ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2019 року м.Дніпро Справа № 904/5239/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів Білецької Л.М., Верхогляд Т.А.

розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду, в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Запоріжкокс» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2019 (суддя Татарчук В.О., повне рішення складено 15.02.2019) у справі №904/5239/18

за позовом Приватного акціонерного товариства «Запоріжкокс», м. Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ

про стягнення шкоди завданої недостачею, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Приватне акціонерне товариство «Запоріжкокс» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» шкоди завданої недостачею товару у сумі 6028,68грн.

Позовні вимоги обґрунтовані зафіксованою комерційним актом №460005/844 від 27.06.2018 нестачею вугільного концентрату марки К, який відповідач перевозив на умовах договору поставки №18/142 від 27.02.2018.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2019 у справі №904/5239/18 позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Приватного акціонерного товариства «Запоріжкокс» 2324,96грн. шкоди завданої недостачею і 679,43грн. витрат по сплаті судового збору.

Пославшись на викладені у пункті 1.1 договору поставки №18/142 від 27.02.2018 показники якості вугільного концентрату, за якими максимальний рівень вологи товару складає 10,5%, місцевий господарський суд до розрахунку суми збитків втрати частини вантажу перевізником, застосував пункт 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 за №644, відповідно до якого норма недостачі щодо вантажів, зданих для перевезення у вологому стані, становить 2% маси, зазначеної у перевізних документах. Врахувавши 2% норму недостачі зданого у вологому стані вантажу, місцевий господарський суд дійшов висновку, що різниця розміру недостачі вантажу за комерційним актом (1800кг.) і норми природної недостачі (1370кг) становить відповідальну недостачу товару (430кг.), вартість якої у сумі 2324,96грн. стягнуто на користь покупця за договором поставки.

З вищенаведених підстав у задоволенні вимог про стягнення 3703,72грн., місцевий господарський суд відмовив.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Приватне акціонерне товариство «Запоріжкокс» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2019 у справі №904/5239/18 в частині відмови у стягненні з відповідача 3703,72грн. і прийняти у цій частині нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до залізничної накладної №50376599 маса вантажу в вагоні №53500658 становить 68500,00кг., а тара важить 21300,00кг.

На станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці 27.06.2018 складений комерційний акт №460005/844 на додаток акту станції Запоріжжя-Ліве №34900 від 26.06.2018 про наявність виїмки у вагоні №53500658 і встановлено нестачу вантажу у розмірі 1800,00кг.

Скаржник зазначає, що факт викрадення вантажу при його транспортуванні залізницею зафіксовано актом №460005/844 від 27.06.2018, в якому зазначено про порушення маркування вугільного концентрату і наявність виїмок товару, а слідів течі вантажу не виявлено.

Скаржник вважає, що місцевий господарський суд безпідставно застосував встановлену пунктом 27 Правил видачі вантажів 2% норму природної втрати вантажів при визначенні вартості втраченого товару, оскільки концентрат вугільний, який перевозився за накладною №50376599 у вагоні №53500658, не входить до переліку вантажів, до яких застосовується норма недостачі 2%.

Вказана у накладних 10,5% вологість вугільного концентрату є показником якості товару відповідно до умов договору поставки і не відноситься до відмінних ознак вантажу, прийнятого залізницею до перевезення, які характеризують його фізичний стан (твердий або рідкий). Тобто 10,5% вологість від маси вантажу не свідчить про необхідність застосування 2% норми недостачі при його видачі, оскільки такий відсоток норми природної втрати маси застосовується, зокрема, до вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) чи вологому стані, в той час як до мінерального палива, коксу застосовується норма недостачі у розмірі 1% від маси товару.

Скаржник зазначає, що при розрахунку вартості недостачі вантажу, він врахував норму природної втрати вугільного концентрату у розмірі 1%, однак суд, здійснивши перерахунок вартості втраченого товару, безпідставно застосував норму природної втрати вантажу у розмірі 2%, яка застосовується до вантажів, які перевозяться, зокрема, у рідкому або вологому стані.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним господарським судом строк не надав.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2019 колегією суддів у складі головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач), суддів Білецької Л.М., Верхогляд Т.А. відкрито провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Запоріжкокс» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2019 у справі №904/5239/18. Розгляд скарги вирішено провести в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін.

5. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інкостіл груп» (постачальник) уклало 27.02.2018 з Приватним акціонерним товариством «Запоріжкокс» договір поставки №18/142 (далі Договір; а.с.20-25), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується передати, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вугільну продукцію виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська»: вугільний концентрат марки К з відповідними показниками якості зола (max)-9%, волога (max)-10,5%, сірка (max)-0,8%, якщо інше не обумовлено в додаткових угодах та специфікаціях.

Сторони дійшли згоди, що ціна, об`єм і строки поставки товару за цим договором зазначаються у специфікаціях, які підписуються сторонами, скріплюються їх печатками і є невід`ємною частиною договору (пункт 2.1 Договору).

