Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/246/19

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Фізична особа-підприємець Смолярчук Сергій Сергійович

до відповідача Фізична особа-підприємець Григорук Тетяна Олександрівна

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вєста Україна"

про стягнення заборгованості у загальній сумі 52 383, 01 грн.

Секретар судового засідання : Лиманський А.Ю.

Представники сторін :

від позивача : Дягель В.М.

від відповідача : не з`явився

від третьої особи: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Смолярчук Сергій Сергійович звернувся до господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача Фізичної особи-підприємця Григорук Тетяни Олександрівни про стягнення заборгованості 52 383, 01 грн., з яких 49 000,00 грн. - основний борг, 3383, 01 грн. - пеня. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив умови Договору на транспортно-експедиторське обслуговування №941 від 25.10.2018 р., а саме не розрахувався своєчасно та у повному обсязі за послуги перевезення вантажу. Тому покликаючись на умови Договору позивач нарахував відповідачу пеню. Також одночасно із поданням позову позивач надає попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат.

Ухвалою господарського суду від 12 квітня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін на 07.05.2019 р.

03 травня 2019 року від ФОП Григорук Т.О. надійшов письмовий відзив на позов, у якому пояснює, що підприємець Григорук Т.О. у даних правовідносинах виступала як посередник - експедитор між ФОП Смолярчук С.С. (Перевізник) та ТзОВ "Вєста Україна" (Замовник даного перевезення). Згідно умов п.3.1. Договору №941, укладеного між позивачем та відповідачем Перевізник (позивач) зобов`язаний був забезпечити подачу під завантаження справного, повністю в робочому стані транспортного засобу, придатного для здійснення міжнародних перевезень, що відповідає вимогам заявки, також чистий, сухий, не пошкоджений причіп. Однак, відповідач вказує, що позивач надав забруднений сажею причіп, що ймовірно призвело до псування вантажу, про що було складено акт та здійснено відмітку про це у міжнародній ТТН. Також відповідач покликається на Акт експертизи № І-1643, у якому підтверджені дані обставини. У зв`язку зі значним терміном виконання згаданої експертизи Замовник (ТзОВ "Вєста Україна") прийняв рішення зупинити проведення розрахунків з підприємцем Григорук Т.О. та направив останній претензію.

Відповідач наголошує, що згідно п.4.7. Договору Експедитор оплачує транспортні витрати та інші послуги Перевізнику виключно за рахунок Замовника, та коштами, які надійшли від нього. В силу викладених обставин розрахунки між ТзОВ "Вєста Україна" та підприємцем Григорук Т.О. не відбулися. Крім того, відповідач пояснює, що ним не отримувалися поштою від позивача рахунок-фактура та акт надання послуг, останніх підприємець Григорук Т.О зі своєї сторони не підписувала.

За наведеного відповідач просить позов залишити без задоволення.

07 травня 2019 року від ФОП Смолярчука С.С. надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає наступне. Зі сторони позивача умови Договору №941 були виконані належним чином, перевезення вантажу здійснено згідно отриманої заявки 945, за відповідним маршрутом, вантажоодержувач отримав вантаж. Позивач вважає, що посилання відповідача на забруднений причіп не є тією обставиною, яка звільняє його від обов`язку оплатити виконані позивачем послуги перевезення. Також вказує, що надана відповідачем копія акту експертизи не може бути належним доказом у розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України, оскільки даний документ не містить підписів експертів, що проводили дослідження та відбитків печатки експерної установи. На переконання позивача підприємець Григорук Т.О. отримала поштовим зв`язком документи (рахунок на оплату 49 000,00 грн., акт надання послуг на цю суму) та навмисно ухиляється від їх підписання, також безпідставно відмовляється від оплати коштів за послуги, які надав підприємець Смолярчук С.С .

Ухвалою від 07.05.2019 р. залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вєста Україна", також відкладено розгляд справи на 27.05.2019 р.

24.05.2019 р. від третьої особи ТзОВ "Вєста Україна" надійшли письмові пояснення по суті спору. Так, зокрема вказує, що відповідно до загального договору № 253 від 06.06.2017 р. та разового договору перевезення (заявки-доручення) від 14 листопада 2018 р., укладеного з ТОВ "Вєста Україна" як з замовником (експедитором, який діяв за дорученням клієнта від власного імені) фізичною особою-підприємцем Григорук Тетяною Олександрівною (відповідачка) було організовано та здійснено перевезення вантажу (продукти для дитячого харчування) за маршрутом : м. Хожув (Польща) -смт Велика Димерка Київської області на склад компанії "Нутриція Україна".

