ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/10483/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Корнієнко О.В.,

за участю представників:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" - Рибченко Н.М.,

Іноземного підприємства "Ретал Україна" - Авер`янової Є.В.,

Роговченка О.В. - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Іноземного підприємства "Ретал Україна"

на постанови Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 (у складі колегії суддів: Чорна Л.В. (головуючий), Кравчук Г.А., Хрипун О.О.)

та рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2018 і додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 (суддя Підченко Ю.О.)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс"

до Іноземного підприємства "Ретал Україна",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача за первісним позовом - Роговченка О.В.,

про стягнення 105 423,01 грн;

за зустрічним позовом Іноземного підприємства "Ретал Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс"

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

04.08.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" (далі - ТОВ "Васт-Транс") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Іноземного підприємства "Ретал Україна" (далі - ІП "Ретал Україна") про стягнення боргу за перевезення вантажу в розмірі 104 856,00 грн та трьох процентів річних у розмірі 567,01 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач не розрахувався за виконане ТОВ "Васт-Транс" перевезення відповідно до укладених між сторонами замовлень №№1, 2 від 24.04.2018, №№3, 4, 5 від 26.04.2018.

28.08.2018 ІП "Ретал Україна" подало зустрічний позов до ТОВ "Васт-Транс" про зобов`язання виконати п.п. 2.2.13 п. 2.2., п 3.2. договору транспортного експедирування та перевезення № 1Т-17 від 01.02.2017 та надати оригінали СМR б/н від 02.05.18, 02.05.18, 07.05.18, 07.05.18, 10.05.18 із відмітками на шляху прямування вантажу та вантажоодержувача та актами приймання-передачі наданих послуг в двох оригінальних примірниках за кожним виконаним за відповідним СМR перевезенням. Також у вказаній зустрічній позовній заяві ІП "Ретал Україна" просить суд окремою ухвалою передати до органу досудового розслідування для вжиття ним заходів за фактом подання до суду із заявою про видачу судового наказу сфальсифікованих директором ТОВ "Васт-Транс" ОСОБА_1 в доданих до первісного позову замовлень на перевезення вантажу автомобільним транспортом №№1,2 від 24.04.18, №№3,4,5 від 26.04.18 замовлення №4 від 26.04.2018.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовано тим, що ТОВ "Васт-Транс" не виконало умови п.п. 2.2.13 п. 2.2., п. 3.2. договору транспортного експедирування та перевезення № 1Т-17 від 01.02.2017.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.11.2018 первісні позовні вимоги ТОВ "Васт-Транс" задоволено частково. Стягнуто з ІП "Ретал Україна" на користь ТОВ "Васт-Транс" заборгованість у розмірі 104 856, 00 грн та 3% річних у розмірі 293,03 грн. В задоволенні решти позовних вимог ТОВ "Васт-Транс" про стягнення 3% річних відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ІП "Ретал Україна" відмовлено повністю.

Рішення в частині первісних позовних вимог обґрунтоване тим, що ІП "Ретал Україна" не оплатило вартість перевезень вантажу відповідно до укладених замовлень, чим порушено право позивача. Водночас встановивши, що ТОВ "Васт-Транс" визначено невірний період протягом якого мало місце прострочення виконання зобов`язань оплати за надані послуги з перевезення, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості нарахування позивачем 3 %річних лише в сумі 293,03 грн за період з 01.07.2018 по 03.08.2018.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд зазначив про те, що положення договору транспортного експедирування та перевезення №1Т-17 від 01.02.2017 не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Крім того, суд першої інстанції відмовив у винесенні окремої ухвали в порядку ст. 246 ГПК України, пославшись на відсутність належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що замовлення, на підставі яких ґрунтуються первісні позовні вимоги, є сфальсифікованими.

