ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2019 Справа № 904/1234/19
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєв Е.М. за участю секретаря судового засідання Найдьонова Є.О.

за позовом Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" (69600, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 4)

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49062, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 108)

про стягнення 2 805,71 грн. шкоди завданої недостачею

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Запоріжкокс" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №19/63 від 19.03.3019 про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 2 805,71 грн. шкоди завданої недостачею.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання в частині забезпечення схоронності переданого йому до перевезення вантажу за залізничною накладною №51882009, у тому числі у вагоні №53170847. На станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці 01.10.2018 було складено комерційний акт №460005/1618 про наявність виїмки. З урахуванням норми недостачі (природної втрати), загальна недостача партії вугілля у вагоні №53170874 складає 2 805,71 грн. (вартість недостачі з ПДВ), у тому числі: 1 200 кг (виявлена недостача) - 700 кг (норма недостачі) = 500 кг.

Також позивач просить суд позовну заяву прийняти до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/1234/19, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 25.04.2019.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що недостача маси вантажу, за яку відшкодовується збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення. Відповідно до пункту 27 Правил видачі вантажів вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в залізничній накладній у пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані. Згідно з даними залізничної накладної №51882009 вантаж концентрат вугільний був зданий до перевезення у вологому стані (у графі 7 накладної відправником вказана волога 10,5%). Тобто норма недостачі відповідно складає у вагоні №53170874 нетто 70 000 кг х 2% = 1400 кг (при нестачі 1200 кг). Тобто недостача маси вантажу знаходиться у межах норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто.

Також відповідач просить суд розглянути справу з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 10.08.2018 у справі №910/22324/16.

29.05.2019 позивачем надано відповідь на відзив, згідно якого останній зазначає, що залізнична накладна №51882009 (основний перевізний документ) не містить даних щодо маси вантажу переданого до перевезення в сирому або вологому стані. В даній залізничній накладній вказано показники якості щодо вмісту золи 9,0% та вологи 10,5%, які передбачені Договором. Всі 10 вагонів мають однаковий вантаж з однаковими його властивостями та станом. Але нестачу вантажу виявлено лише в одному вагоні № 53170874. При цьому, по інших 9 вагонах не складалися комерційні акти про нестачу (втрату) вантажу. Якщо вантаж на момент залізничної відправки мав вологий стан та в наслідок цього мав властивість до зменшення своєї ваги за незначний час транспортування залізницею, то у такому разі нестачу (втрату) вантажу було б встановлено у кожному з 10 вагонів (або в переважної більшості вагонів). Комерційним актом станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці № 460005/1618 від 01.10.2018 р. підтверджується викрадення вантажу при його транспортуванні залізницею.

Окрім того, позивач вважає, що посилання відповідача на судову практику по справам залізниці з іншими суб`єктами господарської діяльності не може розглядатися як належний доказ уданій справі. Дана судова справа, має безперечні докази про те, що нестача вугільного концентрату сталася в наслідок його викрадення при транспортуванні залізницею, В даній справі відсутні докази відповідача, якими було б обґрунтовано що якісний показник вугільного концентрату - внутрішня волога має вплив на зменшення ваги вугільного концентрату за час його транспортування.

У судовому засіданні 25.04.2019 оголошувалась перерва до 03.06.2019.

В порядку статті 240 господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 03.06.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством "Запоріжкокс" (далі покупець, позивач) та Приватним акціонерним товариством "Донецьксталь"-металургійний завод" (далі постачальник) укладено договір поставки №18/149 (далі договір), відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язується передати, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити на умовах договору вугільну продукцію виробництва ТОВ "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" вугільний концентрат марки К з відповідними показниками якості: зола (max)-9%, волога (max)-10,5%, сірка (max)-0,8%, якщо інше не обумовлено в додаткових угодах та Специфікаціях.

Сторони дійшли згоди, що ціна, об`єм та строки поставки вугільної продукції, яка постачається згідно договору, вказуються в специфікаціях, які підписуються сторонами, скріплюються печатками сторін та є невід`ємною частиною договору (п.2.1 договору).