Вищенаведене перевезення було виконано з порушенням умов, узгоджених в договорі перевезення. При вивантажені автомобіля на складі Вантажоотримувача, були помічені сліди забруднення вантажного відсіку автомобіля та вантажу, наявність різкого запаху, механічне пошкодження частини вантажу, що є грубим порушенням п. 3.4.3 договору № 253 від 06.06.2017 р та умов заявки-доручення стосовно санітарних вимог до транспорту.

Для експертної оцінки стану доставленого вантажу, його якості та кількості, до вивантаження автомобіля, Товариством "Вєста Україна" було залучено експертів КТПП, які проводили фіксацію зовнішнього стану вантажу та його кількості, що було відображено в Додатку до Акта Еспертизи №1643. Для подальшого встановлення стану якості доставленого вантажу, та відповідності його санітарним нормам виробника, експертами КТПП було проведено процедуру відбору зразків вантажу, для подальшого проведення наукової експертизи вантажу. Також порушення стану та ліквідності вантажу були відображені представниками Вантажоотримувача у Акті Розбіжностей за №, та зроблена відмітка у СМК №043698, графа 24. У зв`язку з наведеними обставинами, доставлений вантаж у повному обсязі не може бути реалізований в подальшому, та підлягає утилізації.

Товариство повідомляло, що пунктом 3.4.3 договору № 253 на відповідачку було покладено обов`язок забезпечити своєчасну подачу для перевезення транспортного засобу, що відповідає санітарним вимогам, в технічно справному стані, придатному для перевезення вантажів даного виду, згідно із заявкою у погоджений сторонами строк. Оскільки умовами транспортної заявки було зобов`язано надати для перевезення чистий та сухий транспорт, а ця умова не виконана, що і спричинило пред`явлення претензії вантажоодержувачем, Товариство вимагало невідкладно відшкодувати йому фактичні витрати, понесені внаслідок порушення умов договору та заявки.

Витрати Товариства відповідачка не відшкодувала, але повідомила, що в свою чергу звернулася з претензією до позивача як до перевізника.

Товариством було направлено на адресу відповідачки письмову відмову від підписання акту виконаних робіт із зазначенням причин відмови.

Серед іншого третя особа у своїх письмових поясненнях звертає увагу, що у разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору. Таким чином, експедитор відповідає перед клієнтом за будь-які збитки, спричинені діями перевізника. У свою чергу перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

ТзОВ "Вєста Україна" вважає, що відповідачка має відшкодувати Товариству вартість зіпсованого товару та інші збитки. Після відшкодування шкоди Товариству відповідачка не позбавлена права і можливості звернутися з регресним позовом до позивача як до безпосереднього завдавача шкодивнаслідок неналежного виконання договору перевезення.

Представник позивача під час розгляду спору по суті 27.05.2019 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просить позов задоволити та покласти на відповідача усі судові витрати.

В судове засідання 27.05.2019 р. представники відповідача та третьої особи не прибули. Про місце дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Згідно положень статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками процесу, заслухавши пояснення представника позивача, давши правову оцінку доказам, які мають значення для вирішення справи, господарський суд встановив наступне.

25 жовтня 2018 року між фізичною особою-підприємцем Смолярчук Сергієм Сергійовичем (Перевізник) та фізичною особою-підприємцем Григорук Тетяною Олександрівною (Експедитор) укладено Договір № 941 на транспортно-експедиторське обслуговування (арк.с. 12-14).

Відповідно до Предмету Договору Експедитор, діючи від імені і за рахунок Замовника (конкретна назва Замовника може бути вказана в - заявці), згідно договору доручення або транспортного експедирування долучає третю сторону, Перевізника, для доставки вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні. Перевізник доставляє заявлені вантажі, а Експедитор оплачує послуги Перевізника із коштів Замовника на узгоджених Договором умовах.

За п. 2.1. Договору, Експедитор надає перевізникові скан-копію заявки на здійснення міжнародного перевезення вантажу в довільній формі з вказівкою наступної інформації: маршрут, найменування вантажу, вага і об`єм вантажу (на один автомобіль), митне оформлення, кількість автомобілів, дата і час завантаження, термін доставки, адреси завантаження і доставки, пункт пропуску на кордоні, вартість послуг в грн. або в євро, умови оплати, додаткові умови (вантаж в складі збірного - при необхідності).

