ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Черкаси

справа № 925/307/19

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Хелис Н.М., у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду розглянув справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Максігран», м. Київ, вул. Максимовича, буд. 6, кім. 22 (поштова адреса: м. Київ, а/с-93)

до дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м. Черкаси, бул. Шевченка, 389

про стягнення 6 100,32 грн. заборгованості,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

Відповідно до витягу з ЄДРПОУ правильна назва відповідача: дочірнє підприємство «Черкаський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Максігран» звернулося в господарський суд Черкаської області з позовом до дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення 6 100,32 грн. заборгованості за поставлену щебеневу продукцію згідно договору, та відшкодування судових витрат.

Ухвалою суду від 23.04.2019р. закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 28.05.2019р.

Позивач направив суду клопотання від 23.05.2019р. №23-05/19/1 про розгляд справи за наявними в ній матеріалами, за відсутності представника позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, витребувані документи суду не направив. Відзиву на позов не надано, доводи позивач не спростував.

Факт отримання сторонами ухвали суду з повідомленням про дату, час і місце підготовчого судового засідання підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення ПАТ «Укрпошта» (ф. №119), в яких містяться відмітки про вручення позивачу і відповідачу.

Позивач не змінив підставу чи предмет спору.

Сторони не змогли вирішити спір в позасудовому порядку.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Адреси сторін в позовній заяві та місце проведення господарської діяльності сторонами відповідає адресам, вказаним в реєстраційних документах сторін та у витягах з ЄДР.

Інших доказів сторонами не подано.

Дослідивши матеріали справи та зібрані докази в їх сукупності, судом з`ясовані такі взаємовідносини сторін та обставини.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного в спрощений спосіб двостороннього оплатного договору відповідно до приписів ст. 11 ЦК України, за умовами якого товариство з обмеженою відповідальністю Максігран (Позивач по справі) зобов`язалося продати щебеневу продукцію пісок з відсівів дроблення фр.0-5 (надалі товар) та отримати кошти за майно, а дочірнє підприємство «Черкаський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (Відповідач по справі) зобов`язувалося прийняти товар та сплатити грошові кошти за отриманий товар.

В період часу з 27.07.2017р. по 21.11.2017р. Позивач передав, а Відповідач отримав товар (щебенева продукція 831,79 тонни) на загальну суму 137550,32 грн., що підтверджується видатковими накладними:

№4833 від 27.07.2017р. на суму 14697 грн. (а.с. 8);

№4880 від 28.07.2017р. на суму 4399,50 грн. (а.с. 9);

№5221 від 05.08.2017р. на суму 22026 грн. (а.с. 10);

№6006 від 11.09.2017р. на суму 30579,82 грн. (а.с. 11);

№60567 від 12.09.2017р. на суму 9428,38 грн. (а.с. 12);

№6288 від 14.09.2017р. на суму 10161,27 грн. (а.с. 13);

№6964 від 02.10.2017р. на суму 29823,30 грн. (а.с. 14);

№6991 від 03.10.2017р. на суму 11951,55 грн. (а.с. 15);

№8813 від 21.11.2017р. на суму 4483,50 грн. (а.с. 16).

Разом із видатковими накладними Відповідачу було надано рахунки на оплату отриманого товару:

Рахунок-фактура №655 від 10.07.2017р. на суму 18000 грн. (з ПДВ) (а.с. 17);

Рахунок-фактура №810 від 02.08.2017р. на суму 27000 грн. (з ПДВ) (а.с. 18);

Рахунок-фактура №986 від 05.09.2017р. на суму 52806,60 грн. (з ПДВ) (а.с. 19);

Рахунок-фактура №1184 від 02.10.2017р. на суму 40950 грн. (з ПДВ) (а.с. 20);

В рахунках строк оплати товару не зазначено.

Відповідачем було частково проведено оплату за товар в розмірі 131450 грн.:

Витяг з банківського реєстру за 04.08.2017р. на суму 18000грн. (а.с. 21);

Витяг з банківського реєстру за 06.09.2017р. на суму 22500 грн. (а.с. 22);

Витяг з банківського реєстру за 02.10.2017р. на суму 50000 грн. (а.с. 23);

Витяг з банківського реєстру за 08.11.2017р. на суму 40950 грн. (а.с. 24).

