РІШЕННЯ

Іменем України

29 травня 2019 року м. ЧернігівСправа № 927/137/18
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Лавриненко Л.М.

секретар судового засідання Мігда Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №927/137/18, розгляд якої здійснюється у порядку загального позовного провадження

За позовом: Фізичної особи-підприємця Верби Тетяни Іванівни,

АДРЕСА_1

До відповідача: Територіальної громади в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області, пл. імені Івана Франка, 1, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Комунальне підприємство "Оренда комунального майна"

вул. Яворського, буд. 3, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600

Предмет спору: визнання права власності та зобов`язання вчинити дії

За участю представників:

позивача: Верба Т.І. , особисто

відповідача: Копилова Є.Г., начальник сектора з питань претензійно-позовної роботи та запобігання корупції відділу юридично-кадрового забезпечення апарату, довіреність № 021-18/283 від 12.02.2019

третьої особи: Куровський В.В., адвокат, ордер серія ЧН №026911 від 02.01.2019, довіреність від 02.04.2018

За участю Солдатової В.С., судового експерта, свідоцтво №1133 від 28.07.2016

У судовому засіданні, відповідно до ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

Фізичною особою-підприємцем Вербою Тетяною Іванівною подано позов до Територіальної громади в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно та зобов`язання вчинити дії, відповідно до якого позивач просить суд:

-визнати право власності на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 72,2 кв.м. за Вербою Тетяною Іванівною (код ІПН: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 );

-скасувати державну реєстрацію права власності (номер запису про право власності: 9722149) за Територіальною громадою в особі Ніжинської міської ради, на нежитлове приміщення - "майстерня по виготовленню одягу", площею 72,2 кв.м.

Позовні вимоги обґрунтовані ст.331,332 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 05.03.2018 дану позовну заяву прийнято до розгляду суддею Мурашко І.Г. та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 02.04.2018 о 10:30; задоволено клопотання позивача та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Комунальне підприємство "Оренда комунального майна" ().

Відповідач у поданому відзиві на позов №02.1-18/5-153 від 16.03.2018 щодо заявлених позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі вказуючи на те, що обов?язковою передумовою проведення орендарем реконструкції нежитлового приміщення є надання відповідачу проектно-кошторисної документації ремонтних робіт для розгляду та погодження. Жодних рішень щодо погодження чи затвердження проектно-кошторисної документації ремонтних робіт, реконструкції нежитлового приміщення, яке є предметом спору, Ніжинською міською радою чи її виконавчим комітетом не приймалося. Таким чином, позивачем проведено ремонтні роботи на свій розсуд та без затвердження кошторису цих робіт власником (орендодавцем). Позивачем не надано суду доказів погодженої власником (орендодавцем) проектно-кошторисної документації на проведення реконструкції, як це передбачено п.6.2. договору №14. Виконані позивачем роботи, спрямовані на утримання майна в належному стані, є обов?язком орендаря. Матеріали справи не містять даних про необхідність та обсяги проведення реконструкції приміщення. Крім того, відповідач зазначає про добросовісність специфікатора, оскільки позивач знав, що орендоване майно належить на праві власності територіальній громаді м.Ніжина в особі Ніжинської міської ради. Відзив з додатками залучено судом до матеріалів справи (а.с.1-13 т.3).

Позивач у відповіді на відзив від 26.03.2018 заперечує щодо позиції відповідача та вказує на те, що посилання відповідача на п.2.2. договору №14 не стосується цивільних правовідносин щодо визнання права власності на перероблену річ та не може бути застосована у цій судовій справі, оскільки позивач не визнає право власності на підставі договору оренди, а використовує визначений законом механізм, передбачений ст.331,332 Цивільного кодексу України. Також позивач наголошує, що просить визнати за ним право власності на перероблену річ, оскільки з дозволу міської ради переробила річ (нежитлове приміщення) і внаслідок такої переробки виникла нова річ з новими технічними характеристиками, інженерними комунікаціями, цільовим використанням, площею і вартість таких перетворень значно перевищує вартість речі, що перебувала у користуванні до цього. Крім того, вимоги ст.331,332 ЦК України не містять вимоги погодження будь-якої проектно-кошторисної документації. Відповідь на відзив залучено судом до матеріалів справи (а.с.89-90 т.3).

У судовому засіданні 02.04.2018 суд з`ясував у представника відповідача чи вважає відповідач себе належним відповідачем у даній справі. Представник відповідача повідомив суд, що Територіальна громада в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області є належним відповідачем у справі, а також зазначив про намір надати до матеріалів справи належним чином завірену копію технічного паспорту на спірний об`єкт нерухомого майна.

У судовому засіданні 02.04.2018 суд постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 16.04.2018 о 11:00.

Ухвалою суду від 02.04.2018, суд відповідно до ст. 120,121 ГПК України повідомив третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Комунальне підприємство "Оренда комунального майна" про відкладення підготовчого судового засідання на 16.04.2018 о 11:00.

Сторони та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача були своєчасно проінформовані про дату та час проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи розписками позивача Верби Т.І. та його представника Яценко Д.С. (а.с.99,100 т.3) та представника відповідача Копилової Є.Г. (а.с.101 т.3), повідомленням про вручення поштового відправлення №695 від 02.04.2018 третій особі (а.с.102 т.3), але в засідання 16.04.2018 не прибули.

