РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.05.2019Справа № 910/10280/18
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Л.К.О."

до товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЙН ХАУЗ ГРУПП"

про стягнення 206 280,77 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Л.К.О." звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Вайн Хауз Групп" про стягнення 206280,77 грн. боргу, в т.ч. 175329,37 грн. основного боргу, 25673,87 грн. пені, 3014,48 грн. процентів річних, 3014,48 грн. втрат від інфляції, а також 3094,22 грн. судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки № 30/11/2017А від 30.11.2017 року в частині своєчасної та повної оплати поставленого за договором товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі, за наявності якої позивачем нараховані пеня, проценти річних та втрати від інфляції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2018 року (суддя ОСОБА_1) позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява позивача про усунення недоліків, розглянувши яку суд встановив, що недоліки позовної заяви, які зумовили залишення її без руху, позивачем усунено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2018 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва № 05-23/500 від 15.03.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/10280/18 у зв`язку з прийняттям рішення Вищою радою правосуддя від 05.03.2019 №662/0/15-19 "про звільнення ОСОБА_1 з посади судді господарського суду міста Києва у відставку".

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями справу № 910/10280/18 передано на розгляд судді Мудрому С.М.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 19.03.2019 р. прийнято справу №910/10280/18 до свого провадження. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Ухвала господарського суду м. Києва від 19.03.2019 р. отримана відповідачем 21.03.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №017.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

30.11.2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Л.К.О." (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Вайн Хауз Групп" (покупець) укладено договір поставки №30/11/2017А з протоколом розбіжностей від 30.11.2017 року до договору поставки №30/11/2017А від 30.11.2017 року.

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із п. 6 статті 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до п.1.1 договору постачальник на умовах цього договору доставляє і передає у власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує товари згідно з замовленнями та товарно-супровідною документацією, що складають невід`ємну частину цього договору.

Згідно з п.2.1 договору, постачальник повинен поставляти товари вчасно, до магазину покупця, у відповідній кількості та належної якості, а також у відповідності до усіх інших вимог згідно з замовленням, договором та законодавством.

На виконання умов договору, позивачем поставлено товар на загальну суму 185 329,37 грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками/штампами сторін видатковими накладними, а саме:

- №ВН-64771 від 21.12.2017 року на суму 4 045,56 грн.,

- №ВН-64775 від 21.12.2017 року на суму 4 045,56 грн.,

- №ВН-64761 від 21.12.2017 року на суму 4 045,56 грн.,

- №ВН-64785 від 21.12.2017 року на суму 4 045,56 грн.,

- №ВН-64752 від 21.12.2017 року на суму 4 045,56 грн.,

- №ВН-64764 від 21.12.2017 року на суму 4 439,94 грн.,

- №ВН-65431 від 21.12.2017 року на суму 13 743,36 грн.,

- №ВН-64760 від 21.12.2017 року на суму 13 743,36 грн.,

- №ВН-64822 від 21.12.2017 року на суму 15 430,56 грн.,

- №ВН-64823 від 21.12.2017 року на суму 14 532,48 грн.,

- №ВН-64768 від 21.12.2017 року на суму 4 045,56 грн.,

- №ВН-64757 від 21.12.2017 року на суму 4 045,56 грн.,

- №ВН-65230 від 22.12.2017 року на суму 16 140,48 грн.,

- №ВН-65231 від 22.12.2017 року на суму 13 497,90 грн.,

- №ВН-65429 від 22.12.2017 року на суму 4 439,94 грн.,

- №ВН-65404 від 22.12.2017 року на суму 5 235,57 грн.,

- №ВН-65430 від 22.12.2017 року на суму 3 962,40 грн. ( накладна на суму 4 045,56 грн., проте повернуто 1 пляшку),

