ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

05.06.2019 Справа № 904/2057/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мак Хаус" (01042, м. Київ, вул. І. Кудрі, 37-а, оф. 69, ідентифікаційний номер 19358827)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Полімер"(49008, м. Дніпро, вул. Робоча, 69,ідентифікаційний номер 41818438)

про стягнення заборгованості за договором поставки у розмірі 600 020, 80 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мак Хаус" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Полімер" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки у розмірі 600 020, 80 грн., з яких 503 527, 40 грн. основного боргу, 51 831, 58 грн. пені, 25 176, 37 грн. штрафу, 15 145, 45 грн. інфляційні втрати, 4 340, 00 грн. 3 % річних.

Заявлені вимоги мотивовані наступним. На виконання умов Договору поставки № 11/04-01 від 11.04.2018 року, Позивач поставив Відповідачу товар на суму 1 353 550 грн. 88 коп. Відповідач за отриманий товар розрахувався частково, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед Позивачем.

Ухвалою суду від 27.05.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/2057/19.

03.06.2019 року Позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю ТД ПОЛІМЕР, які містяться на його рахунках в банківських установах, в межах суми у розмірі ціни позову, а саме 600 020,80 грн.

Заява мотивна тим, що Відповідачем станом на день подання позову не було здійснено оплати за поставлений Позивачем у період з 04.12.2018 року по 28.01.2019 року товар на суму 503 527,40 грн. Строком прострочення виконання Відповідачем свого грошового зобов`язання становить більше ніж три місяці. Жодних пояснень щодо затримки в оплаті Позивачу Відповідачем не надано, звернення Позивача з урегулювання питань Відповідач ігнорує, що вказує на те, що Відповідач не просто допускає затримку у виконанні своїх зобов`язань, а взагалі не планує їх виконувати. На думку заявника, Відповідач збагатився за рахунок Позивача на суму 503527,40 грн. та досить тривалий час користується чужими коштами, а саме коштами Позивача. Не зважаючи на порушення своїх зобов`язань з оплати, Відповідач не вживає заходів щодо врегулювання питання по сплаті Позивачу заборгованості за отриманий товар, в супереч вимог ч. 6. ст. 222 Господарського кодексу України не надає жодних пояснень з приводу причин його неправомірних дій, будь-яка реакція повноважних представників Відповідача на усні та письмові вимоги Позивача по сплаті заборгованості відсутня.

Крім того, обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник вказує на існування заборгованості відповідача перед іншими контрагентами, що підтверджується судовим рішенням у справі № 904/646/19, а також, посилається на те, що з 22.03.2019 року єдиним учасником та директором ТОВ ТД ПОЛІМЕР являється ОСОБА_1 , який одночасно є директором та власником більш ніж 92 підприємств по всій Україні, деякі з яких, перебувають у стані банкрутства або стані припинення, що також може свідчити про відсутність наміру Відповідача на сплату заборгованості.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Оцінюючи доводи Позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи те, що позовні вимоги стосуються стягнення значної суми грошових коштів, при цьому, в умовах вільного розпорядження відповідачем грошовими коштами він має можливість витрачати їх на власний розсуд, незважаючи на вирішення справи судом, приймаючи до уваги обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову, наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги (зокрема, вибраний захід спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову) та імовірність утруднення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, суд знаходить достатньо підстав для вжиття заходів забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти в межах розміру заявлених позовних вимог.

При цьому, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення шляхом накладення арешту на майно ТОВ ТД ПОЛІМЕР, адже такі заходи не є співмірними із заявленими позивачами вимогами про стягнення грошових коштів.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, заява Позивачів про вжиття заходів забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю ТД ПОЛІМЕР (49008, м. Дніпро, вул. Робоча, 69, ідентифікаційний номер 41818438), які містяться на його рахунках в банківських установах, в межах суми у розмірі ціни позову, а саме 600 020,80 грн.

В решті заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 05 червня 2019 року.

Ухвала, як виконавчий документ, може бути пред`явлена до примусового виконання до - 06 червня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.В. Ліпинський