ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року Справа №903/644/16

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Дужич С.П.,

суддя Саврій В.А.,

суддя Юрчук М.І.

при секретарі судового засідання Ільчук Н.О.

за участю представників сторін:

прокурора: Равко О.О. (посвідчення №052579 від 05.04.19р.);

Луцького міського центру зайнятості: Брудовський А.В. (довіреність від 15.04.19р.);

Луцької міської ради: Іщик В.А. (довіреність №1.1-8/2333/2019 від 25.04.19р.);

ДВС ГТУЮ у Волинській області: Трофимюк П.В. (посвідчення №ВН0039 від 26.03.18р.);

інші сторони: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області на ухвалу господарського суду Волинської області від 11 березня 2019 року, суддя Войціховський В.А., м. Луцьк, повний текст ухвали виготовлено 12 березня 2019 року, у справі

за скаргою Луцького міського центру зайнятості на дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області у справі

за позовом Першого заступника керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради

до Луцького міського голови

Виконавчого комітету Луцької міської ради

Луцького міського центру зайнятості

про скасування розпорядження та частково рішення виконавчого комітету Луцької міської ради народних депутатів

Судом роз`яснено представникам сторін права та обов`язки, передбачені ст.ст. 42, 46 ГПК України. Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не надходило, заяв про відвід суддів не заявлялось.

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2019 року, Луцький міський центр зайнятості звернувся до господарського суду Волинської області, в якій просить визнати неправомірним рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Волинській області від 23 січня 2019 року щодо повернення виконавчого документа без прийняття до виконання у вигляді повідомленням про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

11 березня 2019 року, ухвалою господарського суду Волинської області було задоволено скаргу Луцького міського центру зайнятості на дії відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Волинській області та визнано неправомірним рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Волинській області Трофимюка П.В. щодо повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, оформлене повідомленням від 23 січня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Орган ДВС у своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги Луцького міського центру зайнятості, вважаючи її необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, оскільки заяву про примусове виконання ухвали господарського суду Волинської області від 07 листопада 2016 року подано боржником - Луцьким міським центром зайнятості (п.5 резолютивної частини ухвали), а не стягувачем - Луцькою міською радою (п.6 резолютивної частини ухвали), в той час як згідно п.1 ч.1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, за заявою саме стягувача, а не боржником.

Оскільки мировою угодою стягувачем в розумінні Закону України "Про виконавче провадження" є лише Луцька міська рада, тому державним виконавцем було правомірно повернуто ухвалу господарського суду Волинської області від 07 листопада 2016 року у справі скеровану Луцьким міським центром зайнятості, де пунктом 6 резолютивної частини якої боржником визначено Луцький міський центр зайнятості.

Крім того, за вищевказаною мировою угодою від 07 листопада 2016 за заявою стягувача - Луцької міської ради, головним державним виконавцем відділу примусового виконаю рішень 29 листопада 2017 року було вже відкрито виконавче провадження №55270495, у якому боржником є Луцький міський центр зайнятості, а чинне законодавство не передбачає відкриття декількох виконавчих проваджень за одним виконавчим документом.

Луцька місцева прокуратура у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає, що оскаржувана ухвала прийнята у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню оскільки затверджена ухвалою господарського суду Волинської області від 07 листопада 2016 року мирова угода, укладена між Луцькою міською радою та Луцьким міським центром зайнятості передбачає взаємні зобов`язання сторін, при цьому, дана ухвала є виконавчим документом.

Умови даної мирової угоди Луцькою міською радою, на даний час, не виконано, і у випадку невиконання зобов`язаною стороною умов мирової угоди, укладеної в процесі виконання судового рішення і затвердженої господарським судом, заінтересована сторона може звернутися до державного виконавця на підставі ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" із заявою про примусове виконання затвердженої господарським судом ухвали.

Луцький міський центр зайнятості у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає, що оскаржувана ухвала прийнята у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню оскільки при прийнятті рішення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, оформленого повідомленням від 23 січня 2019 року державним не було враховано, що мирова угода, затверджена ухвалою господарського суду Волинської області від 07 листопада 2016 року передбачає взаємні зобов`язання сторін, а саме згідно з пункту 2.1. цієї мирової угоди позивач зобов`язується забезпечити (за умови наявності вільних приміщень в комунальній власності) та/або сприяти в забезпеченні протягом одного року аналогічним /по технічним характеристикам, в тому числі площі, транспортній доступності і т.п./ приміщенням для розміщення Луцького міського центру зайнятості, і в свою чергу центр зайнятості зобов`язався передати приміщення по вул. Ярощука, 2 в м. Луцьку позивачу за актом прийому-передачі протягом одного року з дня набрання чинності мирової угоди.