30.11.2018 ТОВ "Васт-Транс" звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою, у якій просило ухвалити додаткове судове рішення щодо розподілу судових витрат, а саме стягнути з ІП "Ретал Україна" на користь ТОВ "Васт-Транс" витрати, пов`язані з розглядом справи (на професійну правничу допомогу) у розмірі 7 000,00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 заяву ТОВ "Васт-Транс" про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ІП "Ретал Україна" на користь ТОВ "Васт-Транс" суми сплачених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 981, 80 грн. У задоволенні заяви в іншій частині відмовлено.

Місцевий суд мотивував свої висновки тим, що понесення позивачем за первісним позовом витрат на професійну правову допомогу підтверджується матеріалами справи, а тому вони підлягають відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2018 залишено без змін.

Іншою постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 залишено без змін.

У вказаних постановах суд апеляційної інстанції погодився з мотивами, викладеними в рішенні та в додатковому рішенні місцевого суду.

Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, 01.03.2019 ІП "Ретал Україна" звернулось з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить постанови Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019, рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2018 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 скасувати, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вимоги касаційної скарги обґрунтовані тим, що суди дійшли помилкового висновку про те, що замовлення №№1, 2 від 24.04.2018, №№3, 4, 5 від 26.04.2018 були здійснені поза межами договору транспортного експедирування та перевезення № 1Т-17 від 01.02.2017; суди безпідставно не врахували, що вказані замовлення є сфальсифікованими та дійшли помилкового висновку про направлення ТОВ "Васт-Транс" на користь ІП "Ретал Україна" оригіналів рахунків фактури, актів виконаних робіт, оригіналів замовлення №№1, 2 від 24.04.2018, №№3, 4, 5 від 26.04.2018 та оригіналів CMR від 02.05.2018, від 07.05.2018 та від 10.05.2018.

ТОВ "Васт-Транс" подало відзив на касаційну скаргу, у якому просить оскаржувані судові рішення залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Учасники справи були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак ОСОБА_2 не скористався передбаченим законом правом на участь у розгляді справи судом касаційною інстанцією через свого представника. Водночас оскільки явка учасників справи не визнавалась судом обов`язковою, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком, Верховний Суд в складі колегії суддів дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги по суті за відсутності вказаного представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, подані заперечення, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 24.04.2018 між сторонами було укладено замовлення на перевезення вантажу автомобільним транспортом, згідно з яким перевізник (ТОВ "Васт-Транс") здійснює доставку вантажу (преформи ПЕТ) на замовлення ІП "Ретал Україна" з України (м. Київ) до Республіки Білорусь (м. Бобруйськ), а останній, як експедитор, сплачує за надані послуги 20 904 грн (800$ по курсу НБУ на 24.04.2018).

02.05.2018 відповідно до замовлення №1 транспортний засіб ТОВ "Васт-Транс" (державний реєстраційний номер АІ3657АО /13035КХ) було завантажено, що підтверджується відмітками у міжнародній товарно-транспортній накладній б/н від 02.05.2018. Вантаж було доставлено в місце призначення 04.05.2018 та видано вантажоодержувачу, що підтверджується відміткою у гр. 24 СМR від 02.05.2018.

02.05.2018 ТОВ "Ретал Україна" направив на адресу ІП "Ретал Україна" рахунок-фактуру №779 від 02.05.2018 на суму 20 904,00 грн.

24.04.2018 між сторонами укладено замовлення №2 перевезення вантажу автомобільним транспортом, згідно з яким перевізник здійснює доставку вантажу (преформи ПЕТ) з України (м. Київ) на замовлення ІП "Ретал Україна", а останній, як експедитор, сплачує за надані послуги 20 904 грн (800$ по курсу НБУ на 24.04.2018).

02.05.2018 відповідно до замовлення №2 транспортний засіб позивача (державний реєстраційний номер АІ2034ЕР / АІ6381ХТ ) було завантажено, що підтверджується відмітками у міжнародній товарно-транспортній накладній б/н від 02.05.2018. Вантаж було доставлено в місце призначення 04.05.2018 та видано вантажоодержувачу, що підтверджується відміткою у гр. 24 CMR від 02.05.2018.