Згідно із пунктом 5.1 Договору поставка товару відбувається залізничним транспортом на умовах FCA, відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року, якщо інші умови поставки не передбачені додатковими угодами (специфікаціями) до цього договору.

Відповідно до пункту 2 специфікації від 27.05.2018, що є додатком №4 до Договору (а.с.19), Товариство з обмеженою відповідальністю «Інкостіл Груп» зобов`язалося передати Приватному акціонерному товариству «Запоріжкокс» 11855т вугільного концентрату марки К групи К1 0-100 Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» ТУ У 05.1-1:2017.

На умовах Договору, Приватному акціонерному товариству «Запоріжкокс» залізничним транспортом Товариство з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» 24.06.2018 за залізничною накладною №50376599 (а.с.13) направлено 1725400кг. концентрату вугільного УДК насипом, у двадцяти п`яти вагонах.

Маса вантажу у вагоні №53500658 відповідно до залізничної накладної №50376599 становить 68500кг., тара важить 21300кг.

У розділі 7 накладної №50376599 зазначено, що вантаж маркований катком-ущільнювачем і поперечними смугами 1,5-2м.

Після проведення зважування на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, була встановлена нестача товару вагою 1800кг., що було відображено у комерційному акті №460005/844 від 27.06.2018 (а.с.14-15).

У комерційному акті №460005/844 від 27.06.2018 зафіксовано, що вагон №53500658 вантажопідйомністю 69т. прибув 25.06.2018 поїздом №2001 і перебуває у технічно справному стані. Також комерційний акт містить наступну інформацію: «У комерційному відношенні навантаження шапкоподібне на рівні бортів. Вантаж маркований катком-ущільнювачем і поперечними смугами, що відповідає перевізному документу. Маркування порушене, виїмка праворуч над 5, 6, 7 люками довжиною 450см, шириною 200 см, глибиною 56-60см».

6. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Предметом позову у цій справі є стягнення з перевізника вартості товару, втраченого при перевезенні залізничним транспортом.

Статтею 908 Цивільного кодексу України встановлено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до частин 1, 2 статті 909 Цивільного кодексу договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно із пунктом 6 Загальних положень Статуту залізниць України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Накладна є одночасно договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Накладною №50376599 від 24.06.2018 підтверджується укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» і Публічним акціонерним товариством «Укрзалізниця» договору перевезення 1725400кг вугільного концентрату на користь Приватного акціонерного товариства «Запоріжкокс».

Згідно із перевізним документом, вантаж загальною вагою 1725400кг перевозиться у 25-и вагонах, зокрема, маса вантажу у вагоні №53500658 становить 68500кг.

За змістом пунктів 5 і 6 Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №542 від 20.08.2001, у вагонах відкритого типу перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов`язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобовязаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів.

З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Відповідно до частини 3 статті 32 Статуту залізниць України відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній.

Згідно із частиною 3 статті 917 Цивільного кодексу України перевізник має право відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу.

У накладній №50376599 від 24.06.2018 як вантажовідправником, так і залізницею під час завантаження і після завантаження не було зроблено жодних письмових зауважень, щодо непридатності вагонів (в комерційному та технічному відношенні) для перевезення вантажу у вагонах відкритого типу. Не було зауважень залізниці і до якості здійсненого відправником завантаження.

Вказане свідчить про те, що відправник належним чином здійснив навантаження та підготовку вантажу до транспортування.

Згідно зі статтею 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до частини 2 статті 308 Господарського кодексу України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

У частинах 1-3 статті 314 Господарського кодексу України зазначено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно із частиною 1 статті 23 вищевказаного закону, перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до статті 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажів іншому підприємству.

У статті 111 Статуту залізниць України наведено перелік обставин, наявність яких звільняє залізницю від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу.

Згідно з пунктом «е» статті 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі коли втрата, псування або пошкодження вантажу відбулися внаслідок: 1) таких недоліків тари, упаковки, які неможливо було виявити під час приймання вантажу до перевезення; 2) завантаження вантажу відправником у непідготовлений, неочищений або несправний вагон (контейнер), який перед тим був вивантажений цим же відправником (здвоєна операція); 3) здачі вантажу до перевезення без зазначення в накладній особливих його властивостей, що потребують особливих умов або запобіжних засобів для забезпечення його збереження під час перевезення; 4) стихійного лиха та інших обставин, які залізниця не могла передбачити і усунення яких від неї не залежало.

За умовами статті 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Вказані норми передбачають презумпцію вини перевізника у разі втрати, нестачі, псування й ушкодження вантажу, прийнятого до перевезення, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. Обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на перевізникові. Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення. Крім того, він також зобов`язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі. Невиконання цього обов`язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: усунення цих обставин не залежало від перевізника; перевізник не міг запобігти цим обставинам.

Тобто, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Залізниця після проставлення відповідної відмітки в залізничній накладній, взяла на себе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу, а також підтвердила, що саме вона несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу.

