ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" червня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1554/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Гут С.Ф., розглянувши заяву Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «АЛЬФА-ГРАНТ» (вх.№ 2-2654/19 від 04.06.2019р.) по справі №916/1554/19

за позовом Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «АЛЬФА-ГРАНТ»

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "МАГМА ГРУП КР"

про стягнення 202 296,06 грн.;

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «АЛЬФА-ГРАНТ» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю "МАГМА ГРУП КР" , в якому просить господарський суд: про стягнення 202 296,06 грн..

04.06.2019р. разом із позовною заявою до канцелярії господарського суду Одеської області від Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «АЛЬФА-ГРАНТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАГМА ГРУП КР" надійшла заява про забезпечення позову від 04.06.2019р. вх.№2-2654/19, в якій позивач просить суд:

Накласти арешт на грошові кошти в розмірі ціни позову 202 296,06 грн. (двісті дві тисячі двісті дев`яносто шість гривень шість копійок), які знаходяться на усіх поточних рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "МАГМА ГРУП КР", зокрема у ПАТ КБ «ПриватБанк», п/р 4742, МФО 305750.

В обґрунтування поданої заяви, позивач посилається на наступні обставини.

09.01.2018 року між Приватним підприємством «Виробничо-комерційна фірма «АЛЬФА-ГРАНТ» та Приватним підприємством «СЕАЛ СТРОЙ» був укладений договір поставки №05-П-18. Станом на 15 жовтня 2018 року в ПП «СЕАЛ СТРОЙ» перед Приватним підприємством «Виробничо-комерційна фірма «АЛЬФА-ГРАНТ» утворився борг за несплачений поставлений товар за вищевказаним договором поставки, що у сукупності дорівнював 207 724,32 грн. Факт поставки товару підтверджується видатковими накладними «АГ-00000842 від 03.09.2018р. «АГ-00001003 від 06.09.2018р., №АГ-00001497 від 14.09.2018р. Як зазначає позивач 22 грудня 2018 року між Приватним підприємством «Виробничо-комерційна фірма «АЛЬФА-ГРАНТ», ПП «СЕАЛ СТРОЙ» та Товариством з обмеженою відповідальністю "МАГМА ГРУП КР" на підставі ст.. ст.. 520-525 Цивільного кодексу України було укладено договір про переведення боргу №130-П-18, за яким ПП «СЕАЛ СТРОЙ» переводить на ТОВ "МАГМА ГРУП КР" борг у розмірі 207 724,32 грн., що виник із договору поставки укладеного між Приватним підприємством «Виробничо-комерційна фірма «АЛЬФА-ГРАНТ» та Приватним підприємством «СЕАЛ СТРОЙ». 26.12.2018 року ТОВ "МАГМА ГРУП КР" здійснило оплату 50 000,00 грн. на користь Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «АЛЬФА-ГРАНТ». Як зазначає позивач з 26.12.2018 року щонеділі звертався до відповідача за телефоном щодо сплати основного боргу за договором переведення боргу. Протягом останніх двох місяців на телефонні дзвінки ніхто не відповідав. Також 22.05.2019 року Приватним підприємством «Виробничо-комерційна фірма «АЛЬФА-ГРАНТ» було направлено до ТОВ"МАГМА ГРУП КР" претензію № 22/05-19 від 22.05.2019 року про стягнення заборгованості за договором переведення боргу на загальну суму боргу 157 724,32 грн., та попередження, що у разі не задоволення претензії буде нарахована пеня, інфляційні втрати та відсотки за користування чужими грошовими коштами. Та відповіді так і не отримували. Позивачем заявлена вимога про стягнення з боржника неустойки, процентів річних та інфляційних нарахувань за весь час прострочення виконання зобов`язань за договором поставки в розмірі 9037,96 грн. + 2972,75 грн. +32561,30 грн. = 44 571,74 грн. Відтак, позивач просить суд накласти арешт на грошові кошти в розмірі ціни позову 202 296,06 грн. (двісті дві тисячі двісті дев`яносто шість гривень шість копійок), які знаходяться на усіх поточних рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "МАГМА ГРУП КР", зокрема у ПАТ КБ «ПриватБанк», п/р 4742, МФО 305750.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову на предмет відповідності нормам діючого законодавства, господарський суд дійшов висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване перш за все проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Передбачивши різні види забезпечення позову, закон не встановлює конкретно, який вид в яких судових справах застосовується. Це питання вирішується судом за заявою заявника (особи, яка бере участь у справі), враховуючи причини, у зв`язку з якими необхідно забезпечити позов, характер спірних правовідносин тощо.

