Справа № 909/1120/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.05.2019 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Стефанів Т. В.,

секретар судового засідання Максимів Н. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Державного підприємства "Надвірнянське лісове господарство" б/н від 17.05.2019 (вх. № 9401/19 від 20.05.2019) про відстрочення виконання судового рішення у справі

за позовом: Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області

до відповідача: Державного підприємства "Надвірнянське лісове господарство"

про стягнення шкоди, заподіяної лісу внаслідок порушення норм лісового законодавства в розмірі 137435 грн 67 коп.

за участю:

від заявника (боржника): Чмихов Ю. А.

від позивача (стягувача): Голубчак Н. В.

ВСТАНОВИВ: рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 05.03.2019 позов Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області до відповідача Державного підприємства "Надвірнянське лісове господарство" про стягнення шкоди, заподіяної лісу внаслідок порушення норм лісового законодавства в розмірі 137435 грн 67 коп. задоволено; стягнуто з Державного підприємства "Надвірнянське лісове господарство" на користь держави - фонду охорони навколишнього природного середовища: с. Пасічна Надвірнянського району шкоду в розмірі 137435 грн 67 коп.; стягнуто з Державного підприємства "Надвірнянське лісове господарство" на користь Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області 2061 грн 54 коп. судового збору, про що 02.04.2019 видано відповідні накази.

20.05.2019 до суду від Державного підприємства "Надвірнянське лісове господарство" надійшла заява б/н від 17.05.2019 (вх. № 9401/19) про відстрочення виконання судового рішення.

Мотивуючи подану заяву заявник вказує на:

- намір добровільного виконання рішення у даній справі, при цьому звертає увагу на часткове погашення боргу, зокрема в сумі 29608 грн 34 коп.;

- скрутне фінансове становище, що унеможливить виконання рішення в повному обсязі. В підтвердження даної обставини посилається довідки з банків (АТ "Таскомбанк", ПАТ АКБ "Укргазбанк", АТ КБ "Приватбанк") та інформацію про стан дебіторської та кредиторської заборгованості по ДП "Надвірнянське лісове господарство";

- той факт, що негайна виплата коштів або блокування рахунків боржника зумовить неможливість погашення заборгованості за іншими платежами, податками та зборами, спричинить звільнення працівників;

- те, що сума стягнення є надзвичайно великою для відповідача і в разі всієї сплати може призвести до зупинення діяльності або банкрутства державного підприємства.

27.05.2019 до суду від Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області надійшов відзив на заяву про відстрочку виконання рішення № 02-11/815 від 27.05.2019 (вх. № 9043/19).

Заперечуючи проти відстрочення виконання судового рішення позивач (стягувач) у відзиві вказує на те, що:

- відстрочення виконання рішення суду призведе до невчасного поступлення коштів в державний та місцевий бюджет, що може спричинити недоотримання місцевими та державним бюджетами коштів у 2019 році;

- відповідачем не подано доказів на підтвердження обставин, що унеможливлюють або ускладнюють виконання рішення, а наведені відповідачем обставини не є виключними, в розумінні ст. 331 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки такі обставини виникли внаслідок власної господарської діяльності відповідача, а не внаслідок незалежних від нього обставин;

- сплив строк, протягом якого можливе відстрочення виконання судового рішення.

В судовому засіданні представник заявника (боржника) заяву про відстрочення виконання рішення підтримав в повному обсязі, представник позивача (стягувача) - проти задоволення такої заяви заперечив.

Розглянувши заяву про відстрочення виконання рішення, заслухавши учасників справи, суд вважає подану заяву необґрунтованою з наступних підстав.

Приписами ст. 331 ГПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити виконання рішення. Заява про відстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для відстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, обов`язковою умовою надання відстрочення є, зокрема, не тільки обставини, підтверджені належними доказами щодо об`єктивної неможливості виконати рішення суду у строк, які, до того ж, мають бути винятковими, але й реальна можливість виконання такого рішення в подальшому.

Таким чином, лише за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, суд може відстрочити виконання рішення.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Подані заявником докази в підтвердження скрутного фінансового становища, а саме: довідка АТ "Таскомбанк" № 13/592 від 24.04.2019, згідно даних якої заявником використано ліміт овердрафту в сумі 873744 грн 38 коп.; довідка ПАТ АКБ "Укргазбанк" № 5-47/08/333/2019 від 24.04.2019, згідно якої залишок коштів по даному рахунку становить - 26485 грн 72 коп.; довідка АТ КБ "Приватбанк", згідно якої залишок на рахунках становить 2259 грн 77 коп.; інформація про дебіторську та кредиторську заборгованість по ДП "Надвірнянське лісове господарство" станом на 24.04.2019, згідно якої дебіторська заборгованість становить 3929 грн 00 коп., кредиторська - 17131 грн 00 коп. не визнаються судом такими доказами, що підтверджують виключні обставини неможливості виконання судового рішення.

