РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.05.2019Справа № 910/3697/19

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 693 405,18 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «ДТЕК Західенерго» (надалі - АТ «ДТЕК Західенерго») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі -АТ «Укрзалізниця») про стягнення 693 405,18 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором перевезення вантажу, а саме прострочення строків доставки вантажу, внаслідок чого позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 693 405,18 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2019 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня його отримання.

Вказана ухвала вручена відповідачу 30.03.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №710.

15.04.2019 через канцелярію суду від АТ «Укрзалізниця» надійшов відзив на позовну заяву, який був направлений на адресу суду засобами поштового зв`язку 11.04.2019, тобто в строк встановлений в ухвалі Господарського суду міста Києва від 27.03.2019.

Відповідно до відзиву, відповідач заперечує проти позовних вимог в частині стягнення штрафу у розмірі 199 376,30 грн. та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині з огляду на те, що позивачем необґрунтовано завищено відсотки штрафу за прострочення термінів доставки та невірно визначені суми від яких має здійснюватися нарахування штрафу.

02.05.2019 через канцелярію суду від АТ «ДТЕК Західенерго» надійшло клопотання б/н від 30.04.2019, в якому заявник просив суд залишити відзив на позовну заяву без розгляду оскільки він підписаний не адвокатом і дана справа не є малозначною.

Суд звертає увагу позивача на те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2019 дану справу було визнано малозначною, а на підставі ч. 2 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Відзив на позов був підписаний представником Чібічьян О.Р., який діяв на підставі довіреності №2782 від 01.11.2018, тобто є повноважним представником у даній справі, у зв`язку з чим клопотання позивача про залишення відзиву на позовну заяву без розгляду не підлягає задоволенню.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

Протягом листопада 2018 року - січня 2019 року АТ «Українська залізниця» було здійснено перевезення на адресу (відвантажено на користь) АТ «ДТЕК Західенерго» вантажу за наступними залізничними накладними: №№ 46600664, 46688057, 46716502, 46716536, 46716593, 46716676, 46716700, 46716726, 46716734, 46721627, 46727582, 46824017, 46858817, 47169073, 47231196, 47437660, 47494208, 53039947, 53040010, 53052783, 53053054, 53053476, 53057220, 53069563, 53085072, 53085098, 53085106, 53099321, 53099347, 53102265, 53102281, 53127163, 53131496, 53157871, 53182135, 53187415, 53197471, 53209417, 53209425, 53212825, 53212841, 53217733, 53222469, 53250742, 53266433, 53330825, 53338463, 53376190, 53406062, 53408845, 53438131, 53438172, 53438198, 53438263, 53466736, 53466744, 53466751, 53470480, 53489027, 53489886, 53489894, 53489910, 53489936, 53499885, 53524203, 53524237, 53528816, 53528824, 53544326, 53544334, 53544359, 53544367, 53544383, 53544391, 53544409, 53550190, 53550232, 53550349, 53550356, 53550364, 53554333, 53559787, 53565289, 53568713, 53581179, 53581187, 53581203, 53581211, 53586608, 53595476, 53563746, 53665907, 53719860, 53719878, 53736633 та досильними залізничними накладними №№ 46620290, 46848883, 46877163, 46909727, 53107140, 53123774, 53141800, 46779237, 42226127, 53140240, 53141792, 46782470, 46882353, 53205506, 53205498, 42621117, 42620609, 47202197, 47246335, 47245675, 53608931, 53622767, 53505962, 47608195 та 40289407.

Спір у справі виник у зв`язку з простроченням відповідачем, на думку позивача, строків доставки вантажу, у зв`язку з чим позивачем заявлено про стягнення з відповідача штрафу у загальному розмірі 693 405,18 грн.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із ч. 6 ст. 306 Господарського кодексу України, відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України (далі - Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі долучених залізничних накладних відповідачем було взято на себе зобов`язання з перевезення вантажу, здійснення чого не заперечується сторонами, однак, позивачем вказується на порушення встановлених строків відповідних перевезень.