У п.2.5. сторони узгодили, що Експедитор зобов`язується перерахувати Перевізникові за мінусом своєї винагороди необхідні грошові кошти за виконання послуг з автоперевезення вантажів, отримані від Вантажоодержувача.

Згідно пункту 3.1. Договору, Перевізник зобов`язаний забезпечити подачу під завантаження справного, повністю в робочому стані транспортного засобу (з робочими трома способами завантаження: зад, бік, верх), придатного для здійснення міжнародних перевезень, що відповідає вимогам заявки, а також чистий, сухий, не пошкоджений причіп.

За змістом п. 4.4. Договору Експедитор зобов`язується проводити оплату в національній валюті Перевізникові, протягом 30 (тридцяти) банківських днів з моменту отримання оригіналу рахунку та акту виконаних робіт. Вартість послуг Перевізника вказана в підтвердженій заявці (п. 4.6. Договору).

Пунктом 5.6. Договору визначено, що за несвоєчасну оплату вартості виконаних послуг Перевізника, Експедитор виплачує пеню у розмірі двох облікових ставок НБУ за кожен день прострочення платежу.

У пункті 6.1. Договору сторони погодили, що вони звільняються від відповідальності за повне, або часткове невиконання умов цього Договору, якщо це є наслідком обставин непереборної сили (форс-мажор - згідно Інкотермс).

Згідно п. 7.4. вантаж вважається доставленим за наявності друку інспектора митниці в СМК накладної і Сагnet - ТІR і печатки вантажоодержувача в СМR накладній.

Пунктом 8.1. визначено, що цей Договір набуває чинності з моменту його підписання, і є дійсним до 31 грудня 2018 р., або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по даному договору.

На виконання умов укладеного Договору, 12 листопада 2018 р. Експедитором було надано, а Перевізником отримано заявку на здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом за маршрутом: вул. Нєдзвєджинєц 10-а, 41-506 Хожув, Республіка Польща (РП) - вул. Нова, 20-а, м. Львів, Україна, із зазначенням всіх необхідних умов, визначених у п. 2.1. Договору, в тому числі щодо вартості послуг (фрахту) в розмірі 49 000 (сорок дев`ять тисяч) грн. (арк.с. 15).

Перевізником було подано згідно заявки вантажний а/м д.н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 під керуванням водія Олексій Кушнір.

Виконуючи договірні зобов`язання, позивач здійснив перевезення вантажу, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (СМК) за № 043698. Проте у останній викладені зауваження щодо пошкодження вантажу в кількості 12 індивідуальних упаковок при загальній кількості вантажу 14 664 індивідуальних упаковок (2444 ящики х 6 упаковок), що стверджується відповідними відбитками печаток (штампів) та підписами відправника вантажу (Замовника) в Графі 22 та отримувача вантажу в Графі 24 відповідно (арк.с. 18).

Перевізником було відправлено Експедитору рахунок на оплату послуг № СФ-0001047 від 21.11.2018 р. на суму 49 000, 00 грн. (без ПДВ) та Акт надання послуг: № ОУ-0001048 від 21.11.2018 р. на суму 49 000, 00 грн. (арк.с. 16-17), які надіслано відповідачеві рекомендованим поштовим відправленням за №314, що стверджується відповідним документом (форма 103) УДППЗ "Укрпошта", а саме: список № 893 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, поданих в Луцьк-6, відправник: Смолярчук С.С. (копія міститься на арк.с. 19).

Вказаний рекомендований лист відповідачем було отримано особисто 10.12.2018 р. (арк.с. 20). що стверджується витягом із сайту Укрпошти щодо відстеження рекомендованого поштового відправлення 314.

У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач не отримав рахунок на оплату послуг № СФ-0001047 від 21.11.2018 р. на суму 49 000, 00 грн. (без ПДВ) та Акт надання послуг: № ОУ-0001048 від 21.11.2018 р. на суму 49 000, 00 грн.

Натомість відповідачем не підписано згадані документи, що підтвердили обидві сторони даного спору.

Отже, посилаючись на той факт, що підприємець Григорук Т.О. в порушення умов пункту 4.4. Договору №941 упродовж 30 банківських днів з моменту отримання рахунку та акту виконаних робіт не оплатила вартість послуг Перевізника підприємця Смолярчука С.С. , позивач звернувся із даним позовом та просить стягнути з відповідача 49 000,00 грн. боргу за надані послуги перевезення.