До початку судового засідання від позивача надійшло письмове клопотання про залучення до матеріалів справи дублікату чека від 25.02.2018 на підтвердження доплати суми судового збору за подачу позову. Суд задовольнив клопотання позивача, поданий документ залучено до матеріалів справи (а.с.104-105 т.3).

Також від позивача, електронною поштою, надійшло письмове клопотання про залучення документів до матеріалів справи. Суд задовольнив клопотання позивача подані документи залучено до матеріалів справи (а.с.127-138 т.3).

Відповідач у письмових запереченнях №02.1-18/749 від 04.04.2018 вказує на те, що позивачем не надано належних та обґрунтованих доказів, які підтверджують обґрунтованість позовних вимог, що свідчить про відсутність складу умов, за яких специфікатор набуває право власності на нову річ. Заперечення відповідача з додатками залучено судом до матеріалів справи (а.с.106-109 т.3).

Від відповідача, електронною поштою, надійшло письмове клопотання про відкладення підготовчого судового засідання у зв?язку з перебуванням 16.04.2018 повноважного представника відповідача в судовому засіданні Київського апеляційного господарського суду. До клопотання додано копію ухвали від 27.03.2018 Київського апеляційного господарського суду по справі № 927/1075/17. Суд задовольнив клопотання відповідача, подані документи залучено до матеріалів справи (а.с.139-143 т.3).

У судовому засіданні 16.04.2018 суд постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 23.04.2018 о 09:30.

Ухвалою суду від 16.04.2018, суд відповідно до ст.120,121 ГПК України повідомив позивача, відповідача та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Комунальне підприємство "Оренда комунального майна" про відкладення підготовчого судового засідання на 23.04.2018 о 09:30.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Комунальне підприємство "Оренда комунального майна" була своєчасно проінформована про дату та час проведення судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №334 від 16.04.2018, але в засідання 23.04.2018 не прибула.

У підготовчому судовому засіданні 23.04.2018 позивач надав письмове клопотання про витребування у КП "Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації" технічної документації на спірний об`єкт нерухомого майна.

Представник відповідача заперечив щодо поданого клопотання про витребування технічної документації та надав для огляду суду технічний паспорт від 11.12.2007 на спірний об`єкт нерухомого майна, вказавши що даний документ відповідає технічній документації на 2005 рік, тобто на момент передачі спірного об`єкту в оренду позивачу.

Позивач підтвердив, що технічний паспорт на спірний об`єкт, датований 11.12.2007, відповідає технічній документації на орендоване приміщення на момент прийняття його в оренду від відповідача.

Позивачем подано письмове клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових документів. Суд задовольнив клопотання позивача, подані документи залучено до матеріалів справи.

Представник позивача заявив усне клопотання про залучення до матеріалів справи копії плану від 04.12.1975 та авізо. Суд задовольнив заявлене клопотання, подані документи залучено до матеріалів справи, про що зазначено в протоколі судового засідання від 23.04.2018.

У підготовчому судовому засіданні 23.04.2018 залучено до матеріалів справи належним чином завірену копію технічного паспорту на нежитлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_2 , датованого 11.12.2007, який, як встановлено судом в судовому засіданні, є ідентичним до технічної документації на спірний об`єкт станом на 2005 рік (на момент його здачі та прийняття позивачем від відповідача в оренду за актом від 12.05.2005 до договору від 12.05.2005 №14 оренди майна міської комунальної власності); план по реконструкції нежитлових приміщень 988.90-2005 під майстерню по виготовленню та реалізації дитячого одягу по АДРЕСА_2 в м. Ніжин (в повному обсязі); зведений кошторисний розрахунок вартості ремонту, складений станом на 05.09.2005. Крім того, в матеріалах справи міститься технічний паспорт на спірний об`єкт, виготовлений 11.12.2014 (а.с.110-113, т.3); копії свідоцтв від 15.01.2002 та від 19.05.2015 про право власності на нерухоме майно; копія архітектурно-планувального завдання, затвердженого 07.09.2005 та інші документи на підтвердження фактичних витрат позивача по роботам з реконструкції по спірному об`єкту нерухомості.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Комунальне підприємство "Оренда комунального майна" у письмових поясненнях просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки раніше в період з 2005-2008 позивачем на власний розсуд здійснювались суттєві поліпшення орендованого на підставі договору оренди №14 від 12.05.2005 майна, що суперечить вимогам Закону України "Про приватизацію комунального та державного майна". Також третя особа зазначає, що даний позов заявлений після спливу трирічного строку позовної давності, визначеного ст. 257,267 ЦК України, наслідки чого просить застосувати в суді. Пояснення третьої особи з додатком залучено до матеріалів справи (а.с.95-97 т.4).

У судовому засіданні 23.04.2018 суд з`ясував думку представників сторін щодо необхідності призначення судової будівельно-технічної експертизи за ініціативою суду, переліку питань, які будуть поставлені судовому експерту.

Позивач підтримав призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Представник відповідача щодо призначення судової будівельно-технічної експертизи заперечував.

Ухвалою суду від 23.04.2018 призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення судової експертизи доручено судовому експерту Солдатовій Валерії Сергіївні, що діє на підставі свідоцтва експерта №1133 (м. Чернігів, проспект Перемоги, 95, офіс 311). Провадження у справі № 927/137/18 зупинено на час проведення експертизи. Справу №927/137/18 направлено в розпорядження судового експерта супровідним листом №927/137/18/528/18 від 05.05.2018.

Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату №02-01/63/18 від 29.08.2018 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи №927/137/18", було призначено повторний автоматизований розподіл господарської справи №927/137/18.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа №927/137/18 передана на розгляд судді Лавриненко Л.М.

Ухвалою суду від 15.03.2019 справу №927/137/18 прийнято до провадження суддею Лавриненко Л.М. Провадження у справі №927/137/18 поновлено; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження; підготовче засідання призначено на 28.03.2019 о 11:00.

Відповідач у поданих письмових поясненнях №02.1-18/5-262 від 22.03.2019 з урахуванням висновку судового експерта Солдатової В.С. за результатами судової будівельно-технічної експертизи від 25.01.2019 №18-18 вказує на те, що висновки судового експерта цілком узгоджуються з доводами відповідача, у зв?язку з чим заявлені позовні вимоги є безпідставними. Письмові пояснення відповідача залучено до матеріалів справи (а.с.5-7 т.5).

Прокурором було подано письмову заяву №05/3-37-2018 від 27.03.2019 про вступ (у порядку ст.53 ГПК України) у розгляд даної справи.

Суд, у судовому засіданні 28.03.2019, постановив ухвалу про залишення без розгляду заяви прокурора №05/3-37-2018 від 27.03.2019 про вступ (у порядку ст.53 ГПК України) у розгляд даної справи, оскільки прокурором, у порушення вимог Господарського процесуального кодексу України, не було надано доказів направлення цієї заяви сторонам.

У судовому засіданні 28.03.2019 суд постановив ухвалу про задоволення клопотання позивача та відкладення підготовчого засідання на 09.04.2019 о 12:00.

Ухвалою суду від 28.03.2019, відповідно до ст.120,121 ГПК України, викликано сторін та третю особу у підготовче засідання 09.04.2019 о 12:00.

Прокурором було повторно подано письмову заяву №05/3-37-2018 вступ (у порядку ст.53 ГПК України) у розгляд даної справи.

Ухвалою суду від 09.04.2019 відмовлено заступнику прокурора Чернігівської області у задоволенні заяви №05/3-37-2018 від 02.03.2019 про вступ (у порядку ст. 53 ГПК України) у справу № 927/137/18.

У судовому засіданні 09.04.2019 позивачем подано письмове клопотання про витребування доказів, у якому позивач просить суд витребувати з Комунального підприємства "Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації" Чернігівської обласної ради належним чином завірену: -копію матеріалів технічної документації (технічної інвентаризації) приміщень, що перебувають у власності Територіальної громади в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області, за адресою: АДРЕСА_2, поверх 1, з її характеристикою до 2005 року; -копію матеріалів технічної документації (технічної інвентаризації) №13932 на нежитлове приміщення літери "А", майстерня по виготовленню одягу, на АДРЕСА_2

Також позивачем було подано письмове клопотання про виклик в судове засідання судового експерта Солдатову В.С., що діє на підставі свідоцтва експерта №1133 (м. Чернігів, проспект Перемоги, 95, офіс 311) для надання пояснень.

Представники відповідача та третьої особи щодо клопотань позивача про витребування доказів та виклик експерта заперечували.

Суд у судовому засіданні 09.04.2019 постановив ухвалу про задоволення клопотання позивача про виклик судового експерта у судове засідання при розгляді справи по суті.

Розгляд клопотання позивача про витребування доказів відкладено судом.

Суд у судовому засіданні 09.04.2019 постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 17.04.2019 о 11:00.

Ухвалою суду від 09.04.2019, відповідно до ст.120,121 ГПК України, викликано сторін у підготовче засідання 17.04.2019 о 11:00.

У судовому засіданні 17.04.2019 позивач заявив усне клопотання про відмову від поданого ним у судовому засіданні 09.04.2019 клопотання про витребування доказів.

Суд прийняв відмову позивача від клопотання про витребування доказів, оскільки це не протирічить діючому законодавству, не порушує нічиї права та охоронювані законом інтереси та є процесуальним правом сторони.

До початку судового засідання від позивача надійшла письмова заява (про зменшення розміру позовних вимог) від 16.04.2019. У поданій заяві позивач вказує на те, що у зв?язку з проведенням експертизи та отриманням висновку судового експерта №18-18, на даний час позивач не має бажання продовжувати орендні відносини з орендодавцем та хоче фактично припинити орендні відносини достроково. Так як розмір поліпшень на день звернення щодо суду з даним позовом становить 34 відсотки від всієї вартості майна, в силу ст.778 ЦК України, позивач має право пред`явити позовну заяву про визнання за ним права власності на 1/3 частини орендованого приміщення. За таких обставин позивач просить суд: -визнати право власності на 1/3 нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 72,2 кв.м. за фізичною особою-підприємцем Вербою Тетяною Іванівною (код ІПН: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ); -скасувати державну реєстрацію права власності (номер запису про право власності: 9722149) за Територіальною громадою в особі Ніжинської міської ради, на нежитлове приміщення - "майстерня по виготовленню одягу", площею 72,2 кв.м.

Представник відповідача щодо заяви позивача про зменшення позовних вимог заперечував. Представник третьої особи щодо заяви позивача про зменшення позовних вимог поклався на розсуд суду.

У відповідності до п.2 ч.2,3 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, а також має право до закінчення підготовчого засідання змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

У відповідності до п.5 ст.162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, правові підстави позову.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Позовні вимоги про: -визнання права власності на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 72,2 кв.м. за Вербою Тетяною Іванівною (код ІПН: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ); -скасування державної реєстрації права власності (номер запису про право власності: 9722149) за Територіальною громадою в особі Ніжинської міської ради, на нежитлове приміщення - "майстерня по виготовленню одягу", площею 72,2 кв.м., викладені у позовній заяві від 15.02.2018, обґрунтовані позивачем ст.331,332 Цивільного кодексу України.

У заяві (про зменшення розміру позовних вимог) від 16.04.2019 позивач, посилаючись додатково на ст.778 ЦК України, просив суд визнати за фізичною особою-підприємцем Вербою Т.І. право власності на 1/3 нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 72,2 кв.м.

Проаналізувавши подану позивачем заяву (про зменшення розміру позовних вимог) від 16.04.2019, суд дійшов висновку, що вказаною заявою позивач зменшує позовні вимоги в частині розміру площі нежитлового приміщення, на яке просить визнати право власності, а також частково доповнює підстави позову новими обставинами, а саме приписами ст. 778 ЦК України, при збереженні в ньому первісних обставин, а також змінює посилання на норми матеріального права, що не є зміною підстав позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 916/1764/17.

За таких обставин, подана позивачем заява (про зменшення розміру позовних вимог) від 16.04.2019 була розцінена судом як заява про зменшення позовних вимог та доповнення підстав позову, і прийнята судом, оскільки це не протирічить діючому законодавству та не порушує нічиї права та охоронювані законом інтереси, а також є процесуальним правом сторони, відповідно до ст. 46 Господарського процесуального кодексу України.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Комунальним підприємством "Оренда комунального майна" подано письмове клопотання про залучення до матеріалів справи доказів понесених судових витрат у розмірі 10200,00 грн, з метою подальшого вирішення питання їх розподілу за результатами розгляду справи. Подані третьою особою документи залучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 17.04.2019 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 14.05.2019 о 12:00. Явка в судове засідання повноважних представників сторін визнана обов`язковою.

Ухвалою суду від 17.04.2019 викликано судового експерта Солдатову Валерію Сергіївну, що діє на підставі свідоцтва експерта №1133 (м. Чернігів, проспект Перемоги, 95, офіс 311) в судове засідання по розгляду по суті справи №927/137/18, яке відбудеться 14.05.2019 о 12:00, для надання пояснень.

У судовому засіданні 14.05.2019 суд розпочав розгляд справи по суті.

Судовий експерт Солдатова В.С. , викликана ухвалою суду від 17.04.2019, в судове засідання не з?явилась.

Від судового експерта Солдатової В.С. електронним листом надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв?язку з неможливістю її явки.

Позивач вважає за неможливе розгляд справи без участі судового експерта Солдатової В.С. та заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача не заперечує щодо клопотання судового експерта Солдатової В.С. про відкладення розгляду справи.

Суд залишив без розгляду клопотання судового експерта Солдатової В.С., оскільки документ не містить електронного цифрового підпису.

Суд в судовому засіданні 14.05.2019 постановив ухвалу про задоволення усного клопотання позивача про відкладення розгляду справи та про відкладення розгляду справи по суті на 29.05.2019 о 09:30.

Ухвалою суду від 14.05.2019, відповідно до ст.120,121 ГПК України, повідомлено сторін, що розгляд справи по суті відкладено на 29.05.2019 о 9:30.

Ухвалою суду від 14.05.2019 викликано судового експерта Солдатову Валерію Сергіївну, що діє на підставі свідоцтва експерта №1133 (м. Чернігів, проспект Перемоги, 95, офіс 311) в судове засідання по розгляду по суті справи №927/137/18, яке відбудеться 29.05.2019 о 09:30, для надання пояснень.

У судовому засіданні 29.05.2019 суд продовжив розгляд справи по суті.

Відповідно до ч.1 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.

Присутня в судовому засіданні 29.05.2019 судовий експерт Солдатова Валерія Сергіївна відповіла на питання представників сторін та суду щодо наданого нею висновку експерта за результатами проведення судової будівельної-технічної експертизи у даній справі.

Також судовий експерт Солдатова Валерія Сергіївна зазначила, що нею помилково вказано дату складання висновку 25.01.2018, замість 25.01.2019.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін та третьої особи, судового експерта, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Оскільки, судом було прийнято зменшення позовних вимог у частині розміру площі нежитлового приміщення, на яке позивач просить визнати право власності, а також часткове доповнення підстав позову новими обставинами, а саме приписами ст. 778 ЦК України, при збереженні в ньому первісних обставин, а тому суд розглядає справу з урахуванням зменшення позовних вимог та часткового доповнення позивачем підстав позову.

Приймаючи до уваги, що відповідачем у справі визначено Територіальну громаду в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області; майно, яке є предметом договору оренди, належить до комунальної власності, тому до спірних правовідносин застосовуються як норми Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, так і норми спеціального законодавства - Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України "Про планування та забудову територій".

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зокрема передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності.

Згідно з ч.5,6 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Доцільність, порядок та умови відчуження об`єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Доходи від відчуження об`єктів права комунальної власності зараховуються до відповідних місцевих бюджетів і спрямовуються на фінансування заходів, передбачених бюджетами розвитку.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з свідоцтвом про право власності від 15.01.2002, за територіальною громадою міста Ніжина в особі Ніжинської міської ради було зареєстровано право власності на нежитлову будівлю «гуртожиток», яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.32 т.3).

Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 15.08.2002 №514 «Про Методику розрахунку та використання плати за оренду об?єктів права комунальної власності і Положення про порядок у мови надання пільг з орендної плати», затвердженого рішенням IV сесії ХХIV скликання Ніжинської міської ради від 28.08.2002 визначено, що право бути орендодавцем об?єктів міської комунальної власності має виключно виконком міської ради (а.с.16,17 т.3).

Частинами 1,6 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму, згідно з ч.1 ст. 760 Цивільного кодексу України, може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Виходячи з приписів ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», виконкому Ніжинської міської ради надано право бути орендодавцем державного та комунального майна.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_2 (а.с.69 т.1) та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААБ № 814117, 12.12.2003 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців здійснено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Верби Тетяни Іванівни.

12.05.2005 між виконкомом Ніжинської міської ради (орендодавець) та приватним підприємцем Вербою Тетяною Іванівною (орендар) було укладено договір №14 оренди майна міської комунальної власності, відповідно до п. 1.1. якого орендодавець згідно з рішенням виконкому та сесії міської ради відповідно від 15.08.2002 №514 і 28.08.2002 передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення за адресою: 16600, м . Ніжин, АДРЕСА_2, площею 66,1 м2, яке знаходиться на балансі Відділу орендних відносин міського комунального майна для розміщення об?єкта для виготовлення та реалізації дитячого одягу, на підставі рішення виконкому №300 від 12.05.2005.

Цей договір, у відповідності до п. 10.1. договору №14 оренди майна міської комунальної власності від 12.05.2005, укладено строком на 364 дні та діє з 12.05.2005 до 10.05.2006 (включно).

Відповідно до акту прийому-передачі в оренду майна міської комунальної власності від 14.05.2005, виконком Ніжинської міської ради (орендодавець) в особі балансоутримувача Відділу орендних відносин міського комунального майна передав, а приватний підприємець Верба Т.І. (орендар) прийняла в строкове платне користування нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 66,1 м2. Загальна вартість об?єктів, що передаються в оренду складає 3361,00 грн, знос (амортизація) станом на 01.05.2005 становить 2382,03 грн. На момент підписання цього акту майно знаходиться у задовільному стані (а.с.22 т.3).

Договором від 10.05.2006 про внесення змін до договору №14 оренди майна міської комунальної власності від 12.05.2005, термін дії договору було продовжено до 09.05.2007 (до року на 364 дні).

Договором від 20.06.2007 про внесення змін до договору №14 оренди майна міської комунальної власності від 12.05.2005, термін дії договору було продовжено до 09.05.2008 (на 1 рік).

Частиною 2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

05.06.2008 виконавчим комітетом Ніжинської міської ради було прийнято рішення № 303, відповідно до п.3 якого виконком Ніжинської міської ради, враховуючи, що орендоване нежитлове приміщення, яке розташоване в гуртожитку за адресою АДРЕСА_2 ,площею 66,1 кв.м. підлягає переобладнанню під житло, вирішив не продовжувати термін дії договору оренди від 12.056.2005 № 14 з суб?єктом підприємницької діяльності Вербою Т.І. Звільнене приміщення, яке знаходиться в гуртожитку за адресою АДРЕСА_2 66,1 кв.м. передати в повне господарське відання комунальному підприємству «Служба єдиного замовника» для переобладнання в житлове.

Відповідачем до матеріалів справи надано копію акту від 15.05.2008 приймання-передачі майна міської комунальної власності від орендаря до балансоутримувача (орендодавця), з якого вбачається, що Верба Т.І. відмовилась повертати приміщення балансоутримувачу - комунальному підприємству «Оренда комунального майна», що підтверджується відміткою на акті (а.с. 31 т.3).

Як вбачається із матеріалів справи, а саме наданих позивачем до матеріалів справи копій рахунків, які виставлялись орендодавцем позивачу на оплату та копій платіжних документів щодо здійснення позивачем сплати орендної плати (а.с.92-130 т.5) і проти чого не заперечують сторони, після закінчення 09.05.2008 строку дії договору оренди майна міської комунальної власності № 14 від 12.05.2005, орендоване майно позивачем не було повернуто, та фактично позивач продовжувала користуватись орендованим майном та сплачувати орендну плату.

23.11.2011 виконавчим комітетом Ніжинської міської ради прийнято рішення №519 про поновлення фізичній особі-підприємцю Вербі Т.І. договору оренди на нежитлове приміщення по АДРЕСА_2, площею 66,1 кв.м. терміном на 1 рік для розміщення майстерні по виготовленню та реалізації одягу при умові вчасної сплати відповідних податків і платежів за орендований об?єкт (а.с.41 т.3).

23.11.2011 між виконкомом Ніжинської міської ради (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Вербою Тетяною Іванівною (орендар) було укладено договір №38 оренди майна міської комунальної власності, відповідно до п.1.1.,1.2. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення (будівлю, споруду) (майно) в будівлі, що перебуває в оперативному управлінні (господарському віданні) Комунального підприємства «Оренда комунального майна» і знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 у складі: приміщення з 4 кімнат, які знаходяться в п?ятиповерховому приміщенні вище зазначеної будівлі, загальною площею 66,1 кв.м., що має окремий вхід. Вартість майна 3861,00 грн. Майно передається в оренду для розміщення майстерні по виготовленню та реалізації одягу, на підставі рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 23.11.11 №519.

