ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2019м. ДніпроСправа № 904/1101/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Владимиренко І.В. за участю секретаря судового засідання Сечиної Ю.Ю.

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНН НОМЕР_1 )

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД" (49068, м. Дніпро, вул. Маяковського, буд.31, )

про стягнення суми середнього заробітку за час затримки виплати заборгованості по заробітній платі

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: представник Коваль Г.М. дов. № 53/юр-35 від 27.12.18р.

вільний слухач: ОСОБА_2 паспорт АЕ403521 виданий05.09.1996р.

СУТЬ СПОРУ:

Гр. Бідняк Вячеслав Анатолійович звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ПАТ "Дніпропетровський трубний завод" про стягнення середнього заробітку за весь час затримки не виплати заробітної плати в розмірі 59 873,13грн.

Позовні вимоги обґрунтовано невиплатою відповідачем заробітної плати позивачу.

Ухвалою суду від 25.03.19р. позовну заяву залишено без руху та зобов`язано в строк до 09.04.19р. усунути недоліки позовної заяви, а саме надати до господарського суду Дніпропетровської області докази сплати судового збору у встановлених порядку, у розмірі 1 921грн.

02.04.19р. позивачем долучено до матеріалів справи докази сплати судового збору.

Ухвалою суду від 02.04.19 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 23.04.2019р. об 11:45 год.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Дніпропетровської області № 651 від 06.05.19р. "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи" матеріали справи № 904/1101/19 передано на повторний автоматизований розподіл.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2019 року справу №904/1101/19 передано на розгляд судді Владимиренко І.В.

Ухвалою суду від 07.05.19р. справу № 904/1101/19 прийнято до провадження судді Владимиренко І.В., призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 28.05.19р. о 12:30 год.

Представник відповідача 28.05.19р. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому останній визнає позовні вимоги ОСОБА_1 . частково на суму 59 271,39 грн.

В судовому засіданні присутня жінка позивача - гр. ОСОБА_1 не заперечувала проти часткового визнання відповідачем позовних вимог.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 28.05.2019р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відносно відповідача господарським судом Дніпропетровської області 11.06.15р. порушено провадження у справі № 904/4592/15 про банкрутство, на даний час провадження перебуває на стадії розпорядження майном.

Згідно з частиною четвертою статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про стягнення заробітної плати. Аналогічні положення містяться в пункті 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач 23.06.2003р. був прийнятий до Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в всупереч вимогам КЗпП України, відповідач не виплачує позивачу заробітну плату.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2018 року по справі № 904/1141/18, позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" на користь ОСОБА_1 , заборгованість із заробітної плати у розмірі 19 495 грн. 00 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 13.01.18р. по 15.05.18р. у розмірі 24 972 грн. 21 коп.

На виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/2129/18 господарським судом Дніпропетровської області видано наказ про примусове виконання.

Одночасно, у зв`язку з тим, що позивачеві в період з 16.05.2018 року по 26.02.2019 року не було виплачено належну йому заробітну плату, останнім нарахована та заявлено до стягнення з відповідача компенсацію середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у загальній сумі 59 873,13 грн. (199 р/дні х 300,87грн.).

Нормами ч. 1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст. 117 КЗпП України).

Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В судовому засідання присутній представник відповідач частково визнав суму компенсації середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні відповідно до наданої довідки за період з 16.05.2018р. по 22.02.2019р. у розмірі 59 271,39 грн. (197 р/дні х 300,87 грн.).

Щодо суми за період з 23.02.2019 року по 26.02.2019 року слід зазначити наступне.

Відповідно до довідки Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУ юстиції у Дніпропетровській області № 15051/25 від 15.03.19р. було повідомлено позивача про те, що на виконанні в Новокодацькому ВДВС м. Дніпра перебувало виконавче провадження по виконанню наказу № 904/1141/18 від 21.06.2018 господарського суду Дніпропетровської області про стягнення з ПАТ "Дніпропетровський трубний завод" заборгованості по середньому заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.01.2018р. по 15.05.2018 року. Станом на 14.03.2019р. сума заборгованості стягнута у повному обсязі.

В судовому засіданні присутній представник відповідача повідомив суд, що заборгованість по заробітній платі в сумі 19 495,00грн. була перерахована позивачу 17.01.2019р., 21.01.2019р., 22.02.2019р. ВДВС Новокодацького району на суму 26 033,79грн. Таким чином, відповідач розрахувався з позивачем 22.02.2019р., а тому сума у розмірі 601, 74грн. не підлягають стягненню.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Господарський суд погоджується з представником відповідача щодо відхилення компенсацію за час затримки розрахунку при звільнені за період з 23.02.2019 року по 26.02.2019 року.

Представник позивача погодився з відповідачем щодо суми заборгованості та визнав суму компенсації середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні відповідно до наданої довідки за період з 16.05.2018р. по 22.02.2019р. у розмірі 59 271,39 грн. (197 р/дні х 300,87 грн.) та просить суд стягнути дану суму.

Враховуючи вищенаведене, заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача компенсації середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 16.05.2018р. по 22.02.2019р. у розмірі 59 271,39 грн. (197 р/дні х 300,87 грн.) підлягають частковому задоволенню.

Стосовно покладення судових витрат на відповідача слід зазначити наступне.

У відповідності до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 30.01.2019р. по справі №910/4518/16 за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Відповідно до п.1, п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюється 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік", з 01 січня 2019 р. розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1921,00 грн.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1 921,00грн., що підтверджується квитанцією № 1548-4701-8758-1448 від 29.03.2019р. за вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримання виплати заробітної плати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України сплату судового збору слід стягнути в сумі 1 921,00грн. з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 47, 115-117, 238 КЗпП України, ст.ст. 20, 129, 194, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД" (49068, м. Дніпро, вул. Маяковського, 31; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 16.05.2018р. по 22.02.2019р. у розмірі 59 271 (п`ятдесят дев`ять тисяч двісті сімдесят одна) грн. 39 коп., судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30.05.2019р.

Суддя І.В. Владимиренко