РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.05.2019Справа № 910/3691/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін господарську справу

За позовом Публічного акціонерного товариства "Київгаз" (01103, м.Київ, вул.Михайла Бойчука,4-б, )

до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація - 110 Голосіївського району" (03028, м. Київ, просп.Науки,буд.11, )

про стягнення 206 708,22 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Київгаз" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація - 110 Голосіївського району" про стягнення 206 708,22 грн. заборгованості за постачання газу по договору № Т-19/01-34 від 01.01.2011 за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 01.01.2011 між сторонами було укладено договір за постачання газу по договору № Т-19/01-34. Як зазначає позивач, на виконання умов договору він поставив відповідачу газ з жовтня 2014 по квітень 2015 на суму 206 708,22 грн., що підтверджується Актами передачі - приймання природного газу на загальну суму 263 669,57 грн. та Актом звіряння розрахунків між сторонами станом на 01.04.2015, проте відповідач всупереч умовам договору здійснив оплату за отриманий товар частково в сумі 56 961,35 грн. Таким чином, в результаті неналежного виконання відповідачем зобов`язань у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 206 708,22 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Позивач належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до ст. 120 ГПК України, ухвала суду від 29.03.2019 отримана - 02.04.2019.

За зазначеною адресою відповідача не було розшукано, а тому конверт з вказаною ухвалою суду було повернуто назад до суду, із відповідною відміткою про це органу поштового зв`язку (вибули за закінченням строку оренди).

Судом також враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з`явилися у засідання. Зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також, слід врахувати, що Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 21 лютого 2018 року у справі №2103/490/2012 вказав про те, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи наведені положення, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості самостійно ознайомитись з ухвалою суду, в якій зазначено відомості щодо його провадження, яке є у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2011 між Публічним акціонерним товариством «Київгаз» (далі - позивач, постачальник) та Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація - 110 Голосіївського району» (далі - відповідач, одержувач) було укладено Договір №Т-19/01-34 на постачання природного газу (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується постачати природний газ мешканцям квартир в будинках, зазначених в додатках №1 до договору.

Постачальник зобов`язується щомісячно пред`являти одержувачу платіжні вимоги-доручення для оплати ним нарахованої суми оплати за спожитий мешканцями квартир природний газ (п. 1.5. договору).

Позивач, за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року включно поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 263 669,57 грн., що підтверджується актами прийому-передачі газу з жовтня 2014 року по квітень 2015 року.

Відповідно до п. 2.9. договору якщо одержувач користується послугами ГІОЦ КМДА з розщепленням платежів, щомісячно, до 10 числа наступного за звітнім місяця, забезпечувати надходження до транзитного рахунку ГІОЦ грошових коштів мешканців квартир-безпосередніх споживачів газу за діючими тарифами по єдиних книжках платників комунальних послуг. Якщо одержувач не користується послугами ГІОЦ КМДА з розщеплення платежів, до 10 числа наступного за звітнім місяцем, перерахувати на рахунок постачальника суму, яку сплатили мешканці квартир за спожитий природний газ.

Згідно з п. 2.10. договору суми коштів, які надійшли від уповноважених установ та організацій по відшкодуванню втрат за надання пільг та субсидій з оплати природного газу перерахувати постачальнику протягом 3-х банківських днів з дня отримання. У разі нездійснення окремими мешканцями квартир до 10 числа кожного наступного за звітнім місяця нарахованих їм платежів або у разі не надходження коштів по відшкодуванню пільг та субсидій по оплаті за газ, одержувач повинен вжити всіх необхідних заходів для забезпечення оплати за спожитий газ мешканцями квартир та уповноваженими установами та організаціями по відшкодуванню пільг та субсидій, а саме шляхом стягнення заборгованості з боржників через суд.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором у відповідача виникла перед позивачем заборгованість у сумі 206 708,22 грн.

Відповідач визнає борг між позивачем та відповідачем, підписаний акт звіряння розрахунків за надані послуги з постачання природного газу.

Відповідно до гарантійного листа за вих. №404 від 19.10.2015 відповідач гарантував сплату заборгованості в сумі 245 400,27 грн. з розстрочкою платежу.

