ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2019 Справа № 917/426/19

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засіданні Отюговій О.І., розглянувши справу № 917/426/19

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний будинок "Енергоальянс" вул. Бородінська, 108, м. Запоріжжя, Запорізька область,69096

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" вул. Івана Приходька, 141, м. Кременчук, Полтавська область,39607

про стягнення 40 875,38 грн. заборгованості

Без виклику учасників справи

Обставини справи: 14.03.2019 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний будинок "Енергоальянс" до відповідача Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" про стягнення 40 875,38 грн. заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області суду від 18.03.2019 року на підставі ст. 174 ГПК України позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний будинок "Енергоальянс" до відповідача Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" про стягнення 40 875,38 грн. заборгованості залишено без руху та надано позивачу строк 5 днів з дня вручення такої ухвали для усунення недоліків.

28.03.2019 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Суд ухвалою від 29.03.2019 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 917/426/19 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Сторони були належним чином та завчасно повідомлені за місцем їх реєстрації про покладені на них обов`язки, про що свідчать матеріали справи (поштові повідомлення про вручення даної ухвали наявні у матеріалах справи). Крім того, ухвала суду у даній справі була своєчасно розміщена судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

19.04.2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. В поданому відзиві відповідач вказує на відсутність основного боргу за договором та заперечує проти стягнення пені, 3% річних та інфляційних нарахувань.

03.05.2019 року від позивача до суду надійшла заява про закриття провадження у справі в частині стягнення 30 000,00 боргу за договором поставки товару № 0018-СН в зв`язку з його сплатою відповідачем. Крім того, позивачем здійснено перерахунок заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних нарахувань з урахування дати сплати боргу відповідачем, за новим підрахунок позивача до стягнення з відповідача підлягає: 5 752,89 грн. пені за періоди: з 18.09.2018 року - 19.11.2018 року (на заборгованість в сумі 52 107,72 грн.) та з 20.11.2018 року - 12.02.2019 року (на заборгованість в сумі 30 000,00 грн.); 479,41 грн. 3% річних за періоди: з 18.09.2018 року - 19.11.2018 року (на заборгованість в сумі 52 107,72 грн.) та з 20.11.2018 року - 12.02.2019 року (на заборгованість в сумі 30 000,00 грн.) та 3777,61 грн. інфляційних нарахувань за періоди: з 18.09.2018 року - 19.11.2018 року (на заборгованість в сумі 52 107,72 грн.) та з 20.11.2018 року - 12.02.2019 року (на заборгованість в сумі 30 000,00 грн.) (в редакції заяви від 03.05.2019 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 46 ГПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже, суд заяву позивача про закриття провадження у справі в частині нових заявлених до стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних нарахувань розцінює як заяву про зменшення розміру позовних вимог, приймає її до розгляду та розглядає позовні вимоги з урахуванням даної заяви.

В частині закриття провадження у справі в частині стягнення 30 000,00 боргу за договором поставки товару № 0018-СН в зв`язку з його сплатою відповідачем суд відмовляє виходячи з наступного.

Статтею 231 ГПК України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідачем до відзиву на позовну заяву було надано суду належним чином з платіжне доручення від 19.02.2019 року, з якого вбачається, що сума основного боргу 30000,00 гривень сплачена відповідачем повністю ще до звернення позивача до суду з позовною заявою (позивач звернувся до суду 12.03.2019 року згідно відбитку поштового штемпелю на конверті, в якому позовна заява надійшла до суду).

Оскільки предмет спору в частині стягнення 30 000,00 гривень основного боргу на момент звернення до суду та відкриття провадження у справі був відсутній, то у суду відсутні підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення ( ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

16.01.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговельний будинок "Енергоальянс" (постачальник, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Кременчуцький сталеливарний завод" (покупець, відповідач) було укладено договір поставки товару № 0018-СН (арк. с. 19-23).

01.08.2018 року між сторонами укладено додаткову угоду №6 до договору поставки товару № 0018-СН (арк. с. 24), якою сторони внесли зміни до п. 1.4. договору та доповнили договір специфікацією, визначили умови оплати та умови поставки по даній специфікації.

У договорі сторони узгодили, зокрема, наступне:

- в порядку та на умовах визначених цим договором, постачальник зобов`язався поставити і передати у власність покупцю визначений цим договором товар (надалі іменується "товар"), а покупець зобов`язався прийняти цей товар та своєчасно здійснювати його оплату (п. 1.1. договору);

- найменування, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, ціна за одиницю товару, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) визначаються специфікацією, що є додатками до цього договору. Специфікації до договору складаються з назв товару викладених з урахуванням термінів на російській мові (п. 1.2. договору);

- загальна ціна товару за цим договором становить 263888,69 грн. в тому числі ПДВ (п.1.4. договору в редакції додаткової угоди №6);

- датою поставки вважається дата підписання видаткової накладної або дата на товарно-транспортній накладній перевізника або дата календарного штемпеля залізничної накладної чи квитанції про приймання вантажу (п. 2.4. договору);

- розрахунки за товар здійснюються протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки (п. 6.1. договору);

- у випадку порушення покупцем строку розрахунку за поставлений товар останній сплачує на користь постачальника неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла під час порушення грошового зобов`язання від суми заборгованості за кожний день прострочення (п. 10.5. договору).