У відповідності до ч. 1 ст. 919 Цивільного кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Згідно із ч. 1 ст. 313 Господарського кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Положеннями п. 41 Статуту встановлено, що залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

В даному випадку, позивачем вказується на те, що за доданими до позову залізничними накладними (за період листопада 2018 року - січень 2019 року) відповідачем було порушено взяті на себе зобов`язання із доставки вантажу у встановлені Правилами обчислення термінів доставки вантажів строки, а тому існують правові підстави для застосування визначеної відповідальності у вигляді стягнення штрафу.

В той же час, у поданому до суду відзиві на позов відповідачем фактично було визнано заявлену позивачем до стягнення суму штрафу у розмірі 494 028,88 грн., а щодо іншої частини - у розмірі 199 376,30 грн. зазначено про невірність обрахунку позивача суми штрафу.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Частиною 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Приписами ч. 6 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (ч. 1 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України).

У ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що відзив (який у своєму змісті фактично містить заяву про визнання позову) підписаний представником АТ «Українська залізниця» - Чібічьян О.Р., що діє на підставі посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Медведенко Г.В. за реєстровим №2782 довіреності, виданої 01.11.2018 ПАТ «Українська залізниця» в особі директора регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» Пікуліна С.С. та в особі заступника директора регіональної філії з фінансово-економічних питань регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» Підлубного О.В., які діяли в порядку передоручення повноважень на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ісаєнко О.В. 26.10.2018 за реєстровим №4520, визначені якою повноваження надають право представнику на визнання позовних вимог від імені АТ «Українська залізниця».

Таким чином, визнання відповідачем позову в частині заявленої до стягнення суми штрафу у розмірі 494 028,88 грн. за встановлених судом обставин не суперечить закону та не порушує прав чи інтересів інших осіб, у зв`язку з чим позовні вимоги АТ «ДТЕК Західенерго» в частині стягнення з ПАТ «Українська залізниця» штрафу у розмірі 494 028,88 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно іншої частини заявленого до стягнення штрафу у розмірі 199 376,30 грн. відповідні вимоги позивача не визнаються відповідачем, а тому є спірними і підлягають розгляду судом.

Згідно приписів статті 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частиною 3 ст. 313 Господарського кодексу України встановлено, що розмір штрафів, що стягуються з перевізників за прострочення в доставці вантажу, визначається відповідно до закону.

Відповідно до п. 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб. Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Положеннями п.п. в) п. 130 Статуту встановлено, що пред`явленню залізниці позову, який випливає із цього Статуту, може передувати пред`явлення до неї претензії. Право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають: у разі прострочення доставки вантажу - одержувач за умови пред`явлення накладної. Накладна, вантажна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

З огляду на викладені положення вбачається, що обчислення суми штрафу за несвоєчасну доставку вантажів має враховувати визначення нормативних термінів доставки вантажів, встановлені плавила обчислення вантажів, здійснюватися від суми провізної плати за кожний окремий вагон та заявлятися до стягнення шляхом пред`явлення оригіналів відповідних накладних.

По-перше, за змістом п. 116 Статуту штраф за несвоєчасну доставку вантажів розраховується у певному відсотковому відношенні (в залежності від строків прострочення доставки) до провізної плати, яка згідно закріплених в додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, Пояснень щодо заповнення накладної визначається залізницею в графі 31 відповідної накладної.

В той же час, як вбачається із доданого до позову розрахунку заявленої до стягнення суми штрафу позивачем не було враховано встановленого порядку, у зв`язку з чим здійснено розрахунок суми штрафу за окремими накладними (№№ 53205498, 53222469, 46716536, 46716593, 53085072, 53085098, 53085106, 53205506, 53250742, 53550190, 53550232, 53550349, 46620290, 46877163, 47437660, 53039947, 53040010, 53053054, 53053476, 53057220, 53132262, 46882353, 53438263, 53470480, 53489886, 53489894, 53489910, 53544326, 53544334, 47608195, 53565289, 53581203, 53581211, 53586608, 53663746 та 53736633) виходячи із загальної суми сплачених відправником за здійснення відповідного перевезення коштів, визначеної в графі 34 накладної, тобто, з урахуванням окрім провізної плати також інших розрахованих залізницею зборів, що не відповідає закріпленому в ст. 116 Статуту порядку нарахування штрафу, а тому є неправомірним.

