УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

м. Київ

23.05.2019Справа № 910/4376/19

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Дав Транс"
доПублічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:
1. Закритого акціонерного товариства "Єврофінанс" 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Н-Лізинг"
проприпинення приватного обтяження

Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники учасників справи:
від позивача:не з`явився
від відповідача:Присяжнюк Р.В.
від третьої особи-1:не з`явився
від третьої особи-2:не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Дав Транс" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", в якому просить суд припинити приватне обтяження №10987697 від 25.03.2011 в частині виключення об`єкта обтяження - належного позивачу на праві власності транспортного засобу МАЗ-437041-280, кузов № НОМЕР_1 , тип кузова - вантажний бортовий тентовий-С, білого кольору, 2006 року випуску, номер державної реєстрації НОМЕР_2 .

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Дав Транс" вказує, що станом на дату придбання ним спірного транспортного засобу у Товариства з обмеженою відповідальністю "Н-Лізинг" - 15.12.2011 та реєстрації його у органі поліції - 28.02.2012, у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу відміток про наявність обтяження не містилось та лише після того, як позивач вирішив відчужити спірний автомобіль, йому стало відомо, що на нього накладено приватне обтяження. При цьому, приватне обтяження було зареєстровано 25.03.2011 за №10987697 на підставі Договору про надання мультивалютної кредитної лінії з траншевим режимом кредитування №122/МКЛ-V/2006 від 26.01.2007, обтяжувач - ВАТ КБ "Надра", боржник ЗАТ "Єврофінанс".

Відтак, посилаючись на положення ст.ст. 328, 388, 392 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 9,10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", позивач просить суд припинити обтяження №10987697 від 25.03.2011 транспортного засобу МАЗ-437041-280, державний номер НОМЕР_2 .

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.04.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/4376/19, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.04.2019.

25.04.2019 через відділ діловодства суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у відповідності до якого в задоволенні позову просив відмовити, вказував на те, що спірний транспортний засіб належав на праві власності Закритому акціонерному товариству "Єврофінанс" та перебував у заставі Банку, однак в межах процедури банкрутства такого товариства неправомірно був відчужений на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Н-Лізинг", яке в подальшому і продало його позивачу. Наразі, Банком здійснюється оскарження відповідних майнових дій Закритого акціонерного товариства "Єврофінанс" в межах справи про банкрутство такого товариства. Тому відповідач, зазначав про безпідставність позову та звертав увагу на те, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті виключно в межах справи про банкрутство Закритого акціонерного товариства "Єврофінанс"

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.04.2019 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Закрите акціонерне товариство "Єврофінанс" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Н-Лізинг"; встановлено третім особам строк для надання письмових пояснень стосовно спору у даній справі, відкладено підготовче засідання на 23.05.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Отже, оскільки відповідно до п. 4 резолютивної частини ухвали господарського суду міста Києва від 25.04.2019 у справі № 910/4376/19 представників учасників справи було викликано у судове засідання, призначене на 23.05.2019, то у відповідності до ч. 1 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України їх явка була визнана обов`язковою.

Представник відповідача в підготовче засідання 23.05.2019 з`явився, проти задоволення позову заперечив та висловив думку щодо залишення позову без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача в підготовче засідання.

Позивач в підготовчі засідання 25.04.2019 та 23.05.2019 не забезпечив явку свого представника, про причини неявки суд не повідомив, хоча про місце дату та час підготовчих засідань був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №430 та №977, у відповідності до яких ухвали суду від 09.04.2019 та від 25.04.2019 були одержані Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Дав Транс" 17.04.2019 та 08.05.2019 відповідно.

Треті особи в підготовче засідання 23.05.2019 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про місце, дату та час підготовчого засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Приписами ч. 4 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на наведені приписи господарського процесуального закону, нез`явлення позивача у судове засідання без поважних причин та не повідомлення суду про неможливість прийняти участь в судовому засіданні можуть бути розцінені як зловживання процесуальними правами, що тягне за собою залишення позовної заяви без розгляду.

Приписами ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відтак, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України неявка представника позивача в судове засідання є самостійною підставою для залишення позову без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2019 у справі №910/11236/18.

При цьому, судом враховано, що відповідно до п. 4. 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду господарським судам слід мати на увазі, що наведене можливо лише за наявності таких умов: - додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання; - витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті; - позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин.

Однак, наведені рекомендації пленуму Вищого господарського суду України стосувались порядку застосування положень ст. 81 Господарського процесуального кодексу України (приписи якої втратили чинність 15.12.2018), натомість положення ст. 226 Господарського процесуального кодексу України (в чинній редакцій) не ставлять в залежність від можливості вирішити спір по суті право суду залишити позов без розгляду з підстав неявки представника позивача в судове засідання та/або неподання витребуваних доказів.

Тобто, зміст п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України відмінний від змісту статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

В свою чергу, представник позивача не з`явився у підготовчі засідання 25.04.2019 та 23.05.2019 і не повідомив про наявність поважних причин неявки.

Суд зазначає, що неявка позивача у судові засідання перешкоджає вирішенню спору у даній справі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 15 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, суд розглядає справу виключно за зверненням особи та в межах заявлених такою особою (позивачем) позовних вимог (предмету та підстав позову).

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

У відповідності до ч. 1 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що на момент придбання автомобіля та його реєстрації він під обтяженням не знаходився, а оскільки позивач не мав ніяких договірних та недоговірних зобов`язань з Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра" та Закритим акціонерним товариством "Єврофінанс", то наявність такого обтяження є безпідставним та порушує права позивача на володіння та вільне розпоряджання належним йому на праві власності майном.

Натомість, відповідач у відзиві стверджує, що спірний транспортний засіб належав на праві власності Закритому акціонерному товариству "Єврофінанс" та перебував у заставі Банку, однак в межах процедури банкрутства такого товариства неправомірно був відчужений на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Н-Лізинг", яке в послідуючому і продало його позивачу. Крім того, відповідач зазначив, що враховуючи знаходження належного банкруту Закритому акціонерному товариству "Єврофінанс" транспортного засобу у незаконному володінні Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Дав Транс", розгляд спору щодо припинення приватного обтяження повинен відбуватись тільки в межах справи №19/5009/2383/11 про банкрутство Закритого акціонерного товариства "Єврофінанс".

Частиною 1 статті 237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог (ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України).

З наведених норм вбачається, що прийняття судом рішення у справі залежить, зокрема, від того, чи підтримує особа, яка звернулась до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів (ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України) та чи мали місце обставини, на які посилається позивач як на підстави своїх позовних вимог.

З огляду на твердження відповідача викладені у відзиві, які він підтримав у підготовчому засіданні 23.05.2019 та у зв`язку з повторною неявкою представника позивача у судове засідання, неподанням позивачем документів та пояснень, суд позбавлений можливості ухвалити законне та обґрунтоване рішення по суті спору (з урахуванням вимог, викладених у ст. 237 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

В свою чергу, за приписами ст. 13 Господарського процесуального кодексу України ризик не вчинення такої процесуальної дії як забезпечення явки свого представника в судове засідання покладається на позивача.

Вказана бездіяльність позивача перешкоджає вирішенню спору та подальшому розгляду справи та свідчить про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 14, 15, п. 4 ч. 1 ст. 226, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "Дав Транс" до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про припинення приватного обтяження залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (23.05.2019) та може бути оскарження протягом десяти днів з дня складення її повного тексту шляхом подання у відповідності до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст ухвали складено 28.05.2019.

Суддя Р.В Бойко