по 18.03.2019 є 413 469, 00 грн.

Здійснивши власний розрахунок суми 3% річних за вищенаведені періоди з урахуванням вірно визначеної суми основного боргу, судом визначено таку суму 747,64 грн.

4) 2052,32 грн. - інфляційних втрат, що нараховуються на суму основної заборгованості з 25.02.2019 по 18.03.2019.

Здійснивши власний розрахунок з урахуванням вірно визначеної суми осново боргу, судом визначено інфляційні втрати за вищенаведений період у сумі 3721,22 грн.

Враховуючи встановлене та беручи до уваги положення ч. 2 ст. 237 ГПК України, суд визначає до стягнення суми, зазначені позивачем у позовній заяві: 11729,00 грн. 3% річних та 34108,42 грн. збитків від інфляції.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтями 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й інших підстав, зокрема і факту наявності боргу, встановленого рішенням суду. Наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення.

Відповідна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 926/263/17 та від 03.09.2018 у справі № 910/5811/16.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Висновки суду.

Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Укрстальспецконструкція" до Приватного акціонерного товариства "Укратоменергобуд" про стягнення 45837,42 грн., з яких: 11729,00 грн. 3% річних та 34108,42 грн. збитків від інфляції підлягають задоволеною повністю.

Стосовно розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем у позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який складається із суми судового збору у розмірі 1921,00 грн. за подання позовної заяви до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду наведені приписи ст. 129 ГПК України та задоволення позову повністю, судовий збір у сумі 1921,00 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 73-80, 86, 123, 124, 129, 232, 233, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Укратоменергобуд" (01014, м.Київ, ВУЛИЦЯ ВЕРХНЯ, будинок 3-5; ідентифікаційний код 32347574) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Укрстальспецконструкція" (01042, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЧИГОРІНА, будинок 18; ідентифікаційний код 39069887) 11 729,00 грн. (одинадцять тисяч сімсот двадцять дев`ять гривень 00 коп.) 3% річних, 34 108,42 грн. (тридцять чотири тисячі сто вісім гривень 42 коп.) інфляційних втрат та 1921,00 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню 00 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 05.06.2019.

Суддя Гумега О.В.