Вважає, що господарський суд Волинської області в оскаржуваній ухвалі вірно зазначив, що державний виконавець не був позбавлений права та можливості звернутись до господарського суду із заявою про роз`яснення ухвали суду від 07 листопада 2016 року на підставі та в порядку, визначеному п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження".

05 квітня 2019 року, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду було відкрито апеляційне провадження за скаргою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у Волинській області на ухвалу господарського суду Волинської області від 11 березня 2019 року та призначено її до розгляду на 16 квітня 2019 року (колегія суддів у складі: Павлюк Г.І., головуючий, Демидюк О.О., суддя Юрчук М.І.).

09 і 10 квітня 2019 року, на підставі розпоряджень керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду, у зв`язку із перебуванням у відпустці суддів Павлюк Г.І. і Демидюк О.О., для подальшого розгляду справи, авторозподілом, було визначено колегію суддів у складі: Дужич С.П., головуючий, Саврій В.А., Юрчук М.І., та прийнято апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ у Волинській області до свого провадження колегією суддів у новому складі.

Призначене на 16 квітня 2019 року судове засідання не відбулося у зв`язку із перебуванням у відрядженні судді Саврія В.А., про що було повідомлено сторін спору.

Після повернення судді Саврія В.А. з відрядження, 22 квітня 2019 року, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського було призначено розгляд апеляційної скарги на 08 травня 2019 року.

У судовому засіданні представник Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Волинській області і Луцької міської ради надали свої пояснення відносно доводів та вимог апеляційної скарги, просить її задоволити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати як таку, що прийнята всупереч вимогам матеріального і процесуального права.

Прокурор, і представник Луцького міського центру зайнятості вважають апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, ухвала суду першої інстанції прийнята у відповідності до норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Представники інших учасників справи у судове засідання не з`явились, хоча і були завчасно повідомлені про час і місце судового розгляду, на що вказують повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень. Заяв про відкладення судового засідання не надходило.

Враховуючи вимоги ст. ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справи в апеляційній інстанції, а також те, що учасники по справі належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності учасників провадження у справі про банкрутство, які не забезпечили явку повноважних представників.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

У вересні 2016 року Луцька місцева прокуратура звернулась до господарського суду Волинської області з позовом в інтересах держави в особі Луцької міської ради до Луцького міського голови, виконавчого комітету Луцької міської ради, Луцького міського центру зайнятості про:

- визнання недійсним та скасування розпорядження міського голови №376-рв від 11 серпня 1997 року "Про передачу приміщення дошкільного закладу №23, що по вул. Ярощука, 2 міському центру зайнятості;

- визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Луцької міської ради народних депутатів №8/3 від 23 вересня 1997 року в частині затвердження розпорядження міського голови №376-рв від 11 серпня 1997 року "Про передачу приміщення дошкільного закладу №23, що по вул. Ярощука, 2 міському центру зайнятості";

- зобов`язання Луцького міського центру зайнятості передати приміщення дошкільного закладу №23, що по вул. Ярощука, 2 в м. Луцьку Луцькій міській раді на підставі акту прийому-передачі.

07 листопада 2016 року, ухвалою господарського суду Волинської області у справі №903/644/16 було затверджено Мирову угоду, укладену між Луцькою міською радою та Луцьким міським центром зайнятості, при цьому зазначено, що ухвала є виконавчим документом, який набирає законної сили з 07 листопада 2016 року і дійсний для пред`явлення до виконання до 07 листопада 2019 року; стягувачем за виконавчим документом є Луцька міська рада; боржником за виконавчим документом є Луцький міський центр зайнятості.

Згідно з п.2.1. Мирової угоди, позивач (Луцька міська рада) зобов`язується забезпечити (за умови наявності вільних приміщень в комунальній власності) та/або сприяти в забезпеченні протягом одного року аналогічним приміщенням Луцького міського центру зайнятості для розміщення Луцького міського центру зайнятості.

Відповідно до п.2.2. Мирової угоди, Луцький міський центр зайнятості зобов`язувався передати приміщення по вул. Ярощука, 2 в м. Луцьку позивачу на підставі акту прийому-передачі, протягом одного року з дня набрання чинності мировою угодою.

Ухвала набрала законної сили 07 листопада 2016 року.

02 березня, 17 липня, 01 вересня, 03 листопада, 22 грудня 2017 року та 29 січня, 21 березня, 04 жовтня, 22 листопада 2018 року, Луцький міський центр зайнятості звертався до Луцької міської ради з листами про вжиття заходів для виконання мирової угоди, які залишились без реагування зі сторони Луцької міської ради і заходів щодо виконання умов мирової угоди вчинено не було.

На даний час Луцькою міською радою приміщення для розміщення Луцького міського центру зайнятості не надано, а отже рішення суду залишається невиконаним.