Пунктом 2.2. договору №38 оренди майна міської комунальної власності від 23.11.2011 передбачено, що передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Майно залишається у власності територіальної громади міста, а орендар користується ним протягом строку оренди і використовує за цільовим призначеням.

Пунктами 5.4., 5.6. договору №38 оренди майна міської комунальної власності від 23.11.2011 передбачено, що орендар зобов?язаний утримувати майно та прилеглу територію у належному стані, сплачувати витрати на її прибирання і очистку при забрудненні господарською діяльністю (будівельне сміття, харчові відходи, тощо). Здійснювати обслуговування теплових, електричних та вентиляційних мереж, їх необхідний поточний ремонт, а при необхідності забезпечити доступ експлуатуючих організацій до цих мереж з метою їх профілактичного огляду і ремонту. Утримувати орендоване майно у повній збереженості, запобігати його пошкодженню та псуванню, своєчасно проводити необхідний поточний ремонт приміщень за рахунок власних коштів, які не підлягають компенсації.

Згідно з п. 6.2. договору №38 оренди майна міської комунальної власності від 23.11.2011, орендар має право проводити капітальний ремонт з наданням проектно-кошторисної документації, виготовленої за рахунок орендаря до початку проведення робіт і затвердженої у встановленому порядку.

Цей договір, у відповідності до п. 10.1. договору №38 оренди майна міської комунальної власності від 23.11.2011, укладено строком на 1 рік та діє з 23.11.2011 до 23.11.2012 включно.

Відповідно до акту приймання-передачі в оренду майна міської комунальної власності від 23.11.2011, виконком Ніжинської міської ради (орендодавець) в особі балансоутримувача Комунального підприємства «Оренда комунального майна» передав, а фізична особа-підприємець Верба Т.І. (орендар) прийняла в строкове платне користування нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 у м. Ніжині, загальною площею 66,1 м2. Загальна вартість об?єктів, що передаються в оренду складає 3861,00 грн, залишкова вартість станом на 01.12.2011 становить 2156,07 грн. На момент підписання цього акту майно знаходиться у задовільному стані (а.с.37 т.3).

Актом обстеження стану частини нежитлового приміщення від 23.11.2011 підтверджується, що приміщення знаходиться в задовільному стані (а.с.39 т.3).

Додатковою угодою від 31.01.2013 до договору №38 оренди майна міської комунальної власності від 23.11.2011, на приміщення за адресою: АДРЕСА_2, відповідно до рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 22.11.2012 № 588 та № 37 від 31.01.2013, термін дії договору оренди продовжено до 23.11.2013, строком на 1 рік.

Додатковою угодою від 21.01.2013 до договору №38 оренди майна міської комунальної власності від 23.11.2011 на приміщення за адресою: АДРЕСА_2, з доповненнями та змінами, відповідно до рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 21.11.2013 № 469, термін дії договору оренди продовжено до 23.10.2016.

Рішення Ніжинської міської ради від 11.11.2014 №13-62/2014 «Про присвоєння адрес» (п.1.21.) нежитловому приміщенню орієнтовною площею 66,1 м2 будівлі по АДРЕСА_2 , власника територіальної громади в особі Ніжинської міської ради, присвоєно адресу: м.Ніжин, АДРЕСА_2.

Рішенням Ніжинської міської ради від 11.11.2014 №7-62/2014 «Про передачу об?єктів міської комунальної власності в оренду, внесення змін до договору оренди та про продовження договорів оренди» п.12 , вирішено встановити термін дії договору оренди на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2, площею 66,1 м2, що перебуває в оренді фізичної особи-підприємця Верби Т.І . - 5 років з дати прийняття цього рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, Ніжинським міжміським бюро технічної інвентаризації було виготовлено технічний паспорт на нежитлове приміщення літера «А» Майстерня по виготовленню одягу, АДРЕСА_2 (інвентаризаційна справа № 139342) станом на 11.12.2014. У вказаному технічному паспорті зазначено, що замовником є виконавчий комітет Ніжинської міської ради, загальна площа 72,2 кв.м, основна площа 62 кв.м.

19.05.2015 територіальній громаді міста Ніжина в особі Ніжинської міської ради було видано свідоцтво про право власності індексний номер 37761858, НОМЕР_3 на нерухоме майно нежитлове приміщення «майстерня по виготовленню одягу», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 площею 72,2 кв.м. (а.с.53 т.3).

Право власності територіальної громади міста Ніжина в особі Ніжинської міської ради на нерухоме майно нежитлове приміщення «майстерня по виготовленню одягу», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 площею 72,2 кв.м зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.05.2015 за № 9722149, що підтверджується наданим до матеріалів справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 37762277(а.с.54 т.3).

Пунктом 9 рішення Ніжинської міської ради від 23.04.2015 №19-66/2015 «Про передачу майна комунальної власності м.Ніжина», у зв?язку з виготовленням технічного паспорту, п.12 рішення 62 сесії Ніжинської міської ради 6 скликання від 11.11.2014 №7-62/2014 «Про передачу об?єктів міської комунальної власності в оренду, внесення змін до договору оренди та про продовження договорів оренди» викладено в наступній редакції: «встановити термін дії договору оренди на нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_2, загальною площею 72,2 м2, що перебуває в оренді фізичної особи-підприємця Верби Т.І . - 5 років. Орієнтовний розмір орендної плати -946 грн в місяць, без ПДВ.»