02.05.2018 ТОВ "Васт-Транс" направило на адресу ІП "Ретал Україна" рахунок-фактуру №778 від 02.05.2018 на суму 20 904,00 грн.

26.04.2018 між сторонами укладено замовлення №3 перевезення вантажу автомобільним транспортом, згідно з яким перевізник здійснює доставку вантажу (преформи ПЕТ) з України (м. Київ) на замовлення ІП "Ретал Україна", а останній, як експедитор, сплачує за надані послуги 21 016,00 грн (800$ по курсу НБУ на 24.04.2018).

07.05.2018 відповідно до замовлення №3 транспортний засіб ТОВ "Васт-Транс" (державний реєстраційний номер АІ9610АА / АІ0530ХХ ) було завантажено, що підтверджується відмітками у міжнародній товарно-транспортній накладній б/н від 07.05.2018. Вантаж було доставлено в місце призначення 10.05.2018 та видано вантажоодержувачу, що підтверджується відміткою у гр. 24 CMR від 07.05.2018. 07.05.2018 ТОВ "Васт-Транс" направило на адресу ІП "Ретал Україна" рахунок-фактуру №820 від 07.05.2018 на суму 21 016,00 грн.

26.04.2018 між сторонами укладено замовлення №4 перевезення вантажу автомобільним транспортом, згідно з яким перевізник здійснює доставку вантажу (преформи ПЕТ) з України (м. Київ) на замовлення ІП "Ретал Україна", а останній, як експедитор сплачує за надані послуги 21 016,00 грн (800$ по курсу НБУ на 24.04.2018).

07.05.2018 відповідно до замовлення №4 транспортний засіб ТОВ "Васт-Транс" (державний реєстраційний номер АІ8831АТ /17816КХ) було завантажено, що підтверджується відмітками у міжнародній товарно-транспортній накладній б/н від 07.05.2018. Вантаж було доставлено в місце призначення 10.05.2018 та видано вантажоодержувачу, що підтверджується відміткою у гр. 24 СМR від 07.05.2018.

07.05.2018 ТОВ "Васт-Транс" направило на адресу ІП "Ретал Україна" рахунок-фактуру №821 від 07.05.2018 на суму 21 016,00 грн.

26.04.2018 між сторонами укладено замовлення №5 перевезення вантажу автомобільним транспортом, згідно з яким перевізник здійснює доставку вантажу (преформи ПЕТ) з України (м. Київ) на замовлення ІП "Ретал Україна", а останній, як експедитор сплачує за надані послуги 21 016,00 грн (800$ по курсу НБУ на 24.04.2018).

10.05.2018 відповідно до замовлення №5 транспортний засіб ТОВ "Васт-Транс" (державний реєстраційний номер 03112 КМ/ АІ7746ХХ ) було завантажено, що підтверджується відмітками у міжнародній товарно-транспортній накладній б/н від 10.05.2018. Вантаж було доставлено в місце призначення 14.05.2018 та видано вантажоодержувачу, що підтверджується відміткою у гр. 24 СМR від 10.05.2018.

10.05.2018 ТОВ "Васт-Транс" направило на адресу ІП "Ретал Україна" рахунок-фактуру №860 від 10.05.2018 на суму 21 016,00 грн.