Покликаючись на пункт 5.6. Договору позивач нарахував відповідачу пеню у сумі 3 383,01 грн. за період з 29.01.2019 р. по 08.04.2019 р.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч. 1 ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Письмова форма договору транспортного експедирування передбачена ст. 930 ЦК України.

Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату (ст. 931 ЦК України).

Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником.

Отже, укладений між сторонами договір є належною підставою для виникнення зобов`язань, визначених його умовами, з оплати вартості перевезень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору.

Абзацом 1 статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" встановлено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до абзацу 1 статті 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

Згідно з абзацом 2 статті 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст.193 ГК України та ст.525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відносно покликання відповідача на виявлений факт псування вантажу, також на умови п.4.7. Договору щодо оплати Експедитором транспортних витрат та інших послуг Перевізнику виключно за рахунок Замовника, та коштами, які надійшли від нього, що на переконання ФОП Григорук Т.О. надає їй право не оплачувати послуги перевезення, виконані позивачем, - слід зауважити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГК України та ст.599 ЦК України за загальним правилом зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Факт надання послуг з перевезення вантажу відповідачем не заперечується, не спростовується та підтверджується матеріалами справи, отже позивач свої зобов`язання за договором виконав.

Жодна умова договору не звільняє підприємця Григорук Т.О. від обов`язку сплатити позивачу кошти за виконані послуги перевезення, у тому числі і у випадку пошкодження чи псування вантажу, чи у випадку ненадходження (несвоєчасного надходження ) коштів від Замовника, окрім пункту 6.1. Договору - у випадку виникнення форс-мажорних обставин. Однак, у справі відсутні документи про те, що виникли форс-мажорні обставини.

Статтею 218 ГК України визначено, що у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, вказівка у Договорі №941 на те, що Експедитор оплачує транспортні витрати та інші послуги Перевізнику за рахунок Замовника та коштами, які від нього надійшли - не є тою обставиною, яка звільняє відповідача від обов`язку оплачувати послуги позивача, та не впливає на обов`язок відповідача виконувати свої договірні зобов`язання перед позивачем.

Здійснення розрахунків за укладеним договором між сторонами не може ставитися в залежність від дій третіх осіб.

Відтак, обов`язок відповідача оплатити надані позивачем послуги не ставиться в залежність від інших обставин, крім форс-мажорних.

При цьому, у Договорі сторони обумовили наявність відповідальності Перевізника за вантаж, який перевозиться (пункти 5.7.-5.12 Договору №941).

Таким чином, особи, які є постраждалими від псування, пошкодження чи втрати вантажу, та які у зв`язку із цим понесли збитки чи інші додаткові витрати, мають право з`ясувати обставини псування та пошкодження вантажу та встановити винних, притягнути до передбаченої законодавством відповідальності осіб, визнаних винними, у тому числі мають право подати відповідний позов до суду про відшкодування збитків тощо.

Отже, відповідач чи інша постраждала особа, встановивши пошкодження (псування) вантажу не позбавлені можливості в окремому порядку звернутися до уповноважених органів, чи до суду з метою притягнення винних у пошкодження вантажу до відповідальності, стягнення завданих збитків, компенсацій тощо.

З огляду на усе викладене відповідач зобов`язаний сплатити позивачеві повну вартість послуги перевезення за Договором №941.

Враховуючи наведене, господарський суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення основного боргу в сумі 49 000,00 грн.

Щодо стягнення із відповідача пені 3 383,01 грн. суд звертає увагу на слідуюче.

Статтями 546, 549 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Згідно із пунктом 4 статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 5.6. Договору визначено, що за несвоєчасну оплату вартості виконаних послуг Перевізника, Експедитор виплачує пеню у розмірі двох облікових ставок НБУ за кожен день прострочення платежу.

Пеня як різновид неустойки характеризується такими ознаками: обчислення у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання; має триваючий характер - нарахування пені за кожний день прострочення.

Перевіривши розрахунок пені за Договором №941 суд встановив, що останній є обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі 3 383,01 грн.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку що позовні вимоги підприємця Смолярчук С.С. до підприємця Григорук Т.О. про стягнення всього 52 383, 01 грн., з яких 49 000,00 грн. - основний борг, 3 383, 01 грн. - пеня, є законними, обґрунтованими, відповідачем не спростованими, а відтак такими що підлягають до задоволення.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у розмірі 1 921,00 грн.