Також рішенням Ніжинської міської ради від 23.04.2015 №16-66/2015 «Про затвердження висновку незалежної оцінки про вартість об?єкта комунальної власності, що підлягає передачі в оренду», затверджено висновок незалежної оцінки про вартість об?єкта міської комунальної власності - нежитлових приміщень загальною площею 72,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2, що підлягає передачі в користування на умовах дострокової оренди фізичній особі-підприємцю Вербі Тетяні Іванівні, в сумі 185180 грн без ПДВ.

Рішенням Ніжинської міської ради від 08.07.2015 №14-69/2015 «Про оренду майна комунальної власності м.Ніжина» п. 6, вирішено, що у зв?язку з заявою орендаря фізичної особи-підприємця Верби Т. І ., встановити цільове використання орендованого нежитлового приміщення загальною площею 72,2 м2 за адресою АДРЕСА_2 - побутове обслуговування населення (пошиття одягу).

На підставі вищевказаних рішень Ніжинської міської ради від 11.11.2014 №7-62/2014, від 23.04.2015 №19-66/2015, від 23.04.2015 №16-66/2015, від 08.07.2015 №14-69/2015, 27.07.2015 між територіальною громадою міста Ніжина в особі Ніжинської міської ради (орендодавець), Комунальним підприємством «Оренда комунального майна» (балансоутримувач) та ФОП Вербою Тетяною Іванівною (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Ніжина, згідно з п.1.1. якого орендодавець та балансоутримувач передають, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, що є об?єктом комунальної власності територіальної громади міста Ніжина нежитлове приміщення «майстерня по виготовленню одягу», загальною площею 72,2 м2, розміщене за адресою: АДРЕСА_2 та перебуває у господарському віданні балансоутримувача КП «Оренда комунального майна» (а.с.55-59 т.3).

Пунктом 2.2. договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Ніжина від 27.07.2015 передбачено, що передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Майно залишається у комунальній власності територіальної громади міста, а орендар користується ним протягом всього строку оренди.

Пунктами 5.1.4., 5.1.5. договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Ніжина від 27.07.2015 передбачено, що орендар зобов?язаний утримувати орендоване майно у повній збереженості, запобігати його пошкодженню та псуванню, своєчасно проводити необхідний поточний ремонт приміщень за рахунок власних коштів, які не підлягають компенсації. Утримувати майно та прилеглу територію у належному стані, сплачувати витрати на її прибирання і очистку при забрудненні господарською діяльністю (будівельне сміття, харчові відходи, тощо). Здійснювати обслуговування теплових, електричних та вентиляційних мереж, їх необхідний поточний ремонт, а при необхідності забезпечити доступ експлуатуючих організацій до цих мереж з метою їх профілактичного огляду і ремонту.

Цей договір, у відповідності до п. 10.1. договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Ніжина від 27.07.2015 укладено строком на 5 років з 27.07.2015 по 27.07.2020.

Договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Ніжина від 27.07.2015 нотаріально посвідчений 27.07.2015 приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Бублик Т.М. та зареєстровано в реєстрі за № 599.

Відповідно до акту приймання-передачі від 27.07.2015, Ніжинська міська рада (орендодавець), Комунальне підприємство «Оренда комунального майна» (балансоутримувач) передали, а фізична особа-підприємець Верба Т.І. (орендар) прийняла в строкове платне користування нерухоме майно (нежитлове приміщення), загальною площею 72,2 м2, розміщене за адресою: АДРЕСА_2 та перебуває у господарському віданні Комунальне підприємство «Оренда комунального майна» (а.с.60 т.3). Технічний стан майна задовільний.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що укладаючи договір оренди майна міської комунальної власності № 14 від 12.05.2005 щодо користування нежитловим приміщенням за адресою АДРЕСА_2 , площею 66,1 кв.метр розраховувала на можливість отримати спірне орендоване приміщення у власність для ведення підприємницької діяльності з виготовлення та реалізації дитячого одягу; відповідно було здійснено будівельні роботи з реконструкції орендованого приміщення. Рішенням Ніжинської міської ради «Про дозвіл на проектування, будівництво для громадян, підприємств та організацій, переобладнання в квартирах» від 11.08.2005 №478 Вербі Тетяні Іванівні було надано дозвіл на замовлення розробки проектної документації на реконструкцію нежитлових приміщень загальною площею 66,1 м2, на першому поверсі гуртожитку по АДРЕСА_2 , під майстерню по виготовленню та реалізації дитячого одягу; врахувати згоду балансоутримувача будівлі Відділу орендних відносин міського комунального майна. Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради «Про дозвіл на газифікацію з влаштуванням індивідуального опалення майстерні по пошиву дитячого одягу по АДРЕСА_2» від 04.08.2005 №462, Вербі Т.І. надано дозвіл виготовити проектно-кошторисну документацію газифікації з влаштуванням індивідуального опалення майстерні по пошиву дитячого одягу за рахунок власних коштів. 19.08.2005 Вербою Т.І. отримано технічні умови №91 на реконструкцію приміщення на першому поверсі гуртожитку по АДРЕСА_2, під майстерню по виготовленню дитячого одягу. 07.09.2005 Вербою Т.І. отримано архітектурно-планувальне завдання на проектування об?єкта архітектури для реконструкції нежитлових приміщень під майстерню по виготовленню та реалізації дитячого одягу, з добудовою окремого входу в майстерню, що проектується. Пунктом 34 архітектурно-планувального завдання передбачено облаштування об?єкта архітектури і прилеглої території необхідними видами інженерного обладнання з технічними умовами щодо водопостачання та каналізації, від існуючих мереж; теплопостачання передбачити автономне; електропостачання згідно ТУ №148 від 08.08.2005 газопостачання згідно ТУ УГГ; зовнішнього освітлення об?єкту передбачити від внутрішніх мереж енергопостачання; відведення зливних вод по рельєфу. 07.09.2005 Вербою Т.І. було отримано технічні умови щодо забезпечення пожежної безпеки. Відповідно до акту про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об?єкту по АДРЕСА_2, прийнято в експлуатацію реконструкція нежитлових приміщень під майстерню по виготовленню та реалізації дитячого одягу. Позивач зазначає, що на будівельні роботи з реконструкції орендованого приміщення нею було витрачено кошти у розмірі 74083,68 грн, що перевищує вартість переданого в оренду майна в 20 разів.

