ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2019 р. Справа№ 927/940/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Мартюк А.І.

Буравльова С.І.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: Борода А.В. - адвокат

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Коропський сирзавод» Товариства з обмеженою відповідальністю «СиЛ»

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.03.2019, повний текст якого підписано 29.03.2019

у справі № 927/940/18 (суддя Демидова М.О.)

за позовом Приватного підприємства «Торговий дім «Фонтекс-Агро»

до Дочірнього підприємства «Коропський сирзавод» Товариства з обмеженою відповідальністю «СиЛ»

про стягнення 699 430,01 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 475 164,19 грн. за поставлений за договором поставки паливно-мастильних матеріалів № 172 від 04.04.2016, але неоплачений товар, пені в сумі 172 348,56 грн., 3 % річних в сумі 15 452,67 грн. та інфляційних втрат в сумі 36 464,59 грн.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 19.03.2019, повний текст якого підписано 29.03.2019, у справі № 927/940/18 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням, 22.04.2019 Дочірнє підприємство «Коропський сир завод» Товариства з обмеженою відповідальністю «СиЛ» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в прохальній частині якої просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.03.2019 у справі № 927/940/18 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 91 989,71 грн. та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 91 989,71 грн. відмовити.

Водночас зі змісту апеляційної скарги слідує, що апелянт фактично оскаржує рішення суду першої інстанції у повному обсязі, оскільки зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції щодо доведеності позивачем факту поставки відповідачу товару за спірними видатковими накладними, в той час як позивачем належних доказів на підтвердження вказаних обставин не надано, а також не надано доказів, на підставі яких можно встановити загальний обсяг поставленого товару за весь час існування договірних відносин між сторонами, зокрема, обсяг та вартість поставленого товару станом на 30.10.2018.

Крім того, апелянт зазначив про те, що позивачем не складено та не зареєстровано податкові накладні на операції з постачання товару за спірними накладними.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2019 справа № 927/940/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Розпорядженням № 09.1-08/1305/19 від 15.05.2019, у зв`язку перебуванням судді Зубець Л.П., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 927/940/18.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2019 справа № 927/940/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Буравльов С.І., Мартюк А.І.

Ухвалою від 16.05.2019 колегією суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Буравльов С.І., Мартюк А.І.:

- Дочірньому підприємству «Коропський сирзавод» Товариства з обмеженою відповідальністю «СиЛ» поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.03.2019 у справі № 927/940/18;

- відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства «Коропський сирзавод» Товариства з обмеженою відповідальністю «СиЛ» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.03.2019 у справі № 927/940/18;

- встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 31.05.2019;

- учасникам процесу роз`яснено, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.03.2019 у справі № 927/940/18;

- призначено справу № 927/940/18 до розгляду на 05.06.2019 о 14:20;

- сторони попереджено, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою в розгляді апеляційної скарги.

03.06.2019 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (направлений до суду 31.05.2019 - примітка суду), в якому позивач, з посиланням на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов, що позивачем надано всі належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог та що складання податкових декларацій не відноситься до розгляду господарської справи, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Станом на 05.06.2018 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідач представників в судове засідання не направив, про причин неявки суду не повідомив.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників відповідача за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник позивача проти задоволення апеляційну скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а оспорюване рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

04.04.2016 позивач як постачальник та відповідач як покупець уклали договір поставки паливно-мастильних матеріалів №172 (далі Договір) (а.с. 10-14), в п. 1.1 якого погодили, що в порядку та на умовах, визначених Договором, позивач зобов`язався поставити, а відповідач - прийняти й оплатити поставлені паливно-мастильні матеріали, у тому числі масла автомобільні (далі ПММ).

Відповідно до п. 1.2 Договору асортимент, кількість (обсяг), ціна за відповідну одиницю виміру ПММ, визначаються у специфікацій, яка є додатком № 1 до Договору.

Пунктом 1.3 Договору визначено, що право власності на ПММ, вказані у специфікації, виникає у відповідача з моменту отримання ПММ відповідачем відповідно до умов Договору. Ризик випадкового знищення (псування) ПММ до моменту їх отримання відповідачем несе позивач.

У пункті 2.1.1 Договору визначено, що поставка товару здійснюється засобами позивача протягом 2-х днів з моменту отримання специфікації від відповідача або у інший термін, обумовлений між позивачем та відповідачем.

Партія товару вважається погодженою до передачі відповідачу з моменту підписання та надання відповідачу видаткової накладної та товарно-транспортної накладної (п. 2.3 Договору).

Відповідно до п. 2.8 Договору право власності на товар переходить до відповідача з моменту відвантаження (зливу) позивачем товару до резервуарів відповідача з оформленням та підписанням сторонами відповідної видаткової накладної.

Згідно з п. 3.2 Договору ціна, кількість та асортимент кожної окремої партії товару попередньо узгоджується сторонами з наступним її відображенням (закріпленням) у рахунку-фактурі.