Що стосується витрат на правову допомогу, то суд при ухваленні рішення керувався таким.

Одночасно із поданням даного позову позивач надав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, за яким останні складають 1 921,00 грн. оплаченого судового збору та 2 560,00 грн. - на оплату професійної правничої допомоги. У процесі перебування даної справи на розгляді у суді, користуючись правом наданим ч. 3 ст. 129 ГПК України, позивачем подано заяву від 06.05.2019 р., за якою просить стягнути із відповідача 5 120,00 грн. витрат за надання правничої допомоги адвокатом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача у цьому судовому провадженні представляв адвокат Дягель Віктор Миколайович, що підтверджено Договором про надання правничої допомоги від 05.04.2019 р. (арк.с. 61), Ордером серія ВЛ № 000 062106 від 06.05.2019 р. на надання правової допомоги (арк.с. 60), свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю від 18.12.2015 р.

Відповідно до Договору на правову допомогу сторони погодили, що Клієнт (позивач) доручає Адвокату захист прав та представництво інтересів у справі про стягнення заборгованості за договором транспортного експедирування. В порядку та на умовах, визначених цим Договором, Адвокат приймає на себе виконання обов`язків щодо захисту прав та законних інтересів Клієнта по справі у господарському провадженні. Гонорар за участь у справі вноситься Клієнтом при підписанні цього договору. Для здійснення своїх повноважень Адвокат користується усіма процесуальними правами, передбаченими чинним законодавством України для категорії відповідної справи.

У матеріалах справи наявний Рахунок-фактура №0001-05/2019 від 06.05.2019 р. (арк.с. 57), у якому відображено перелік та вартість послуг, вчинених адвокатом на користь позивача за договором про надання правової допомоги. А саме: вивчення матеріалів справи - 1 280,00 грн., виготовлення позовної заяви - 1 280,00 грн., виготовлення письмових пояснень - 1 280,00 грн., участь у судовому розгляді - 1 280,00 грн. Всього вартість наданих послуг адвоката складає 5 120 грн.

Відповідно до платіжного доручення №8954 від 06.05.2019 р. підприємцем Смолярчук С.С. було сплачено адвокату 5 120,00 грн. (арк.с. 58). Вказані кошти надійшли на рахунок адвоката, що підтверджено банківською випискою за 06.05.2019 р.

Згідно п. 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п`ятою статті 49 ГПК (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

В силу частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи, а відтак до судових витрат. Порядок відшкодування витрат на правничу допомогу врегульовано статтею 126 Господарського процесуального кодексу України. Так, частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до частини 3статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 4 та 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У даному випадку суд приймає до уваги, ті обставини, що справа є малозначимою та не є складною, не має публічого інтересу, сума боргу заявлена до стягнення остановить 52 383,01 грн. Крім того, під час її розгляду відбулося лише два судові засідання, у яких адвокат позивача брав участь.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За наведеного у сукупності, суд контатує, що витрати на правничу допомогу у даній справі є співмірними із ціною позову, та відповідають категорію та складності справи. Заявлена позивачем вимога, відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню в розмірі 5 120,00 грн.

Відповідно до пункту 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Пунктами 1 та 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Проаналізувавши наведені вище правові норми та матеріали справи у сукупності, суд прийшов до висновку, що позов фізичної особи-підприємця Смолярчука Сергія Сергійовича до фізичної особи-підприємця Григорук Тетяни Олександрівни належить задоволити повністю, та стягнути 49000,00 грн. - основного боргу за виконані послуги перевезення вантажу, також 3383, 01 грн. - пені.

На відповідача покладаються судові витрати понесені позивачем у виді судового збору в розмірі 1 921,00 грн. та 5 120,00 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Керуючись ст. ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Григорук Тетяни Олександрівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 ) на користь фізичної особи-підприємця Смолярчука Сергія Сергійовича ( АДРЕСА_2, код НОМЕР_4) - 49 000 (сорок дев`ять тисяч) грн. 00 коп. - основного боргу, 3 383 (три тисячі триста вісімдесят три) грн. 01 коп. - пені, 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. відшкодування витрат на оплату судового збору, 5 120 (п`ять тисяч сто двадцять) грн. 00 коп. відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано "31" травня 2019 року.

Суддя Бережнюк В.В.