На виконання умов договору позивачем 17.08.2018 року було поставлено відповідачу товар на загальну суму 52 107,72 грн., що підтверджується підписаною між сторонами видатковою накладною №8950 від 17.08.2018 року та довіреністю № від 02.08.2018 року, виданою відповідачем на отримання від позивача цінностей (арк. с. 25-27).

Як вказує позивач, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо оплати поставленого за договором товару не здійснив.

16.11.2018 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензією від 16.11.2018 року за вих. №321 (арк. с. 28-30) в якій позивач просив відповідача погасити існуючу заборгованість договором поставки в сумі 52 107,72 грн.

Після отримання претензії відповідач 20.11.2018 року здійснив часткову оплату отриманого товару в сумі 22107,72 грн., що підтверджується банківською випискою (арк. с. 31). Заборгованість в сумі 30 000,00 грн. відповідачем так і не була оплачена.

Відповідачем до відзиву на позовну заяву було надано суду належним чином завірені копії платіжних доручень від 10.06.2013 року №5496 та від 26.06.2013 року №2 (арк. с. 152-153), з яких вбачається, що сума основного боргу 30 000,00 гривень сплачена відповідачем повністю ще до звернення позивача до суду з позовною заявою (позивач звернувся до суду 12.03.2019 року згідно поштового штемпелю на конверті).

Оскільки предмет спору в частині стягнення 30 000,00 гривень основного боргу на момент відкриття провадження у справі був відсутній, то суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Відповідальність сторін за договором встановлена розділом 10 договору. Так, у випадку порушення покупцем строку розрахунку за поставлений товар останній сплачує на користь постачальника неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла під час порушення грошового зобов`язання від суми заборгованості за кожний день прострочення (п. 10.5. договору).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищенаведеного, позивач просить стягнути з відповідача:

- 5 72,89 грн. пені за періоди: з 18.09.2018 року - 19.11.2018 року (на заборгованість в сумі 52 107,72 грн.) та з 20.11.2018 року - 12.02.2019 року (на заборгованість в сумі 30 000,00 грн.);

- 479,41 грн. 3% річних за періоди: з 18.09.2018 року - 19.11.2018 року (на заборгованість в сумі 52 107,72 грн.) та з 20.11.2018 року - 12.02.2019 року (на заборгованість в сумі 30 000,00 грн.);

- 3 777,61 грн. інфляційних нарахувань за періоди: з 18.09.2018 року - 19.11.2018 року (на заборгованість в сумі 52 107,72 грн.) та з 20.11.2018 року - 12.02.2019 року (на заборгованість в сумі 30 000,00 грн.) (в редакції заяви від 03.05.2019 року).

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору поставки.

Відповідно ст. 712 Цивільного Кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона-постачальник, зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій сторони - покупцеві товар, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Якщо продавець зобов`язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (п. 1 та п. 5 ст. 692 Цивільного Кодексу України).

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно повинно бути виконане у встановлений строк (термін).

У відповідності до ст.ст. 547-548 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені, 3% річних, суд дійшов висновку, що заявлений їх розмір є правомірним.

В частині стягнення інфляційних нарахувань, за перерахунком здійсненим судом за допомогою калькулятору підрахунку "ЛІГА: ЗАКОН ЕЛІТ 9.1.3", до стягнення підлягають інфляційні в сумі 2170,14 грн.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 5 752,89 грн. пені, 479,41 грн. 3% річних, 2170,14 грн. інфляційних нарахувань підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Сума судового збору в частині зменшення розміру позовних вимог буде повернута відповідачу з державного бюджету України на підставі Закону України "Про судовий збір" після подання позивачем відповідного клопотання.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" ( вул. Івана Приходька, 141, м. Кременчук, Полтавська область,39607, ідентифікаційний код 05756783) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний будинок "Енергоальянс" (вул. Бородінська, 108, м. Запоріжжя, Запорізька область,69096, ідентифікаційний код 33527835) 5752,89 грн. пені, 479,41 грн. 3% річних, 2170,14 грн. інфляційних та 394,88 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині позову - відмовити.

Повне рішення складено 27.05.2019 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М.Тимощенко