29 листопада 2017 року, відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Волинській області за заявою Луцької міської ради було відкрито виконавче провадження про зобов`язання Луцького міського центру зайнятості передати Луцькій міській раді приміщення по вул. Ярощука, 2 в м. Луцьку Волинської області.

09 січня 2019 року, у зв`язку з невиконанням Луцькою міською радою умов мирової угоди, Луцький міський центр зайнятості звернувся до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Волинській області з заявою про примусове виконання ухвали господарського суду Волинської області від 07 листопада 2016 року

23 січня 2019 року, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Волинській області було винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, яке мотивоване тим, що заяву про примусове виконання ухвали господарського суду Волинської області від 07 листопада 2016 року подано не стягувачем, який визначений пунктом 5 резолютивної частини ухвали /Луцька міська рада/, а боржником /Луцьким міським центром зайнятості/.

18 лютого 2019 року, Луцький міський центр зайнятості звернувся до господарського суду Волинської області, в якій просить визнати неправомірним рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Волинській області щодо повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, оформлене повідомленням від 23 січня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

11 березня 2019 року, ухвалою господарського суду Волинської області було задоволено скаргу Луцького міського центру зайнятості на дії відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Волинській області та визнано неправомірним рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Волинській області від 23 січня 2019 року щодо повідомленням про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно п.25 ч.1 ст. 255 ГПК України, окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Як встановлено з матеріалів справи, 07 листопада 2016 року між Луцькою міською радою та Луцьким міським центром зайнятості було укладено Мирову угоду, де Луцька міська рада зобов`язалася забезпечити (за умови наявності вільних приміщень в комунальній власності) та/або сприяти в забезпеченні протягом одного року аналогічним /по технічним характеристикам, в тому числі площі, транспортній доступності і т.п./ приміщенням Луцький міський центр зайнятості, а Луцький міський центр зайнятості зобов`язався передати приміщення по вул. Ярощука, 2 в м. Луцьку позивачу - Луцький міський раді,

Згідно ст. 192 ГПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін.

В цей же день, 07 листопада 2016 року ухвалою господарського суду Волинської області у справі №903/644/16 було затверджено Мирову угоду, укладену між Луцькою міською радою та Луцьким міським центром зайнятості, при цьому зазначено, що ухвала є виконавчим документом, який набирає законної сили з 07 листопада 2016 року і дійсний для пред`явлення до виконання до 07 листопада 2019 року, а також стягувачем за виконавчим документом є Луцька міська рада; боржником за виконавчим документом є Луцький міський центр зайнятості.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України, ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За приписами ст. 232 ГПК України, судовими рішеннями є: - ухвали; - рішення; ; - постанови; - судові накази.

Виконання судових рішень здійснюється виконавчою службою у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012року.

Статтею 193 ГПК України визначено, що виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі - Закону) підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах.

Згідно із ч.1 ст. 26 Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, в тому числі, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.5 ст. 26 Закону, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього заяви або повідомлення, передбачених ч.1 цієї статті, отримує в Єдиному державному реєстрі виконавчих документів електронну копію виконавчого документа та виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ст. 4 Закону, у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що ухвала господарського суду від 07 листопада 2016 року містить усі необхідні реквізити, встановлені ст. 4 Закону і є виконавчим документом.

Як вже зазначалось, 09 січня 2019 року, у зв`язку з невиконанням Луцькою міською радою умов мирової угодив в частині забезпечення Луцького міського центру зайнятості приміщенням для розміщення центру, останній звернувся до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Волинській області з заявою про примусове виконання ухвали господарського суду Волинської області від 07 листопада 2016 року в цій частині.

Проте, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Волинській області 23 січня 2019 року було винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, яке мотивоване тим, що заяву про примусове виконання ухвали господарського суду Волинської області від 07 листопада 2016 року подано не стягувачем, який визначений пунктом 5 резолютивної частини ухвали /Луцька міська рада/, а боржником /Луцьким міським центром зайнятості/, на підстав п.6 ч.4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Також, з матеріалів справи вбачається, що 29 листопада 2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №55270495 по виконанню ухвали Господарського суду Волинської області від 07 листопада 2016 року, у справі №903/644/16, у зв`язку з зверненням Луцької міської ради з заявою про примусове виконання зазначеної вище ухвали Господарського суду Волинської області про затвердження мирової угоди, та зобов`язано Луцький міським центр зайнятості передати протягом 10 робочих днів Луцькій міській раді приміщення по вул. Ярощука, 2 в м. Луцьку, а також стягнуто Луцького міського центру зайнятості виконавчий збір у розмірі 12 800 грн.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 12 лютого 2018 року, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 20 березня 2018 року та постановою Верховного Суду від 03 липня 2018 року, у задоволенні заяви Луцького міського центру зайнятості про скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 29 листопада 2017 року про відкриття виконавчого провадження ВП №55270495.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 липня 2018 року, залишаючи без змін постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 20 березня 2018 року та ухвалу господарського суду Волинської області від 28 грудня 2017 року, зазначив, що ухвала Господарського суду Волинської області від 07 листопада 2016 року, якою затверджено мирову угоду у справі №903/644/16 є судовим актом, для якого передбачений особливий порядок його виконання.