19.06.2018 ТОВ "Васт-Транс" направило на адресу ІП "Ретал Україна" наступні документи: оригінали рахунку-фактури №779 від 02.05.2018; оригінали 2 екземплярів акту №779 виконаних робіт (наданих послуг) від 07.05.2018; оригінал замовлення №1 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 24.04.2018; оригінал СМR б/н від 02.05.2018; оригінали рахунку-фактури №778 від 02.05.2018; оригінали 2 екземплярів акту №778 виконаних робіт (наданих послуг) від 07.05.2018; оригінал замовлення №2 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 24.04.2018; оригінал CMR б/н від 02.05.2018; оригінали рахунку-фактури №820 від 07.05.2018; оригінали 2 екземплярів акту №820 виконаних робіт (наданих послуг) від 10.05.2018; оригінал замовлення №3 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 26.04.2018; оригінал CMR б/н від 07.05.2018; оригінали рахунку-фактури №821 від 07.05.2018; оригінали 2 екземплярів акту №821 виконаних робіт (наданих послуг) від 10.05.2018; оригінал замовлення №4 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 26.04.2018; оригінал СМR б/н від 07.05.2018.

Судами встановлено, що доказом надсилання оригіналів вказаних документів є наявні у матеріалах справи копії поштового опису від 19.06.2018 та фіскального чеку №1880 від 19.06.2018.

Посилаючись на те, що ІП "Ретал Україна" не оплатило вартість здійсненого ТОВ "Васт-Транс" перевезення, ТОВ "Васт-Транс" надіслало ІП "Ретал Україна" вимоги №№228, 229, 230, 231, 232 про оплату за перевезення вантажу автомобільним транспортом, які були надіслані на адресу ІП "Ретал Україна" рекомендованим листом 648.

Судами встановлено, що відповідно до відомостей http://ukrposhta.ua, 30.06.2018 відправлення не було вручено під час доставки за ідентифікатором "інші причини»" та було повернуте ТОВ "Васт-Транс" за закінченням встановленого терміну зберігання.

Посилаючись на невиконання ІП "Ретал Україна" зобов`язань з оплати ТОВ "Васт-Транс" послуг перевезення, останнє звернулось до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Згідно з ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Відповідно до ст. 316 ГК України договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956, учасниками якої є Україна та Республіка Білорусь, вантажна накладна є первинним доказом укладення договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Аналогічні положення наведено у статтях 525, 526 ЦК України.

Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Водночас приписами ч. 2 ст. 530 ЦК України передбачено, що у разі, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк з дня пред`явлення вимоги.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суди встановили, що замовлення №№ 1, 2 від 24.04.2018 та №№ 3, 4, 5 від 26.04.2018 є самостійними угодами, укладення яких підтверджується відповідними міжнародно-транспортними накладними, та здійснені поза межами договору транспортного експедирування та перевезення № 1Т-17 від 01.02.2017.

При цьому, судами встановлено, що ТОВ "Васт-Транс" надано належні докази на підтвердження виконання своїх зобов`язань з перевезення за вказаними замовленнями.

Разом з тим, надавши оцінку змісту вказаних замовлень, суди встановили, що вони не містять строку виконання зобов`язань з оплати послуг перевезення.

Верховний Суд зауважує, що відповідно до приписів ст. 300 ГПК України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи зазначене, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про те, що строк виконання ІП "Ретал Україна" зобов`язань з оплати ТОВ "Васт-Транс" послуг перевезення підлягає обчисленню відповідно до ч. 2 ст. 530 ГПК України, тобто протягом семи днів з дня пред`явлення ТОВ "Васт-Транс" вимоги.

Таким чином, встановивши, що ТОВ "Васт-Транс" належним чином виконало свої зобов`язання за замовленнями №№ 1,2 від 24.04.2018 та №№ 3, 4, 5 від 26.04.2018 і строк виконання ІП "Ретал Україна" зобов`язань з оплати ТОВ "Васт-Транс" таких послуг настав, однак ІП "Ретал Україна" їх не оплатило, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку щодо наявності підстав для задоволення первісних позовних вимог про стягнення з ІП "Ретал Україна" на користь ТОВ "Васт-Транс" заборгованості у розмірі 104 856, 00 грн.