Відповідно до п.3.1 договору ціна вугільної продукції, яка постачається згідно договору, в період з серпня 2018 року по липень 2023 року (з 01 серпня 2018 по 31 липня 2023 включно), фіксується щомісяця в специфікаціях до договору та в подальшому може бути змінена в окремих специфікаціях або додаткових угодах до договору.

Згідно з п.2 Специфікації від 30.08.2018 постачальник зобов`язується поставити покупцю 14 085 т вугільного концентрату марки К групи К1 0-100 ТОВ "Збагачувальна фабрика "Свято-Варваринська" ТУ У 05.1-1:2017.

Приватне акціонерне товариство "Донецьксталь"-металургійний завод" надало позивачу рахунок № 101032 від 20.09.2018 на суму 5 549 342,90 грн. (з ПДВ) щодо оплати вартості концентрату вугільного (марка К, група К1) загальною кількістю 977,2 т (ціна вугільної продукції (без ПДВ) 4 732,35 грн. за 1 т) (а.с.20).

Між Приватним акціонерним товариством "Донецьксталь"-металургійний завод" та Приватним акціонерним товариством "Запоріжкокс" 20.09.2018 підписано акт №101032 приймання-передачі вугільної продукції по договору №18/149 від 27.07.2018 на суму 5 549 342,90 грн. (а.с.21).

На виконання умов договору та специфікації від 30.08.2018 на адресу Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" (далі - вантажоодержувач) 20.09.2018 направлена партія концентрату вугільного (марка К, група К1) у вагонах за залізничною накладною № 51882009, у тому числі у вагон № 53170874.

На станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці прибув 30.09.2018 по посиланню за залізничною накладною № 51882009, вагон № 53170874.

Відповідно до підпункту 8 п. 6 розділу 1 Статуту накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

На станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці 01.10.2018 складено комерційний акт №460005/1618.

Так, у комерційному акті №460005/1618 від 01.10.2018 зафіксовано, що вагон №53170874 вантажопідйомністю 70 т прибув 30.09.2018 поїздом № 3530. Вагон у технічному стані справний. У розділі "Д" комерційного акту зазначено: на підставі акту загальної форми № 26114 від 01.10.2018 станції Запоріжжя Ліве проведена комісійна видача вантажу, прибувшого по груповій відправці, зі зважуванням вагону на справних електронних вагонних вагах вантажоодержувача №085, огляд повірка 07.08.2018 приймальником поїздів ОСОБА_1 ., прийомоздавальником заводу Богдановою О.В., слідчим Заводського ВП Марчак А.В. та начальником станції Трощинським Ю.М.

По документу значиться 10 вагонів загальна маса 696000 кг у вагоні 53170874 значиться вага нетто 70000 кг, тара 23600 кг. Фактично виявилась вага брутто 92400 кг, тара з документу 23600 кг, нетто 68800 кг, що менше документу на 1200 кг. У комерційному відношенні навантаження шапкоподібне, на рівні бортів. Вантаж марковано катком ущільнювачем і поперечними смугами, що відповідає перевізному документу. Порушено маркування виїмки: ліворуч над 1-м люком довжиною 130 см, шириною 100 см глибиною 30 см, над 7 люками довжиною 150 см шириною 280 см глибиною 50 см. В технічному відношенні вагон справний, бездверний, люка закрити, просипання вантажу немає. Відсутній вантаж у вагоні поміститися міг. При повторному зважуванні дані не змінилися.

Приватне акціонерне товариство "Донецьксталь" - металургійний завод" надало позивачу акт №101032к. від 25.01.2019 та рахунок №101032к. від 25.01.2019 щодо коригування ціни вугілля продукції по договору №18/142 від 27.07.2018 у бік зменшення на суму 56,16 грн. без ПДВ та зменшення вартості вугільної продукції на суму 65 855,46 грн. (з ПДВ). Вартість зменшення без ПДВ складає 54 879,55 грн.

Ціна концентрату вугільного марки К групи К1 за рахунком №101032 від 20.09.2018 з урахуванням коригування складає 4 676,19 грн. (без ПДВ) за 1 т: 4 732,35 грн. (ціна без ПДВ згідно рахунку №101032 від 20.09.2018) 56,16 грн. (коригування ціни згідно рахунку №101032к. від 25.01.2019) = 4 676,19 грн. (вартість концентрату вугільного без ПДВ з урахуванням коригування).

Рахунок №101032 від 20.09.2018 позивачем сплачено ПрАТ "Донецьксталь" -металургійний завод" на загальну суму 5 483 499,16 грн. (з ПДВ) відповідно платіжного доручення № від 25.01.2019 (а.с.24).

Позивач вважає, що перевізником відповідачем не було виконано належним чином своїх обов`язків із забезпечення схоронності переданого йому до перевезення вантажу, а внаслідок чого позивачу, як вантажоодержувачу, була спричинена фактична шкода загальна недостача вугілля в вагоні №53170874 складає 2 805,71 грн. (вартість недостачі з ПДВ), у тому числі: 1 200 кг (виявлена недостача) 700 кг (норма недостачі 1% маси зазначеної в перевізному документі) = 500 кг. Вартість вугілля, якого недостає, складає: 4 676,19 грн. (ціна за тому, без ПДВ, згідно рахунку №101032 від 20.09.2018 з урахуванням коригування) х 0,5 т (розмір недостачі) = 2 338,09 грн. (вартість недостачі без ПДВ). 2 338,09 грн. (вартість недостачі без ПДВ) + 467,62 грн. (розмір ПДВ) = 2 805,71 грн., що і є причиною спору.

Перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі (частини 1, 2 ст. 306 Господарського кодексу України).

Відповідно ст. 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч. 2, ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту України Правила перевезення вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб на території України (ст. 5 Статуту).

Згідно з ст. 6 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт", підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно зі статтею 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало; перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Наведена стаття кореспондується і з положеннями ст. 314 Господарського кодексу України, якою також встановлено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини; у транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника; за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України; перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України; за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно статті 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству; обов`язки збереження, супроводження та охорони особливо цінних та небезпечних вантажів, перелік яких встановлюється Правилами, покладаються на відправника.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин (стаття 113 Статуту залізниць України).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме:

- за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

- за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; - за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (стаття 115 Статуту залізниць України).

Залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу вантажу у разі, зокрема коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення (стаття 111 Статуту залізниць України).

Відповідно до частини 1 статті 127 Статуту залізниць України залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто; при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить:

- 2% маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0-6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже;

- 1.5% маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива;

- 1% маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі;

- 0,5% маси всіх інших вантажів.

Таким чином, з урахуванням вказаної норми для вугільного концентрату, що перевозився у спірному вагоні природною нормою недостачі є 1%.

Статтею 26 Закону України "Про залізничний транспорт" установлено, що обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (стаття 129 Статуту залізниць України).

Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах (п. "а" ст.129).

Згідно залізничної накладної №51882009 (основний перевізний документ) вантаж, прийнятий до перевезення, маркований катком-ущільнювачем та поперечними смугами 1,5-2 м. Вагони, у тому числі, вагон № 53170874 прийнято відповідачем до перевезення без будь-яких зауважень щодо повноти завантаження, його технічного стану, при тому, що ст. 24 Статуту залізниць України залізниці надано право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення. В подальшому, складеним відповідачем актом загальної форми № 26114 від 01.10.2018, на підставі якого складений комерційний акт №460005/1618 від 01.10.2018 зафіксовано факт невідповідності маси вугільного концентрату, даним, зазначеним в транспортному документі на 1 200 кг та виявлені порушення маркування виїмки при зачинених люках.

За змістом п. 3.21 роз`яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 року за № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" якщо на зворотній стороні накладної є відмітка відправника про відвантаження вантажу Із "шапкою", нанесення захисного маркування, а на станцію призначення вантаж прибув фактично без "шапки", без маркування або з частково порушеним маркуванням, ця обставина може свідчити про втрату частини вантажу під час перевезення, і залізниця повинна довести відсутність своєї вини у нестачі вантажу".