У відповідності до приписів ст.192 ГПК України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін.

Таким чином, мирова угода за своєю правовою природою це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті. Сторони не вирішують спір, не здійснюють правосуддя, що є прерогативою судової влади, а, досягнувши угоди між собою, припиняють спір. Мирова угода ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах, вона, як правило виконується добровільно. У противному разі, мирова угода, затверджена судом, може бути підставою для примусового виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 121 ГПК України (в редакції, чинній на момент затвердження мирової угоди) мирова угода, укладена сторонами у процесі виконання судового рішення, подається на затвердження господарського суду, який прийняв відповідне судове рішення. Про затвердження мирової угоди господарський суд виносить ухвалу.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанції з тим, що ухвала Господарського суду Волинської області від 07 листопада 2016 року, якою затверджено мирову угоду у справі №903/644/16 є виконавчим документом в силу п.2 ч.1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" та цілком відповідає вимогам щодо форми та змісту виконавчого документа.

У разі ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди після закінчення строку (настання терміну) виконання нею своїх обов`язків за цією угодою: якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження", то вона є виконавчим документом і підлягає виконанню державною виконавчою службою.

У випадках невиконання зобов`язаною стороною умов мирової угоди, укладеної в процесі виконання судового рішення і затвердженої господарським судом, заінтересована сторона може звернутися до державного виконавця із заявою про примусове виконання ухвали, якою затверджено цю угоду.

При цьому як правильно зазначено судом апеляційної інстанції, обов`язок Луцької міської ради, передбачений пунктом 2.1 Мирової угоди щодо забезпечення (за умови наявності вільних приміщень у комунальній власності) та/або сприяти в забезпеченні протягом одного року аналогічним приміщенням центру зайнятості, не кореспондується із обов`язком Луцького міського центру зайнятості, передбаченим пунктом 2.2 мирової угоди щодо передачі позивачу приміщення по вул. Ярощука, 2 в місті Луцьку. Таким чином, сторони самостійно мають відповідати за своїми зобов`язаннями, взятими за умовами мирової угоди.

З зазначеної правової позиції виходив Північно-західний апеляційний господарський суд, виносячи 21 листопада 2018 року постанову про залишення без змін, за наслідками апеляційного перегляду, ухвали господарського суду від 15 серпня 2018 року, у даній справі, по скарзі Луцького міського центру зайнятості на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 26 квітня 2018 року про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. у виконавчому провадженні №55270495, зокрема зазначив, що Луцький міський центр зайнятості не звертався до органів ДВС із заявою про примусове виконання ухвали Господарського суду Волинської області по справі №903/644/16 від 07 листопада 2016 року, щодо виконання Луцькою міською радою пункту 2.1 Мирової угоди, затвердженої даним судовим рішенням у вигляді ухвали.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що Луцький міський центр зайнятості вправі був звернутися до Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Волинській області з заявою про примусове виконання ухвали господарського суду Волинської області від 07 листопада 2016 року про затвердження мирової угоди, в частині примусового виконання пункту 2.1 ухвали, де позивач - Луцька міська рада брала на себе зобов`язання забезпечити (за умови наявності вільних приміщень в комунальній власності) та/або сприяти в забезпеченні протягом одного року аналогічним приміщенням Луцький міський центр зайнятості.

Водночас, державний виконавець не був позбавлений права та можливості звернутись до господарського суду із заявою про роз`яснення ухвали суду від 07 листопада 2016 року на підставі та в порядку, визначеному п.10 ч.3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження"

Таким чином, судова колегія дійшла висновку про правильність прийнятого місцевим господарським судом рішення /ухвали/ про визнання неправомірними дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Волинській області щодо повернення виконавчого документа Луцькому міському центру зайнятості без прийняття до виконання, та задоволення у повному обсязі скарги Луцького міського центру зайнятості, яка є законною і обґрунтованою.

Інші заперечення, викладені у апеляційній скарзі, також не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду першої інстанції прийнята у відповідності до норм ст. 234 ГПК України з всебічним, повним та об`єктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 129, 282 ГПК України, у зв`язку з відмовою в її задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269-276, 281-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Волинської області від 11 березня 2019 року у справі №903/644/16 - залишити без змін, а апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №903/644/16 повернути господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "13" травня 2019 р.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Юрчук М.І.