- №ВН-66179 від 26.12.2017 року на суму 4 045,56 грн.,

- №ВН-66183 від 26.12.2017 року на суму 3 546,60 грн.,

- №ВН-66181 від 26.12.2017 року на суму 3 146,46 грн.,

- №ВН-66184 від 26.12.2017 року на суму 4 045,56 грн.,

- №ВН-67633 від 29.12.2017 року на суму 7 099,20 грн.,

- №ВН-3793 від 18.01.2018 року на суму 1 312,74 грн.,

- №ВН-3795 від 18.01.2018 року на суму 1 312,74 грн.,

- №ВН-3798 від 18.01.2018 року на суму 1 444,20 грн.,

- №ВН-3794 від 18.01.2018 року на суму 1 772,85 грн.,

- №ВН-3797 від 18.01.2018 року на суму 1 890,65 грн.,

- №ВН-3799 від 18.01.2018 року на суму 2 724,45 грн.,

- №ВН-3790 від 18.01.2018 року на суму 1 979,64 грн.,

- №ВН-3789 від 18.01.2018 року на суму 1 312,74 грн.,

- №ВН-3800 від 18.01.2018 року на суму 1 312,74 грн.,

- №ВН-3796 від 18.01.2018 року на суму 1 581,82 грн.,

- №ВН-3791 від 18.01.2018 року на суму 1 509,93 грн.,

- №ВН-3792 від 18.01.2018 року на суму 1 312,74 грн.,

- №ВН-3788 від 18.01.2018 року на суму 2 138,46 грн.,

- №ВН-3786 від 18.01.2018 року на суму 415,80 грн.,

- №ВН-4526 від 19.01.2018 року на суму 1 312,74 грн.,

- №ВН-4717 від 20.01.2018 року на суму 1 312,74 грн.,

- №ВН-4715 від 20.01.2018 року на суму 1 312,74 грн.,

- №ВН-4716 від 20.01.2018 року на суму 1 312,74 грн.,

- №ВН-6234 від 26.01.2018 року на суму 684,84 грн.,

- №ВН-6233 від 26.01.2018 року на суму 275,24 грн.,

- №ВН-6229 від 26.01.2018 року на суму 415,80 грн.,

- №ВН-6230 від 27.01.2018 року на суму 1 312,74 грн.

Частинами 1-3 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п.3.3 договору в редакції протоколу розбіжностей, оплата партії товару виконується шляхом банківського переказу на рахунок постачальника з відстрочкою платежу 60 (шістдесят) календарних днів з моменту поставки товару.

Позивачем зазначено, що відповідачем сплачено 10 000,00 грн.

Будь-яких інших доказів сплати основного боргу по договору матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором поставки №30/11/2017А від 30.11.2017 року у відповідача перед позивачем в сумі 175 329,37 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та не спростований відповідачем, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконання грошових зобов`язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 25 673,87 грн. (нараховану до 01.08.2018 року), інфляційні втрати в розмірі 3 014,48 грн. та три проценти річних в розмірі 2 263,05 грн. (згідно надано розрахунку, оскільки в прохальній частині позову помилково зазначено 3 014,48 грн.) (нараховані до 01.08.2018 року).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 3.5 договору передбачено, що за несвоєчасну оплату продукції покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з розрахунком пені в розмірі 25 673,87 грн., інфляційних втрат в розмірі 3 014,48 грн. та трьох процентів річних в розмірі 2 263,05 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ст.ст. 79, 123, 129, ч.9 ст. 165, ст.ст. 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Вайн Хауз Групп" (04071, м. Київ, вулиця Щекавицька, будинок 37/48, квартира 1, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Л.К.О." (03062, м. Київ, вулиця Екскаваторна, будинок 35, ) основний борг в розмірі 175 329 (сто сімдесят п`ять тисяч триста двадцять дев`ять) грн. 37 коп., пеню в розмірі 25 673 (двадцять п`ять тисяч шістсот сімдесят три) грн. 87 коп., інфляційні втрати в розмірі 3 014 (три тисячі чотирнадцять) грн. 48 коп., 3% річних в сумі 2 263 (дві тисячі двісті шістдесят три) грн. 05 коп. та судовий збір в розмірі 3 094 (три тисячі дев`яносто чотири) грн. 22 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Мудрий