ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/365/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут",

вул. Ленкавського, 20, м. Івано-Франківськ, 76010

до відповідача: Коломийського медичного коледжу імені Івана Франка

вул. І. Франка, 14, м. Коломия, Івано-Франківська область,78200

про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 161915, 66 грн.

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Коломийського медичного коледжу імені І.Франка про стягнення заборгованості в сумі 161915, 66 грн., з яких: 157009,09 грн. - заборгованість за спожитий природний газ, 4623,47 грн. - пеня, 283,10 грн. - 3% річних.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут" (вх. № 6997/19) прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі; відповідно до приписів ст. 252 ГПК України, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановив відповідачу строк для подання заяви у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з відповідним обґрунтуванням (ухвала про відкриття провадження у справі від 15.04.2019).

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №41GBIFZ465-18 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 19.02.2018, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість в частині здійснення оплати за спожитий природний газ в сумі 157009,09 грн.

З огляду на прострочку виконання грошового зобов`язання позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 4623,47 грн. та 3% річних в сумі 283,10 грн. Позивач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі ухвалою суду від 15.04.2019; інших доказів на підтвердження своїх вимог, окрім наявних у матеріалах справи, на час розгляду справи по суті позивачем суду не надано.

Позиція відповідача.

Згідно з ухвалою про відкриття провадження у справі від 15.04.2019 суд встановив відповідачу строк до 15 днів з дня отримання цієї ухвали для надання суду відзиву на позовну заяву і всіх наявних у нього доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі 22.04.2019, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення вх. № 2964/19 від 25.04.2019.

Станом на 05.06.2019 відповідач відзиву на позов або будь-яких заперечень на позов не надіслав.

Як вбачається із ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Обставини справи. Оцінка доказів. 19.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут" (надалі-постачальник) та Коломийським медичним коледжем імені Івана Франка (надалі- споживач) укладено договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41GBIFZ465-18 (а.с. 9-10).

В подальшому до договору на постачання природного газу для потреб непобутових №41GBIFZ465-18 від 19.02.2018 укладено ряд додаткових угод: № 2019/83 від 28.12.2018 (а.с. 11), № 019 від 31.01.2019 (а.с. 12), № 029 від 01.02.2019 (а.с. 13).

Додатковою угодою № 2019/83 від 28.12.2018 внесено зміни до пунктів: 1.1., 1.2., 1.3. Договору №41GBIFZ465-18 від 19.02.2018.

Додатковими угодами № 019 від 31.01.2019 та № 029 від 01.02.2019 внесено зміни до пунктів: 1.2., 1.3., 3.2, 3.6 Договору №41GBIFZ465-18 від 19.02.2018.

Згідно умов договору на постачання природного газу для потреб непобутових №41GBIFZ465-18 від 19.02.2018 та Додаткових угод постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у 2019 році природній газ, а споживач зобов`язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором та Додатковими угодами (п.1.1 Договору).

Пунктом 3.1. Договору передбачено, розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між Постачальником та Споживачем.

Відповідно до п. 4.2.3, остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Згідно п.11.1 Договору, договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє, зокрема, в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору, протягом січня-лютого 2019 року постачальник здійснив постачання природнього газу в обсязі 12.896 тис.куб.м. на суму 157009,09 грн., а відповідач (споживач) отримав поставлений природний газ; даний факт підтверджується, наявними в матеріалах справи, актами приймання-передачі природного газу: №ЗІФ89002826 від 31 січня 2019 р. на суму 55268,06 грн., №ЗІФ89006323 від 28 лютого 2019 р. на суму 101741,03 грн., підписаними та скріпленими печатками обох сторін (а.с. 14).

Однак в порушення договірних зобов`язань відповідач оплату за спожитий природний газ не здійснив, а тому утворилась заборгованість в сумі 157009,09 грн.

Наявність заборгованості також підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків за період січень 2019 р. - лютий 2019 р., який підписаний та скріплений печатками обох сторін (а.с. 15).

Пунктом 6.2.1 Договору сторони погодили, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом ІV, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Станом на день розгляду справи сума основного боргу відповідача перед позивачем становить 157009,09 грн., отже відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання щодо оплати товару (п.6.2.1 Договору).

З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача направлено вимогу від 06 березня 2019 р. про сплату в добровільному порядку заборгованості в сумі 157009,09 грн.; доказ отримання претензії відповідачем наявний в матеріалах справи (а.с. 18). Проте, вимога щодо сплати заборгованості залишена без відповіді та задоволення.

З огляду на вищевикладене, позивач звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області за захистом порушеного права.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із приписами ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться у строк (термін) визначений у зобов`язанні (ч. 1 ст. 530 ЦК України), оскільки зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відтак, в силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Оскільки заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 157009,09 грн., на час прийняття рішення не сплачена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується документально, відповідачем не надано суду будь-яких документальних доказів, які б спростовували доводи позивача, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за спожитий природній газ в сумі 157009,09 грн. обгрунтована та підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що сума основного боргу відповідачем своєчасно не сплачена, тобто має місце прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно приписів ч.1ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Приписами ст.546, ст.549 ЦК України, ст.ст. 230-232 ГК України визначено, що одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є неустойка у формі пені, штрафу, яка сплачується боржником у разі порушення зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 551 ЦК України, п.4 ст.231 ГК України, якщо предметом неустойки є грошова сума і її розмір законом не визначений, розмір неустойки встановлюється договором.

Ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 6.2.1 Договору сторони погодили, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом ІV, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що судом встановлено факт прострочення грошового зобов`язання відповідачем, позивачем правомірно здійснено нарахування пені та 3% річних за період з 12.02.2019 по 31.03.2019. Господарським судом здійснено перевірку поданого позивачем розрахунку. З огляду на обґрунтованість позовних вимог в цій частині та правильність поданих розрахунків, позовні вимоги про стягнення пені в сумі 4623,47 грн. за період з 12.02.2019 по 31.03.2019 та 3% річних в сумі 283,10 грн. за період з 12.02.2019 по 31.03.2019 підлягають задоволенню.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За поданий позов позивач сплатив судовий збір у розмірі 2428,78 грн. Враховуючи задоволення позову, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, ч.9 ст. 165, 232, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут" до Коломийського медичного коледжу імені Івана Франка про стягнення заборгованості в сумі 161915, 66 грн., з яких: 157009,09 грн. - заборгованість за спожитий газ, 4623,47 грн. - пеня, 283,10 грн. - 3% річних задоволити.

Стягнути з Коломийського медичного коледжу імені Івана Франка, вул. І. Франка, 14, м. Коломия, Івано-Франківська область, 78200 (код 02011338) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут", вул. Ленкавського, 20, м. Івано-Франківськ, 76010, (ідентифікаційний код 39595350) - заборгованість за спожитий газ в сумі 157009,09 (сто п`ятдесят сім тисяч дев`ять гривень дев`ять копійок) на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 в АБ "Кліринговий дім", МФО 300647. Стягнути з Коломийського медичного коледжу імені Івана Франка, вул. І. Франка, 14, м. Коломия, Івано-Франківська область, 78200 (код 02011338) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут", вул. Ленкавського, 20, м. Івано-Франківськ, 76010, (ідентифікаційний код 39595350) - пеню в сумі 4623,47(чотири тисячі шістсот двадцять три гривні сорок сім копійок), 3% річних в сумі 283,10 (двісті вісімдесят три гривні десять копійок) та 2428,78 (дві тисячі чотириста двадцять вісім гривень) судового збору на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в АБ "Кліринговий дім", МФО 300647.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строк, визначені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 05.06.2019

Суддя Л.М. Неверовська