По-друге, положеннями пункту 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажу), встановлено, що термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1 п. 1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів у разі перевезення вантажною швидкістю нормативний термін доставки вантажу в залежності від виду відправок становить: маршрутними відправками - 1 доба на кожні повні та неповні 320 км; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах - 1 доба на кожні повні та неповні 200 км.

Згідно із п. 2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажу обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі «Навантаження призначено на ____ число _____ місяць».

Терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу: на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу; у разі переадресування вантажів (п. 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажу).

У відповідності до п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача. Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Пунктом 2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажу встановлено, що вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт», у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Відповідно до Інформаційного листа ВГСУ України №01-06/420/2012 від 04.04.2012, нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Згідно із п. 8 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

З огляду на викладені положення вбачається, що з метою встановлення наявності в поставці вантажу факту прострочення в першу чергу слід обчислювати нормативний строк доставки відповідного вантажу, який в будь-якому випадку починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення (чи навантаження), в залежності від виду відправки розраховується щодобово виходячи із фактичного кілометражу відстані доставки, та збільшується на одну добу, у зв`язку із операціями, пов`язаними з відправленням і прибуттям вантажу.

Тобто (наприклад), якщо вантаж прийнято до перевезення вагонною відправкою 01.02.2019 і відстань перевезення становить 450 км, то нормативним строком перевезення є з 02.02.2019 о 0:00 год. (24-та година дати приймання вантажу) до 06.02.2019 о 24:00 год. (три доби за відстань + одна доба в рахунок операцій з відправлення і прибуття вантажу).

При цьому, підставою для застосування штрафу за перевищення нормативного строку перевезення вантажу може бути тільки перевищення його не менше ніж на 48 год., тобто, за наведеного прикладу - лише з 0:00 год. 09.02.2019.

Однак, як вбачається із доданого до позову розрахунку заявленої до стягнення суми штрафу позивачем не було враховано встановленого порядку розрахунку нормативного строку перевезення вантажу, а саме: за деякими накладними не враховано початку, виду відправлення, добового розрахунку в залежності від відстані та додаткової доби, що в силу ст. 116 Статуту є підставою для нарахування штрафу від суми провізної плати у меншому розмірі ніж заявлено позивачем.

Отже, має місце невірне визначення позивачем нормативного строку доставки вантажів за деякими спірними накладними (№№53524237, 46882353, 47202197, 47608195 та 53736633), що в свою чергу зумовило безпідставне збільшення розміру штрафу за рахунок застосування більшої відсоткової до провізної плати ніж передбачено ст. 116 Статуту або ж взагалі безпідставного застосування такої відповідальності (у випадках де перевищення нормативного строку доставки є меншим ніж 48 год.).

Стосовно, заперечення відповідача щодо затримки на 2 доби вагону за залізничною накладною №47169073 не з вини залізниці суд відзначає, що пунктом 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажів передбачено, що у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача, тобто повідомлення про ремонт або технічне обслуговування вагона форми ВУ-23М та повідомлення про приймання вантажних вагонів з ремонту форми ВУ-36М, на які посилається відповідач і які відсутні в матеріалах справи, не є доказами порушення строків доставки вантажу з незалежних від відповідача причин, а відтак такі доводи відповідача є необґрунтованими і безпідставними.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №910/9765/18.

Таким чином, оскільки факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем визнаний, суд дійшов висновку, що обґрунтованою та правомірною є позовна вимога про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 494 028,88 грн.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами, за визначенням ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь АТ «ДТЕК Західенерго» суми штрафу у розмірі 494 028,88 грн. В іншій частині позовних вимог (штраф у розмірі 199 376,30 грн.) необхідно відмовити з викладених обставин.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 52, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» (79026, м. Львів, вул. Козельницька, будинок 15; ідентифікаційний код 23269555) штраф у розмірі 494 028 (чотириста дев`яносто чотири тисячі двадцять вісім) грн. 88 коп. та судовий збір у розмірі 7 410 (сім тисяч чотириста десять) грн. 43 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий