ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2019 року м.Дніпро Справа № 912/748/15-г

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В. - доповідач

судді: Кузнецов В.О., Чередко А.Є. (зміна складу судової колегії відбулась на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2019)

секретар судового засідання Кисельов Є.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Григоренко В.В., довіреність №53/07 від 14.01.2019 р., адвокат;

інші учасники у судове засідання не з`явилися, про час та місце повідомлені належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 27.03.2019, повний текст ухвали складено і підписано 29.03.2019., суддя Макаренко Т.В., у справі № 912/748/15-г

за результатами розгляду заяви Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Кіровоградобленерго", м.Кропивницький,

до відповідача: Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград", м.Кропивницький,

про стягнення 31 527 549, 97 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Кіровоградобленерго" звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою, в якій (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 27.04.2015р.; заяви про збільшення позовних вимог від 07.05.2015р.; пояснень від 14.05.2015р. про допущену помилку в зазначенні періоду заборгованості за активну електроенергію на суму 19 413 520,58 грн. правильним є «період з травня 2014 по січень 2015»; заяви про збільшення позовних вимог від 25.06.2015р.) просив стягнути з обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" заборгованість на загальну суму 31 527 549, 97 грн., з якої:

- 19 413 520,58 грн.- борг по спожитій активній електроенергії за травень 2014 - січень 2015;

- 1 873 905,37 грн.- борг по спожитій реактивній електроенергії за липень 2012 - січень 2015;

- 5 109 396,90 грн.- втрати від інфляції за період з 08.03.2012 по 31.01.2015;

- 1 626 773,81 грн. - 3% річні за період з 08.03.2012 по 26.02.2015;

- 3 503 953,31 грн. - пеня за період з 26.02.2014 по 26.02.2015.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 07.07.2015 року у справі №912/748/15-г позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" на користь публічного акціонерного товариства "Кіровоградобленерго":

- 19 413 520,58 грн. - боргу за спожиту активну електроенергію на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання;

- 1 873 905,37 грн. - боргу за спожиту реактивну електроенергію,

- 1 010 345,04 грн. - пеню за несплату активної електроенергії,

- 179 319,04 грн. - пеню за несплату реактивної електроенергії,

- 235 841,50 грн.- 3 % річних по активній електроенергії,

- 90 664,11 грн. - 3 % річних по реактивній електроенергії,

- 1 814 407,79 грн. - втрати від інфляції по активній електроенергії,

- 388 382,40 грн. - втрати від інфляції по реактивній електроенергії, а також судовий збір в сумі 73 080,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено повністю. Відстрочено виконання рішення суду до 31.12.2015 року.

29.07.2015р. видано наказ на виконання рішення суду у справі № 912/748/15-г.

16.12.2016 року ухвалою суду відстрочено виконання судового рішення на шість місяців до 16.06.2017р.

23.06.2017 року ухвалою суду відстрочено виконання судового рішення до 31.12.2017р.

07.05.2018 року ухвалою суду відстрочено виконання судового рішення до 31.12.2018р. (т. 8 а. с. 106-107).

12.03.2019р. до Господарського суду Кіровоградської області від боржника Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" надійшла заява про визнання наказу Господарського суду Кіровоградської області від 29.07.2015р. таким, що не підлягає виконанню. (т. 8 а.с. 110-114)

Заява про визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню обґрунтована тим, що обов`язок боржника щодо сплати пені, інфляційних втрат та 3% річних, нараховані на заборгованість, яка повністю погашена, припинений шляхом списання на підставі ч. 2 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". Відтак, боржник вважає списаними нараховану пеню за несплату реактивної електроенергії в сумі 179 319,04 грн., 3 % річних по реактивній електроенергії в сумі 90 664,11 грн., втрати від інфляції по реактивній електроенергії в сумі 388 382,40 грн. відповідно до абз. 2 ч. 2 ст.7 вищезазначеного Закону України. Також боржник вважає списаними нараховану пеню за несплату активної електроенергії в сумі 1 010 345,04 грн., 3% річних по активній електроенергії в сумі 235 841,50 грн., втрати від інфляції по активній електроенергії в сумі 1 814 407,79 грн., відповідно до абз. 3 ч. 2 ст.7 вищезазначеного Закону України.

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 27.03.2019 року у справі №912/748/15-г в задоволенні заяви Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована недоведеністю боржником правових підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Не погодившись з ухвалою господарського суду про відмову в задоволенні заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, Обласне комунальне виробниче підприємство "Дніпро-Кіровоград" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне та неповне дослідження судом обставин справи, порушення судом ст. 4, ч. 2 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", просить ухвалу господарського суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким визнати наказ таким, що не підлягає виконанню на підставі ч. 2 ст. 7 вищевказаного Закону України.

Зокрема, апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що до спірних правовідносин не застосовуються положення Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі Закон України № 1730-VIII), оскільки основна заборгованість погашена в грудні 2015 року, тобто до набрання чинності Законом України № 1730-VIII, яке відбулось 30.11.2016р. На думку скаржника, суд не врахував його доводи про відсутність кредиторської заборгованості за спожиту електричну енергію та залишив поза увагою той факт, що відповідач виконав всі умови, визначені ч. 2 ст. 7 Закону України № 1730-VIII, для списання неустойки, інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, повністю погасив заборгованість, тому відсутні підстави стягувати кошти відносно пені, 3 % річних та втрат від інфляції, оскільки, як вважає апелянт, вони списані. Скаржник не погоджується з твердженням суду, що за відсутності акту звірки взаєморозрахунків неможливо встановити яка саме заборгованість була реструктуризована сторонами відповідно до договору, обґрунтовує своє заперечення посиланням на пункт 1 Договору про реструктуризацію, яким передбачена реструктуризація саме заборгованості, яка виникла у відповідача перед позивачем станом на 01.07.2016р. та не погашена станом на 31.12.2016р., та яка була включена до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі списання. Щодо відсутності акту звірки взаємних розрахунків до договору про реструктуризацію заборгованості апелянт зазначає, що сам по собі акт звірки містить лише інформацію про стан розрахунків між сторонами за договором на певну дату та жодної структури заборгованості акт не містить.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Предметом судового розгляду є заява боржника про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню з підстав списання нарахованих на основну заборгованість пеню, 3 % річних та інфляційних втрат.

Відмовляючи в задоволенні заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню суд першої інстанції виходив з того, що до спірних правовідносин не застосовуються положення Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі Закон України № 1730-VIII), оскільки борг за активну електроенергію в сумі 19 413 520, 58 грн. погашений боржником у грудні 2015 році за рахунок субвенцій з державного бюджету, тобто до набрання чинності 30.11.2016р. Закону України № 1730-VIII. Щодо заборгованості за спожиту реактивну електроенергію суд звернув увагу, що вона виникла станом на 01.07.2016р. та не погашена до 31.12.2016 року, тобто виникла в інші періоди, ніж розглянуті у рішенні Господарського суду Кіровоградської області від 07.07.2015 року у цій справі №912/748/15-г. Заборгованість за 2016 рік була реструктуризована відповідно до договору від 27.12.2017р., укладеного між сторонами вже на підставі Закону України № 1730-VIII, а не відповідно до рішення суду від 07.07.2015 року, яким стягнуто борг у даній справі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками господарського суду Кіровоградської області з огляду на таке.

07.07.2015 року Господарським судом Кіровоградської області прийнято рішення у справі № 912/748/15-г, яким позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту активну та реактивну електроенергію, пеню за несплату активної та реактивної електроенергії, 3 % річних по активній та реактивній електроенергії, втрати від інфляції по активній електроенергії та реактивній електроенергії.

Відповідно до змісту судового рішення спірні правовідносини виникли у зв`язку з невчасною та неповною оплатою відповідачем наданих позивачем послуг з поставки активної електричної енергії у період з травня 2014 по січень 2015 включно на загальну суму 19 413 520,58 грн. та боргу за отриманні послуги у період з липня 2012 по січень 2015 з компенсації з перетікання реактивної електричної енергії на суму 1 873 905,37 грн.

Таким чином, рішенням суду стягнуто заборгованість з відповідача за використану ним електроенергію за період лютий 2012 - січень 2015 з відповідно нарахованими пенею, 3 % річних та інфляційних втрат.

29.07.2015р. видано судовий наказ на виконання рішення суду від 07.07.2015 року у справі № 912/748/15-г. Ухвалами суду від 16.12.2016 року, від 23.06.2017 року, від 07.05.2018 року відстрочено виконання судового рішення, зокрема, до 31.12.2018р. (т. 8 а. с. 106-107)

12.03.2019р. відповідач звернувся до суду першої інстанції з заявою про визнання судового наказу від 29.07.2015р. таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України суд, визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

В заяві про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню відповідач стверджує, що борг за рішенням суду ним повністю погашений, а тому відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України № 1730-VIII нараховані на борг пеня, 3 % річних та інфляційні втрати вважає списаними та такими, що не підлягають оплаті.

Проте, колегія суддів вважає такі доводи відповідача безпідставними, як і суд першої інстанції, та звертає увагу на обставини у справі, які повністю спростовують помилкові посилання боржника на списання штрафних санкцій і відсутність його обов`язку зі сплати.

30.11.2016 року набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" № 1730-VIII від 03.11.2016 (далі Закону України № 1730-VIII), який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів частини 1 статті 1 Закону України № 1730-VIII заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

В даному випадку заборгованість відповідача перед позивачем виникла за період з травня 2014 по січень 2015 та стягнута за судовим рішенням від 07.07.2105р., відповідно до якого видано наказ від 29.07.2015р.

Згідно зі статтею 2 Закону України № 1730-VIII дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення передбачено статтею 7 Закону України № 1730-VIII.

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону України № 1730-VIII на заборгованість підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті для виробництва послуг централізованого водопостачання та водовідведення, послуг централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) електричну енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають врегулюванню, за умови розрахунків за поточне споживання електричної енергії протягом останніх трьох місяців поспіль в обсязі не менше 95 відсотків, у такий спосіб:

- неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на зазначену в абзаці першому цієї частини заборгованість, погашення якої здійснено відповідно до статті 4 цього Закону, підлягають списанню;

- неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на зазначену в абзаці першому цієї частини заборгованість, щодо якої відповідно до цього Закону укладено договір про реструктуризацію, підлягають списанню, за умови повного виконання підприємствами централізованого водопостачання та водовідведення договору про реструктуризацію заборгованості.

За приписами ст. 4 Закону України № 1730-VIII взаєморозрахунки проводяться щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах для погашення:

- кредиторської заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової енергії для населення, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків, а в разі її відсутності - кредиторської заборгованості перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води іншим категоріям споживачів;

- кредиторської заборгованості оптового постачальника електричної енергії перед теплогенеруючими організаціями в обсязі спожитої для виробництва та надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) електричної енергії (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за електричну енергію), не погашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків;

- кредиторської заборгованості підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту для виробництва послуг централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) електричну енергію (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за електричну енергію), не погашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків;

- зобов`язань учасників процедури врегулювання заборгованості перед державним бюджетом.

Взаєморозрахунки проводяться у порядку та на умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, за рахунок видатків державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, відповідач погасив заборгованість за спожиту активну електричну енергію до набранням чинності цим Законом, тобто до 30.11.2016р.

Відповідач підтверджує факт погашення боргу у 2015 році.

На момент набрання чинності - 30.11.2016р. Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.10.2016 № 1730-VIII заборгованість відповідача за поставку електричної енергії за період з 2012-2015 роки за договором поставки електричної енергії від 17.04.2006р. була погашена у 2015 році за рахунок субвенцій з державного бюджету відповідно до ст. 113 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік".

Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для застосування положень цього Закону до спірних правовідносин, відповідно, і про відсутність підстав для списання пені, 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на спірну заборгованість за 2012-2015 роки. Посилання боржника на положення ч. 2 ст. 7 Закону є безпідставними та необґрунтованими.

Стосовно посилання відповідача на необхідність списання пені та інших нарахувань на борг за спожиту реактивну електричну енергію в сумі 1 873 905, 37 грн., апеляційний господарський суд зазначає наступне.

З проекту графіка погашення заборгованості та листа від 31.11.16р. № 2283/21/07-21 вбачається, що борг за спожиту реактивну електроенергію, відповідач сплачував з грудня 2016 року.

Станом на 01.11.17р. компенсація за перетікання реактивної електроенергії, яка виникла на 01.07.2016р. не погашена до 31.12.2016 року, становить 288 299,37 грн., що підтверджується актом звірки розрахунків за Договором № 1 від 17.04.2006р. та від 02.07.11р.

27.12.17р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 1237-Р про реструктуризацію заборгованості за спожиту реактивну електроенергію, на підставі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Договору № 1237-Р від 27.12.2017р. сторони узгодили, що сума заборгованості, яка підлягає реструктуризації відповідно до пунктів 1 і 2 договору, становить 1310 242,74 грн., що підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків, який в обов`язковому порядку додається до договору та є його невід`ємною частиною.

У заяві про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню відповідач зазначає, що в грудні 2018 року боржник сплатив останній платіж та станом на 01.01.19р. заборгованість за споживання реактивної електричної енергії відсутня, що підтверджується звіркою розрахунків між ОКВП "Дніпро-Кіровоград" та ПрАТ "Кіровоградобленерго" та відображено в оборотно-сальдовій відомості по рахунку бухгалтерського обліку. Таким чином, відповідач стверджує, що повністю виконав договір реструктуризації заборгованості за реактивну електричну енергію.

Проте, як вірно встановив суд першої інстанції, в підтвердження якої саме заборгованості здійснено реструктуризацію заборгованості за реактивну електроенергію, сторони не надали акт звіряння взаєморозрахунків, який є обов`язковим додатком до договору № 1237-Р від 27.12.2017р. та є його невід`ємною частиною та будь-яких інших доказів в підтвердження відсутності заборгованості боржника перед стягувачем.

Враховуючи викладене, неможливо встановити яка саме заборгованість та за який період була реструктуризована сторонами, та чи відноситься вона до предмета спору у справі № 912/748/15-г, чи є іншою. Не встановивши структуру такого боргу, суд несе ризик вийти за межі позовних вимог та за межі предмета доказування, що порушить норми процесуального права.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно п.4.1.2 та п.4.1.3 постанови Верховного Суду від 16.05.18 по справі № 918/1203/16 з системного аналізу зазначених норм Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" учасниками процедури врегулювання заборгованості є виключно ті теплопостачальні та теплогенеруючі організації і підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, які включені до реєстру, а отже, подали до відповідного центрального органу виконавчої влади заяву та документи, згідно з визначеним Законом переліком, та щодо яких органом центральної виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, прийнято рішення про включення до реєстру.

Частина 1 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" містить поняття реструктуризація, згідно з ч. 2 ст. 5 Закону реструктуризація передбачає укладання договору реструктуризації і лише після його укладання сторонами можливе дострокове погашення суми основного боргу із подальшою можливістю списання штрафних та фінансових санкцій та компенсацій нарахованих згідно з ст. 625 ЦК України.

Таким чином, посилання апелянта на правильне застосування ст.4 та ч.2 ст.7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" не є обгрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правомірного висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №912/748/15-г, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на те, що ухвала Господарського суду Кіровоградської області від 27.03.2019 року прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів залишає її без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 271, 275-276, 281-283, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 27.03.2019 року, прийняту за результатами розгляду заяви Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі № 912/748/15-г залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 30.05.2019 року.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя В.О.Кузнецов

Суддя А.Є.Чередко