Станом на 20.03.2019р. (момент звернення з позовом) Відповідач не сплатив Позивачу решту коштів за отриманий товар та не погасив заборгованість. Відповідач заборгував Позивачу за поставлений товар 6100,32 грн., що є предметом спору.

Відповідач не заперечив наявність заборгованості перед Позивачем на суму 6100,32 грн., але і не надав доказів погашення заборгованості.

За загальним порядком укладання господарських договорів вони викладаються у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ст. 181 Господарського кодексу України).

Правочин згідно зі ст. 205 Цивільного кодексу України може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, а договір є укладеним у спрощений спосіб. Спору в цій частині немає. Волевиявлення учасників було направлено на настання певних правових наслідків.

Позивач на виконання усної домовленості здійснив передачу товару Відповідачу, виконавши умови договору, а відповідач прийняв товар і частково розрахувався за нього.

На час звернення Позивача до суду заборгованість сплачена не була.

Невиконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань стало правовою підставою для звернення Позивача до суду для захисту свого порушеного права.

Відповідач опосередковано визнав заборгованість, частково сплативши за отримане майно.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення - з огляду на таке.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є суб`єктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатної купівлі-продажу товару щебеневої продукції на суму 137550,32 грн.

За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Суд погоджується з доводами учасника, що їх дії були направлені на настання певних юридичних наслідків, що охоплюється положеннями ст.ст. 4, 11 Цивільного кодексу України.

Як встановлено судом та підтверджується поданими Позивачем доказами, між сторонами дійсно виникли господарські відносини, які за своєю правовою природою охоплюються визначенням договору купівлі-продажу.

Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 Цивільного кодексу України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати розрахунок, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 Цивільного Кодексу України.

На умовах договору позивач поставив відповідачу щебеневу продукцію в розмірі 831,79 тонни на суму 137550,32 грн. Продукція прийнята відповідачем без зауважень та застережень.

На виконання умов договору Відповідачем було здійснено часткову оплату за поставлений Позивачем товар (щебеневу продукцію) чотири платежі на суму 131450 грн. (а.с. 21-24). Часткова оплата була врахована позивачем при зверненні з позовом.

Проте Відповідач свої зобов`язання в частині повної оплати за отриманий товар належним чином не виконав. Суд вважає, що для відповідача строк оплати отриманого товару вже настав.

Факт невиконання Відповідачем умов договору підтверджується видатковими накладними, рахунками на оплату, витягами з банківського реєстру про рух коштів. Суд враховує, що на момент прийняття рішення жодних первинних та належних доказів належного та повного виконання умов договору щодо сплати грошових коштів за отриманий товар, в розумінні вимог ст.ст. 73, 74 ГПК України, відповідач суду не подав.

Таким чином, сума боргу за поставлений товар, яку Позивач просить примусово стягнути, становить 6100,32 грн.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

На підставі викладеного суд вважає доведеним право Позивача на примусове стягнення з Відповідача суми боргу за отриманий товар (щебеневу продукцію) - в розмірі 6100,32 грн.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідач не спростував доводи позивача та не подав доказів належного виконання умов договору купівлі-продажу. Суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом.

Суд зазначає, що проведення оплати відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання заперечень суду по суті спору чи доказів про проведення розрахунку. Відповідач не надав доказів об`єктивної неможливості заперечення вимог чи погашення боргу.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача повністю та стягнути на користь Позивача 1 921,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: дочірнього підприємства Черкаський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, м. Черкаси, бул. Шевченка, 389, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: товариства з обмеженою відповідальністю Максігран, м. Київ, вул. Максимовича, буд. 6, кім. 22 (поштова адреса: м. Київ, а/с-93), ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

6 100,32 грн. заборгованості та 1 921,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення.

Повне рішення складено 29.05.2019р.

Суддя Г.М. Скиба