При цьому, встановивши, що ТОВ "Васт-Транс" безпідставно визначав період нарахування 3% річних, з урахуванням обов`язку ІП "Ретал Україна" з оплати перевезення протягом 20 календарних днів з моменту доставки вантажу, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку щодо наявності часткового задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних в сумі 293,03 грн за період з 01.07.2018 по 03.08.2018, тобто з урахуванням моменту пред`явлення ТОВ "Васт-Транс" вимоги.

Щодо зустрічних позовних вимог, Верховний Суд зазначає наступне.

Предметом зустрічного позову є вимоги, які полягають у зобов`язанні ТОВ "Васт-Транс" виконати п.п. 2.2.13, п. 2.2., п. 3.2. договору транспортного експедирування та перевезення №1Т-17 від 01.02.2017. та надання ІП "Ретал Україна" оригіналів CMR б/н від 02.05.2018, 02.05.2018, 07.05.2018, 07.05.2018, 10.05.2018 із відмітками на шляху прямування вантажу та вантажоодержувача та актами приймання-передачі наданих послуг в двох примірниках за кожним виконаним за відповідними CMR перевезеннями.

Судами встановлено, що 01.02.2017 між ТОВ "Васт-Транс" (виконавець) та ІП "Ретал Україна" (замовник) було укладено договір транспортного експедирування та перевезення № 1Т-17, за умовами якого виконавець зобов`язується перевозити належним йому автомобільним транспортом вантажі замовника та/або надавати замовнику від власного імені, за плату, в інтересах та за рахунок замовника послуги виконання або організації виконання перевезенням вантажів замовника автомобільним транспортом у внутрішньому та міжнародному сполученні, а замовник зобов`язується оплачувати виконані перевезення та/або, відповідно, надані послуги в порядку та на умовах цього договору.

Відповідно до п. 2.2.13 п. 2.2. договір транспортного експедирування та перевезення № 1Т-17 від 01.02.2017 замовник зобов`язаний своєчасно, після доставки вантажу в пункт розвантаження і передачі його уповноваженій особі вантажоодержувача, надавати замовнику документи, що підтверджують факт виконання виконавцем своїх зобов`язань з перевезення вантажу відповідно до вимог п. 3.2.

У п. 3.2. договору транспортного експедирування та перевезення № 1Т-17 від 01.02.2017 після видачі вантажу уповноваженій особі вантажоодержувача виконавець зобов`язується протягом: 5 (п`яти) календарних днів - при внутрішньому перевезенні, 20 (двадцяти) календарних днів - при міжнародному перевезенні, надати замовнику акт приймання-передачі послуг, який одночасно є комісійним звітом у випадку залучення третіх осіб, з додаванням наступних документів: оригіналу належно оформленої єдиної товарно-транспортної накладної або комплекту товарно-транспортних накладних встановленого зразка, що відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення відповідно до замовлення, з відміткою вантажоодержувача.

Надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суди встановили, що із змісту замовлень на перевезення вантажу автомобільним транспортом №№ 1, 2 від 24.04.2018, №№ 3, 4, 5 від 26.04.2018, рахунків-фактур, не вбачається посилань на договір транспортного експедирування та перевезення (ТЕП) № 1Т-17 від 01.02.2017, а тому вони не є частиною даного договору та його положення не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Таким чином, встановивши, що замовлення на перевезення вантажу автомобільним транспортом №№1,2 від 24.04.2018, №№ 3, 4, 5 від 26.04.2018 не укладались в рамках договору транспортного експедирування та перевезення № 1Т-17 від 01.02.2017, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про те, що положення договору транспортного експедирування та перевезення № 1Т-17 від 01.02.2017 не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, що є предметом розгляду первісного позову, а тому зустрічний позов не підлягає задоволенню.

Доводи касаційної скарги про те, що замовлення №№ 1, 2 від 24.04.2018, №№ 3, 4, 5 від 26.04.2018 є сфальсифікованими, зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, в той час як судами встановлено, що ІП "Ретал Україна" не довів факту фальсифікації документів та не зазначив в чому полягає така фальсифікація.