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, законодавець дозволяє суду забезпечити існуючий або майбутній позов не тільки з мотивів неможливості чи ускладнення виконання рішення суду, але й у зв`язку з неможливістю чи ускладненням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу приписів частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З урахуванням предмета спору, в межах даної справи адекватним заходом до забезпечення позову є накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах заявленої до стягнення суми.

Враховуючи викладене та те, що невжиття заходів із забезпечення позову унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, заява Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «АЛЬФА-ГРАНТ» про забезпечення позову в порядку ст.ст. 136, 137 ГПК України підлягає задоволенню.

При цьому, судом дотримано баланс інтересів сторін, оскільки: з одного боку, судом вживаються заходи забезпечення позову, які забезпечать ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а з іншого боку, такий захід забезпечення позову не паралізує господарську діяльність відповідача, оскільки обмежений ціною позову.

Відповідно до ч.ч. 1 та 6 ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Окремо суд звертає увагу учасників справи на те, що в ч. 6 ст. 140 ГПК України передбачена можливість вирішення судом питання щодо зустрічного забезпечення.

Частинами 1 та 4 ст. 141 ГПК України встановлено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника по забезпеченню позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

За приписами п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №16 Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

При вжитті запобіжних заходів суд повинен з`ясувати наявність зв`язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Таким чином, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Крім того, як вбачається з позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 06.11.2018 р. по справі № 923/560/17, та Поставнові КГС ВС від 19.02.2019р. по справі №911/1695/18 виконання в майбутньому судового рішення, у випадку задоволення позовних вимог, безпосередньо залежить від тієї обставини, чи буде наявне у відповідача майно для задоволення вимог кредитора.

За таких обставин, враховуючи предмет позову, на думку суду, адекватним, співрозмірним та обґрунтованим у даному випадку є такий спосіб забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти в розмірі ціни позову 202 296,06 грн. (двісті дві тисячі двісті дев`яносто шість гривень шість копійок), які знаходяться на усіх поточних рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "МАГМА ГРУП КР", зокрема у ПАТ КБ «ПриватБанк», п/р 4742, МФО 305750.

Виходячи з викладеного, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів всіх учасників судового процесу, враховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі, господарський суд дійшов висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 136, 137, ч. 5 ст. 140, ч. 4, 5 ст. 141, ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1.Заяву Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «АЛЬФА-ГРАНТ» до Товариство з обмеженою відповідальністю "МАГМА ГРУП КР" про забезпечення позову задовольнити.

2.Накласти арешт на грошові кошти в розмірі ціни позову 202 296,06 грн. (двісті дві тисячі двісті дев`яносто шість гривень шість копійок), які знаходяться на усіх поточних рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "МАГМА ГРУП КР", зокрема у ПАТ КБ «ПриватБанк», п/р 4742, МФО 305750.

Ця ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Стягувач: Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «АЛЬФА-ГРАНТ» (67806 Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. БАЗОВА, буд. 7; )

Боржник: Товариства з обмеженою відповідальністю "МАГМА ГРУП КР" (65012, Одеська область, м. Одеса, вул. Лейтенанта Шмідта, буд. 19; )

Ухвала набрала чинності 05.06.19 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання законної сили ухвали Господарського суду Одеської області..

Суддя Гут Сергій Федорович