Відповідно до ч. 3 ст. 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Зазначені обставини є підставою для покладення відповідальності за нестачу вантажу на відповідача (перевізника).

З урахуванням норми недостачі 1% маси, зазначеної в перевізних документах, вагова недостача у даній партії вугільного концентрату склала 500 кг (1200 кг - 700 кг) та, виходячи із вартості 1 тони вугільного концентрату у розмірі 4 676,19 грн. без ПДВ, вартість недостачі склала 2 805,71 грн. (4 676,19 грн. х 0,5т = 2 338,09 грн. вартість нестачі без ПДВ + 467,62 грн. ПДВ) з ПДВ, яка вірно розрахована позивачем.

При цьому посилання відповідача на необхідність врахування при розрахунку величину природної втрати вантажу в 2% суд вважає безпідставним, враховуючи наступне.

Згідно з наведеного п. 27 Правил видачі вантажів такий відсоток норми природної втрати застосовується для: вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руди марганцевої і хромової; кварциту у подрібненому стані (фракції 0-6 мм); мідного купоросу; хімічної сировини навалом; солі; фруктів свіжих; овочів свіжих; шкіри обробленої і мокросолоної; тютюну; м`яса свіжого. Тобто, у вказаному переліку відсутній товар, що поставлявся за залізничною накладною.

Відповідно до Пояснень щодо заповнення накладної (Додаток 3) до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138) у графі 20 відправником, зокрема, зазначаються: найменування вантажу відповідно до Алфавітного списку вантажів Єдиної тарифно-статистичної номенклатури вантажів та відмінні ознаки вантажу (у твердому, рідкому або вологому стані, у свіжому або сушеному та іншому вигляді), та інше.

В даному випадку відправником у графі 20 накладної були вказані не відмінні ознаки вантажу, а показники якості вугільного концентрату марки К: зола (max) -9,0%, волога (max) - 10,5%, який постачальник зобов`язався передати покупцю за умовами договору.

Тобто, вказана у накладних вологість 10,5%, є показником якості товару згідно умов договору поставки і не відноситься до відмінних ознак вантажу, прийнятого залізницею до перевезення.

У зв`язку з чим, норма природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто становить 1%, як і було вірно визначено позивачем у позовній заяви.

При цьому зазначення вологи у якісних характеристиках товару підтверджується тим, що основними компонентами вугілля є: органічна речовина, мінеральні домішки і волога. Волога вугілля в основному сорбційна, капілярна та порова, частково волога входить до складу органічної маси або міститься в кристалізаційних ґратках мінералів (пірогенетична волога). Масова частка сумарної вологи коливається від 60% в м`яких пухких до 16% в щільному бурому вугіллі, знижуючись до 6-10% в кам`яному вугіллі і антрацитах. Мінімальну вологість (до 4%) має середньометаморфізоване кам`яне вугілля. Величина цього показника один з основних параметрів класифікації бурого вугілля, який важливий для визначення якісних характеристик цієї природної копалини для можливості застосування у промисловості.

Вказана якісна характеристика вмісту вологи у вугіллі впливає на теплоту його згоряння, відповідно, виділення енергії, та є хімічно зв`язаною, тобто, такою, що не виділяється при звичайному висушуванні.

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 10.08.2018 у справі № 910/22324/16, в якій суд дійшов висновку про необхідність застосування при розрахунку норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто на рівні 2% маси вантажу, оскільки за обставинами справи, вантаж перевозився у вологому стані, в той час як за обставинами даної справи, відсутні докази того, що вантаж перевозився у вологому стані, оскільки зазначення відсотка вологості у накладній на перевезення стосується хімічного складу вугілля.

З урахуванням викладеного відповідальність за вагову недостачу вугільного концентрату слід покласти на відповідача.

Відповідно до статті 130 Статуту право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу - одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно з статті 133 Статуту передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані зі сплатою судового збору покладаються на відповідача у розмірі 1921,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5а, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ідентифікаційний код 40081237) на користь Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" (69600, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 4, ідентифікаційний код 00191224) шкоду, завдану недостачею у розмірі 2 805,71 та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1 921,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05.06.2019

Суддя Е.М. Бондарєв