У відповідності до статті 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Недостача вантажу у вагоні 00кг вугілля зафіксована комерційним актом №640005/844 від 27.06.2018, в якому зазначено про порушення маркування вантажу й наявність поглиблень.

Враховуючи те, що вантаж прийнятий залізницею до перевезення без зауважень, а прибуття вантажу з недостачею відбулось у технічно-справному вагоні, що зафіксовано у комерційному акті №460005/844 від 27.06.2018, встановлені комерційним актом порушення маркування і поглиблення у навантаженні, свідчать про його втрату під час перевезення, тому апеляційний господарський суд вважає саме Публічне акціонерне товариство «Укрзалізниця» відповідальним за його втрату.

Доказів на підтвердження обставин, які звільняють перевізника від відповідальності за незбереження вантажу відповідачем місцевому господарському суду не надано.

Відповідно до статті 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

У статті 114 Статуту залізниць України закріплено положення, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (стаття 115 Статуту).

У зв`язку з наведеним, апеляційний господарський суд доходить висновку про доведення факту порушення відповідачем своїх зобов`язань з перевезення вантажу залізничним транспортом, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Апеляційний господарський суд зазначає, що місцевий господарський суд зробив правильний висновок про покладення відповідальності за нестачу вантажу на перевізника, проте під час перевірки здійсненого позивачем розрахунку вартості втраченого товару, помилково застосував до даного вантажу норму недостачі у 2%, внаслідок чого безпідставно відмовив у задоволенні позову в частині стягнення 3703,72грн. завданої недостачею шкоди.

Згідно із пунктом 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №64, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0-6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже; 1,5% маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 1% маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі; 0,5% маси всіх інших вантажів.

Таким чином, норма природної втрати маси у 2% встановлена для вантажів, які здані до перевезення, зокрема, у вологому стані.

У пункті 20 накладної №50376599 від 24.06.2018 зазначено, що до перевезення завантажений концентрат вугільний (УДК №481, зола 9,0%, волога 10,5%) насипом.

У пункті 2.1 розділу Загальних характеристик основних властивостей, якісних показників та компонентів вугілля Інструкції «Про порядок та умови поставки, закладення, зберігання і відпуску вугілля державного резерву на пунктах відповідального зберігання», затвердженої наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 19.10.2012 №1157 вугілля це тверда горюча осадова порода, що утворилася переважно з відмерлих рослин унаслідок їх біохімічних, фізико-хімічних та фізичних змін. Вугілля складається з органічних речовин та мінімальних домішок. Основними елементами, що входять в органічну масу вугілля, є вуглець, водень, кисень, азот та органічна сірка. У вугіллі містяться також хімічні з`єднання деяких металів. Для оцінки вугілля як палива його умовно поділяють на горючу масу, яка є безводною та беззольною частиною вугілля, та негорючу - баласт, що складається із золи та вологи.

Таким чином, показники наявної у вугіллі вологи та золи, що входять до його негорючої частини баласту, впливають на якість вугілля як палива і в розумінні пункту 27 Правил видачі вантажів не відноситься до тих відмінних ознак, які впливають на властивість вантажу зменшувати свою масу при його перевезенні.

Для мінерального палива (вугілля), відносно якого у перевізних документах немає відмітки про відвантаження у вологому стані, пункт 27 Правил видачі вантажів встановлює норму недостачі при перевезенні в 1% від загальної маси.

Позивач обчислив вартість недостачі мінерального палива з урахуванням 1% норми природної втрати, у зв`язку з чим апеляційний господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, недостача вантажу виявлена лише в одному вагоні з 25-и, а в комерційному акті зафіксоване порушення маркування вантажу і наявність виїмок над 4-7 люками довжиною 450см, шириною 200см і глибиною 50-60см, що свідчить про крадіжку вугільного концентрату під час його транспортування до станції призначення.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За таких обставин, наявні підстави передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України, для скасування судового рішення в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення з відповідача 3703,72грн. вартості недостачі вантажу і ухваленню в цій частині нового рішення, про задоволення позову.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду частковому скасуванню з ухваленням нового рішення у відповідній частині.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Запоріжкокс» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2019 у справі №904/5239/18 задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2019 у справі №904/5239/18 в частині відмови у задоволенні позову про стягнення 3703,72грн. скасувати і ухвалити в цій частині нове.

Викласти резолютивну частину рішення у наступній редакції:

«Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, 5, ) в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (49038, м. Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 108, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Запоріжкокс» (69600, м.Запоріжжя, вул.Діагональна, 4, ) вартість недостачі вантажу у сумі 6028,68грн. і витрати зі сплати судового збору за пред`явлення позову у сумі 1762,00грн.».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, 5, ) в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (49038, м. Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 108, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Запоріжкокс» (69600, м.Запоріжжя, вул.Діагональна, 4, ) витрати зі сплати судового збору за пред`явлення апеляційної скарги у сумі 2643,00грн.

Видачу наказів доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді Л.М. Білецька

Т.А. Верхогляд