Відповідачем включно до 30.07.2018 були здійснені оплати через транзитний рахунок Комунального підприємства «Головного інформаційно-обчислювальний цент» (ГІОЦ КЕДА) на рахунок позивача на виконання графіків погашення заборгованості згідно гарантійного листа.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності при вирішенні господарських суперечок» від 29.05.2013 №10 до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати:

- визнання пред`явленої претензії;

- письмове прохання відстрочити сплату боргу;

- підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, що підтверджує наявність заборгованості в сумі, за якою виникла суперечка;

- письмове зверненні боржника до кредитора щодо забезпечення сплати суми боргу;

- часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Частиною 1 статті 264 ЦК України встановлено, що переривання строку позовної давності відбувається в разі здійснення особою дії, що свідчить про визнання ним свого боргу або іншого обов`язку.

У зв`язку з чим позивач в позові зазначає, що строк позовної давності, враховуючи оплати, переривається та підлягає врахуванню з моменту здійснення оплати за зобов`язанням відповідача.

27.12.2018 позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про сплату боргу за вих. №3468/09, на що відповіді позивач не отримав.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач всупереч умовам договору не здійснив оплату за поставлений газ. Таким чином, в результаті неналежного виконання відповідачем зобов`язань у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 206 708,22 грн., що підтверджується актом звіряння розрахунків між сторонами.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Київгаз» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення договору на постачання природного газу № Т-19/01-34 від 01.01.2011 між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з приписами ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору на постачання природного газу № Т-19/01-34 від 01.01.2011 позивач передав, а відповідач в свою чергу прийняв природний газ за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року, що підтверджується Актами приймання - передачі природного газу №УК000052793 від 31.10.2014 на суму 44 004,04 грн., №УК000058305 від 30.11.2014 на суму 21 696,06 грн., №УК000063809 від 31.12.2014 на суму 21 875,33 грн., №УК000003735 від 31.01.2015 на суму 21 462,44 грн., №УК000009414 від 28.02.2015 на суму 21 376,49 грн., №УК000015744 від 31.03.20185 на суму 21 298,82 грн., №УК000025763 від 30.04.2015 на суму 111956,39 грн. на загальну суму 263 669,57 грн., який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств (Акти №УК000052793 від 31.10.2014, №УК000058305 від 30.11.2014 не підписані відповідачем), проте між сторонам підписаний акт звіряння розрахунків за послуги з газопостачання між сторонами станом на 01.04.2015 на суму 271 717,04 грн. підписаний сторонами без зауважень та заперечень, в добровільному порядку, проте відповідачем не здійснена повна оплата за отриманий товар у повному обсязі.

Судом встановлено, що відповідач гарантійним листом за вих. №404 від 19.10.2015 гарантував сплату заборгованості в сумі 245 400,27 грн. з розстрочкою платежу.

Відповідачем включно до 30.07.2018 були здійснені оплати через транзитний рахунок Комунального підприємства «Головного інформаційно-обчислювальний цент» (ГІОЦ КМДА) на рахунок позивача на виконання графіків погашення заборгованості згідно гарантійного листа.

У зв`язку з чим відповідачем порушено умови договору, проведена лише часткова оплата отриманого природного газу в розмірі 56 961,35 грн. на підтвердження чого позивач надав розрахунок зарахованих коштів від відповідача.

Таким чином, заборгованість Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація - 110 Голосіївського району" перед Публічним акціонерним товариством "Київгаз" за Договором на постачання природного газу № Т-19/01-34 від 01.01.2011 становить 206 708,22 грн.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, стверджувань позивача не спростував.

Отже, суд зазначає, що відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов договору, не здійснив оплату вартості отриманого й прийнятого газу в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 206 708,22 грн. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація - 110 Голосіївського району" (03028, м. Київ, просп.Науки,буд.11, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Київгаз" (01103, м.Київ, вул.Михайла Бойчука,4-б, ) 206 708 (двісті шість тисяч сімсот вісім) грн. 22 коп. основного боргу та судовий збір у розмірі 3 206 (три тисячі двісті шість) грн. 81 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Ярмак