РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.05.2019Справа № 910/2915/19
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом фізичної особи-підприємця Прибори Ніни Леонтіївни

до Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації

про стягнення 93 028,00 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця Прибори Ніни Леонтіївни до Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення 93 028,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору № 1503-4П від 19.03.2018р. та додаткової угоди №2 від 22.01.2019 року належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання по сплаті наданих послуг, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість у заявленому розмірі.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.03.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Ухвала господарського суду м. Києва від 12.03.2019 р. отримана відповідачем 19.03.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №013.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

19.03.2018 року між фізичною особою-підприємцем Приборою Ніною Леонтіївною (учасник) та Управлінням освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (замовник) укладено договір №1503-4П.

Відповідно до п.1.1 договору, учасник зобов`язується у 2018 році надати замовнику послуги, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити послуги на умовах, визначених цим договором.

Згідно з ч.1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 905 ЦК України передбачено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п.1.2 договору найменування послуги: послуги з гарячого харчування в НВК "Потенціал", школі № 328 (ДК 021:2015:55520000-1 - Кейтерингові послуги).

Орієнтовна ціна договору на 2018 рік становить: 465 140,00 грн. без ПДВ, яка визнається згідно розрахунку вартості послуги (додаток №1) (п.3.1 договору).

Остаточна ціна договору визначається за підсумком заявок, поданих і оплачених замовником учаснику протягом строку дії договору (п.3.2 договору).

Відповідно до п.5.1 договору, учасник надає послуги через їдальні навчальних закладів з використанням якісних продуктів, придбаних за свій рахунок.

Місце надання послуг: 04210, Україна, Київ, проспект Героїв Сталінграду, 46 (п.5.2 договору).

Згідно з п.5.3 договору, термін надання послуги: до 31 грудня 2018 року.

Пунктом 10.1 договору передбачено, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання представниками сторін, скріплення печатками та діє до 31 грудня 2018 року, а в частині оплати - до повного виконання зобов`язань. Відповідно до ч.3 ст. 631 ЦК України умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з 15.03.2018 року.

29.12.2018 року сторони уклали додаткову угоду №1 до договору №1503-4П від 19.03.2018 року, відповідно до п.1 якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору №1503-4П від 19.03.2018 року на строк, достатній до проведення процедури закупівлі послуги на початку 2019 року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі, а в частині розрахунків до 31 грудня 2019 року.

22.01.2019 року сторони уклали додаткову угоду №2 до договору №1503-4П від 19.03.2018 року, відповідно до п.1 якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору №1503-4П від 19.03.2018 року на строк, достатній до проведення процедури закупівлі послуги на початку 2019 року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі, а в частині розрахунків до 31 грудня 2019 року.

Пунктом 2 додаткової угоди №2 від 22.01.2019 року сторони виклали п.3.1 договору №1503-4П від 19.03.2018 року у такій редакції:

Ціна договору на 2018 рік становить: 465 140,00 грн. без ПДВ.

Орієнтовна ціна даного договору на 2019 рік становить: 93 028,00 грн. без ПДВ.

Позивачем, на виконання умов договору, було надано відповідачу послуги з організації гарячого харчування дітей в навчальних закладах на загальну суму 93028,00 грн., з яких 58 103,00 грн. за період з 08.01.2019 по 31.01.2019 та 34 925,00 грн. за період з 01.02.2019 по 28.02.2019, що підтверджується актами про надання послуг за гаряче харчування учнів гімназії «Потенціал» № 1 від 31.01.2019 та № 2 від 28.02.2019.

Вказані акти з боку відповідача підписані та скріплені печаткою без зауважень та заперечень.

Також, в матеріалах справи наявні акти звірки взаємних розрахунків, які підписані та скріплені печатками сторін:

- за період з 08.01.2019 по 31.01.2019 згідно додаткової угоди №2 від 22.01.2019 року до договору №1503-4П від 19.03.2018, відповідно до якого заборгованість по розрахунках 58 103,00 грн. на користь ФОП Прибора Н.Л.,

- за період з 01.02.2019 по 28.02.2019 згідно додаткової угоди №2 від 22.01.2019 року до договору №1503-4П від 19.03.2018, відповідно до якого заборгованість по розрахунках 34 925,00 грн. на користь ФОП Прибора Н.Л.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п. 4.4 та п. 4.5 договору замовник проводить розрахунки з учасником у відповідності до вимог ч. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України через УДКСУ у Оболонському районі ГУ ДКСУ у м. Києві.

У випадку затримання оплати послуги замовником як бюджетною державною установою (через відсутність коштів на розрахунковому рахунку) замовник зобов`язується провести оплату наданих учасником послуг протягом 14-ти банківських днів з дня надходження коштів на свій рахунок.

Одночасно, частина 2 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, претензія щодо оплати за надані послуги за період з 08.01.2019 по 31.01.2019 та з 01.02.2019 по 28.02.2019 на загальну суму 93 028,00 грн. вручена позивачем відповідачу нарочно 28.02.2019 року, що підтверджується наявним на претензії вхідним штампом відповідача.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 статті 218 ГК України та статті 617 ЦК України передбачено, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Тобто відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.08.2007 № 6-рп/2007).

Зокрема, у рішенні від 09.07.2007 № 6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у справі "Кечко проти України" (заява №63134/00) зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення Суду). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Аналогічних правових висновків у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2018 у справі № 927/291/17, від 17.04.2018 у справі № 906/621/17 та від 17.04.2018 у справі № 911/4249/16.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором №1503-4П від 19.03.2018 (додаткової угоди №2 від 22.01.2019 року) у відповідача перед позивачем в сумі 93 028,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та не спростований відповідачем, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ст.ст. 79, 123, 129, ч.9 ст. 165, ст.ст. 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління освіти Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації (04211, м. Київ, вул. Йорданська, будинок 11-А, ідентифікаційний код 37445442) на користь фізичної особи-підприємця Прибори Ніни Леонтіївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованість у розмірі 93 028 (дев`яносто три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Мудрий