В судовому засіданні заявник пояснив, що в період з червня по жовтень місяць Державним підприємством "Надвірнянське лісове господарство" здійснюється активна господарська діяльність, зокрема, проводиться вирубка дерев, їх реалізація, тощо. Як наслідок, підприємство отримає відповідні доходи, що дасть можливість погасити заборгованість перед кредиторами. Однак, такі пояснення заявника не підтверджено жодними доказами.

Що стосується долученого до заяви листа № 01-2/199 від 04.12.2018, адресованого позивачу, в якому повідомлено, що шкода заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів в сумі 29608 грн 34 коп. перераховано у відповідні фонди охорони навколишнього природного середовища, суд зазначає, що факт часткової проплати в сумі 29608 грн 34 коп. встановлено судом при винесенні рішення у даній справі. Однак, дана суму проплачена до моменту звернення до суду з позовом та не була включена позивачем в ціну самого позову.

Слід зробити висновок, що жодних проплат на виконання рішення суду з боку відповідача не було здійснено, а наміри виконувати рішення в добровільному порядку відсутні. Відомості, надані заявником про часткове погашенння боргу не підтверджені документально.

Наведені обставини про те, що Надвірнянське лісове господарство є державним підприємством та не може виконати рішення, у зв`язку з відсутністю коштів, а блокування рахунків зумовить зупинення господарської діяльності підприємства не є виключними обставинами, які були б підставою для відстрочення виплати шкоди, оскільки такі обставини виникли внаслідок власної господарської діяльності відповідача, а не внаслідок незалежних від нього обставин.

Що стосується неможливості виплати заробітної плати працівникам Державного підприємства "Надвірнянське лісове господарство" в разі блокування рахунків, а як наслідок звільнення працівників, суд вказує наступне.

Статтею 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 1 ст. 115, ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю України, ст. 22, ч .ч. 1, 6 ст. 24, ч. 3 ст. 15 Закону України "Про оплату праці" визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку, всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ст. 129 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

При цьому, при вирішенні питання про надання відстрочки та розстрочки необхідно врахувати, що спір у цій справі виник саме з вини відповідача.

Більш того, згідно вимог ч. 5 ст. 331 ГПК України, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення. Тобто, вимогами ст. 331 ГПК України чітко передбачено, що, по-перше, підставою для відстрочення виконання рішення суду є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим; по-друге, відстрочення судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

В даному випадку, строк на який може бути надано відстрочення виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.03.2019 у справі № 909/1120/18 не може перевищувати - 05.03.3019 (сплив річного строку, встановленого ч. 5 ст. 331 ГПК України).

Разом з цим, при вирішенні питання щодо доцільності надання відстрочення виконання судового рішення судом враховуються матеріальні інтереси обох сторін.

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

У відповідності до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Суд зазначає, що надання відстрочення виконання рішення суду у даній справі може призвести до порушення майнових інтересів стягувача.

Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, повинні досліджуватися та оцінюватися не тільки доводи боржника, а й заперечення кредитора.

При цьому, необхідно враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все необхідно врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Безпідставне надання відстрочення без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Також судом враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до якої несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

Так, у рішенні від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено про те, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

У рішенні від 17.05.2005 "Чижов проти України" вказано, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції.

Існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, заява № 3236/03, п. 43).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.12. 2012 № 18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04. 2012 № 11-рп/2012).

Отже, з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для "потерпілої сторони", 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції", Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 06.03.2003 у справі "Ясюнієне проти Литви", заява № 41510/98, п. 27).

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 07.06.2005 у справі "Фуклев проти України", заява № 71186/01, п. 84).

Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції.

Сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення у справі "Comingersoll S. A. проти Португалії", заява № 35382/97, п. 23, ECHR 2000-IV).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволені заяви Державного підприємства "Надвірнянське лісове господарство" про відстрочення виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 74, 232-234, 326, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні заяви Державного підприємства "Надвірнянське лісове господарство" б/н від 17.05.2019 (вх. № 9401/19 від 20.05.2019) про відстрочення виконання судового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та підлягає оскарженню в порядку та строк визначений ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 30.05.2019

Суддя Т. В. Стефанів