Таким чином, перевіривши рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2018 та прийняту за результатами його перегляду постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019, встановивши, що доводи касаційної скарги про порушення і неправильне застосування судам попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального законодавства при прийнятті оскаржуваних судових рішень не знайшли свого підтвердження, а зводяться виключно до переоцінки доказів у справі, Верховний Суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для зміни чи скасування вказаних судових рішень.

Щодо вимог про скасування додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 та прийнятої за результатами його перегляду постанови Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 Верховний Суд зазначає наступне.

Так, як було зазначено, 30.11.2018 ТОВ "Васт-Транс" звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою, у якій просило ухвалити додаткове судове рішення щодо розподілу судових витрат, а саме стягнути з ІП "Ретал Україна" на користь ТОВ "Васт-Транс" витрати, пов`язані з розглядом справи (на професійну правничу допомогу) у розмірі 7 000,00 грн.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, а також з урахуванням наявних у матеріалах справи фактичних даних, місцевий суд встановив, що в рішенні від 16.11.2018 не було здійснено розподіл витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач за первісним позовом у загальному розмірі 7 000, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 8 ст. 126 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву .

З матеріалів справи вбачається, що у первісній позовній заяві ТОВ "Васт-Транс" наведено попередній орієнтовний розрахунок судових витрат та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

В матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги № 77 від 04.07.2018, у п. 5 якого передбачено, що замовник (ТОВ "Васт-Транс") зобов`язується оплатити виконавцю (адвокату Рибченко Н.М.) винагороду за надану правничу допомогу із захисту прав та інтересів замовника, в тому числі за складання та виготовлення трьох примірників позовної заяви з додатками про стягнення з ІП "Ретал Україна" заборгованості в сумі 104 856, 00 грн та штрафних санкцій до Господарського суду міста Києва та надання консультацій - 7 000, 00 грн, за участь в одному судовому засіданні - 1 600, 00 грн та виконані інші роботи згідно з даним договору в розмірі 500, 00 грн за кожну годину.

Разом з тим, Верховний суд вважає передчасними висновки судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для стягнення з ІП "Ретал Україна" на користь ТОВ "Васт-Транс" суми сплачених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи наступне.

Судами зазначено, що на підтвердження понесених судових витрат ТОВ "Васт-Транс" було надано наступні докази: копію договору № 77 про надання правничої допомоги від 04.07.2018; копію акта виконаних робіт (наданих послуг) від 03.08.2018 до договору № 77 про надання правничої допомоги від 04.06.2018; копія платіжного доручення № 12021 від 19.06.20108; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6055 від 08.02.2018.

Разом з тим, суди не врахували та не надали жодної оцінки тому, що договір № 77 про надання правничої допомоги датований 04.07.2018, в той час як акт виконаних робіт (наданих послуг) від 03.08.2018 наданий щодо договору № 77 про надання правничої допомоги саме від 04.06.2018.

Крім того, судами не надано оцінку платіжному дорученню № 12021 від 19.06.20108, зокрема, наведеному у ньому призначенню платежу, відповідно до якого оплата у розмірі 7 000,00 грн здійснена з посиланням на договір надання правничої допомоги датований саме 04.06.2018.

Оскільки суди попередніх інстанцій наведеним обставин оцінки не надали, то висновки щодо наявності підстав для стягнення з ІП "Ретал Україна" на користь ТОВ "Васт-Транс" суми сплачених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 981,80 грн є передчасними.

Враховуючи зазначене, постанова Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 (прийнята за результати перегляду додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2018) та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 підлягають скасуванню, а заява ТОВ "Васт-Транс" щодо розподілу судових витрат - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Іноземного підприємства "Ретал Україна" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 16.11.2018 у справі № 910/10483/18 залишити без змін.

3. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 у справі № 910/10483/18 скасувати, а заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" щодо розподілу судових витрат передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Берднік

Судді І.С. Міщенко

В.Г. Суховий