При зверненні до суду позивач зазначає, що станом на 15.10.2017 за поставлений за Договором товар виникла заборгованість в сумі 91 989,71 грн., на підтвердження наявності якої додає до матеріалів справи копію видаткової накладної № ДРН0006108 від 02.10.2017 на загальну суму 136 800,00 грн. (а.с. 16)

Після вказаної поставки позивач поставив відповідачу ПММ на загальну суму 483 174,48 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними № ДРН0006580 від 19.10.2017, № ДРН0007086 від 06.11.2017, № ДРН005721 від 11.11.2017, № ДРН0007545 від 22.11.2017 та відповідними товарно-транспортними накладними (а.с. 17-21).

Розрахунки між сторонами здійснюються в Українській національній валюті - гривнях. Вид розрахунків - безготівковий. Форма розрахунків - платіжним дорученням. (п. 3.3 Договору).

Згідно з п.п. 3.4-3.5 Договору оплата товару здійснюється відповідачем з відстрочкою платежу, згідно з якою відповідач зобов`язаний на протязі 10 календарних днів з моменту отримання оплатити отриману партію товару. За окремою домовленістю оплата товару здійснюється відповідачем на умовах 100% передоплати, отримання якої позивачем є умовою для здійснення останнім поставки товару відповідно до договору.

На підтвердження факту проведення відповідачем оплати за ПММ позивачем до матеріалів справи додано копію платіжного доручення № 778 від 21.11.2017 (а.с. 17) на загальну суму 100 000,00 грн., з яких частина оплати в сумі 91 989,71 грн. зараховано позивачем в рахунок оплати товару, отриманого за видатковою накладної № ДРН0006108 від 02.10.2017 на загальну суму 136 800,00 грн., а решта в сумі 8 010,29 грн. - в рахунок оплати за товар, отриманий за видатковою накладною № ДРН0006580 від 19.10.2017.

Враховуючи, що позивач самостійно визначив суму неоплаченого за видатковою накладною № ДРН0006108 від 02.10.2017 товару на рівні меншому, ніж загальна сума накладної, а матеріли справи не містять доказів оплати товару в сумі, більшій, ніж визначено позивачем, колегія суддів вважає правомірним проведені позивачем зарахування оплати за платіжним дорученням № 778 від 21.11.2017.

Отже, неоплаченим залишився товар на суму 475 164,19 грн. (483 174,48-8 010,29).

Щодо посилань відповідача на те, що позивачем не надано доказів, на підставі яких можно встановити загальний обсяг поставленого товару за весь час існування договірних відносин між сторонами, зокрема, обсяг та вартість поставленого товару станом на 30.10.2018, колегія суддів зазначає, що надані позивачем документальні докази свідчать про наявність заборгованості у заявленій до стягнення сумі, в той час як саме відповідача, у випадку відсутності спірної заборгованості, має довести вказану обставину належними та допустимими доказами.

Щодо посилань відповідача на те, що позивачем не складено та не зареєстровано податкові накладні на операції з постачання товару за спірними накладними, колегія суддів зазначає про те, що відсутність податкових накладних не може свідчать про факт непоставки спірного товару.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.11 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки, до яких відноситься спірний Договір, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару, поставленого за Договором на загальну суму 199 436,32 грн., а відтак, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 475 164,19 грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Щодо позовних вимог про стягнення пені в сумі 172 348,56 грн. слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

В силу ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем обов`язку оплатити поставлений за Договором товар, є підстави для застосування встановленої Договором відповідальності.

Відповідно до п. 4.2 Договору відповідач зобов?язаний за прострочення оплати сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується за весь період прострочення по день проведення розрахунків.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Зі змісту п. 4.2 Договору слідує, що сторонами досягнуто згоди про нарахування пені за більший період, ніж той, що встановлений у ч. 6 ст. 232 ГК України, а відтак, нарахування пені позивачем за весь час прострочення виконання зобов`язання є правомірним.

Суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені за розрахунком позивача в сумі 172 348,56 грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 15 452,67 грн. та інфляційних втрат в сумі 36 464,59 грн. слід зазначити таке.

Частина 2 ст. 625 ЦК України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 15 452,67 грн. та інфляційних втрат в сумі 36 464,59 грн. за розрахунком позивача. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Дочірнього підприємства «Коропський сирзавод» Товариства з обмеженою відповідальністю «СиЛ» задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.03.2019 у справі № 927/940/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати за подачу апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Коропський сирзавод» Товариства з обмеженою відповідальністю «СиЛ» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.03.2019 у справі № 927/940/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.03.2019 у справі № 927/940/18 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Чернігівської області від 19.03.2019 у справі № 927/940/18.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду Чернігівської області матеріали справи № 927/940/18.

Повний текст постанови складено: 06.06.2019

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді А.І. Мартюк

С.І. Буравльов