За таких обставин, позивач посилаючись на додані до матеріалів справи документи та норми ст.331,332,778 Цивільного кодексу України просить суд визнати за фізичною особою-підприємцем Вербою Тетяною Іванівною право власності на 1/3 нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 72,2 кв.м., а також скасувати державну реєстрацію права власності (номер запису про право власності: 9722149) за Територіальною громадою в особі Ніжинської міської ради, на нежитлове приміщення - "майстерня по виготовленню одягу", площею 72,2 кв.м.

За приписами ч.1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 327 Цивільного кодексу України передбачено, що комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Згідно з ч.3 ст. 773 Цивільного кодексу України, наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, лише за згодою наймодавця.

У відповідності до ст.776 Цивільного кодексу України, поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк. Якщо наймодавець не провів капітального ремонту, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право: відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати вартості ремонту; вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Частиною 1 та 4 ст. 778 Цивільного кодексу України передбачено, що наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 23 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що передача майна в оренду не припиняє права власності на це майно.

Згідно з абз.4 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар має право за погодженням з орендодавцем, якщо інше не передбачено договором оренди, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна.

У відповідності до ч. 4 ст. ст. 23 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», якщо в результаті поліпшення, зробленого орендарем за згодою орендодавця, створена нова річ, орендар стає її власником в частині необхідних витрат на поліпшення, якщо інше не передбачено договором оренди.

Пунктом 2.2. договору №14 оренди майна міської комунальної власності від 12.05.2005 сторони визначили, що передача майна в оренду не спричиняє передачу орендарю права власності на майно. Воно залишається у власності територіальної громади міста, а орендар користується ним протягом строку оренди і використовує за цільовим призначенням.

У преамбулі розділу 5 договору №14 оренди майна міської комунальної власності від 12.05.2005 сторони визначили, що орендар зобов?язаний облаштувати окремий вхід в орендованому приміщенні.

Згідно з пунктами 5.4., 5.6. договору №14 оренди майна міської комунальної власності від 12.05.2005 орендар зобов?язаний утримувати майно та прилеглу територію у належному стані, сплачувати витрати на її прибирання і очистку при забрудненні господарською діяльністю (будівельне сміття, харчові відходи, тощо). Здійснювати обслуговування теплових, електричних та вентиляційних мереж, їх необхідний поточний ремонт, а при необхідності забезпечити доступ експлуатуючих організацій до цих мереж з метою їх профілактичного огляду і ремонту. Проводити необхідний поточний ремонт приміщень за рахунок власних коштів, які не підлягають компенсації. На період проведення ремонту об?єкту оренди орендар не звільняється від сплати орендної плати, плати за комунальні послуги та інших платежів. Капітальний ремонт основних конструктивних елементів орендованого приміщення, викликаний особливостями діяльності орендаря, здійснюється останнім з дозволу орендодавця за свій рахунок.

Відповідно до п. 6.2.,6.3. договору №14 оренди майна міської комунальної власності від 12.05.2005, капітальний ремонт, реконструкція, технічне переобладнання, пристосування орендованого майна викликані особливостями господарської діяльності орендаря, проводяться тільки з дозволу орендодавця з наданням проектно-кошторисної документації виготовленої за рахунок орендаря до початку проведення робіт і затвердженої у встановленому порядку. Поліпшення орендованого майна проводиться за рахунок власних коштів. Компенсація вартості цих поліпшень проводиться згідно чинного законодавства. Вартість пристосувань орендованого майна, здійснених орендарем, і які неможливо відокремити без шкоди для майна, компенсації не підлягає.

Після проведення перепланування або реконструкції, що потягли за собою зміну конструктивних елементів приміщення орендар зобов?язаний замовити за власний рахунок в МЕТІ технічний паспорт на це приміщення і не пізніше 3-х місяців після закінчення ремонтних робіт надати його орендодавцю (балансоутримувачу).

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 1.8. рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 11.08.2005 №478 «Про дозвіл на проектування, будівництво для громадян, підприємств та організацій, переобладнання в квартирах в квартирах», надано дозвіл підприємцю Вербі Тетяні Іванівні , яка проживає по АДРЕСА_14 , замовити розробку проектної документації на реконструкцію нежитлових приміщень загальною площею 66,1 м2, на першому поверсі гуртожитку по АДРЕСА_2 , під майстерню по виготовленню та реалізації дитячого одягу, враховуючи згоду балансоутримувача будівлі Відділу орендних відносин міського комунального майна.

Цивільним законодавством чітко розмежовано поняття "поліпшень" та "капітального ремонту" як за фактичною суттю, так і правовими наслідками їх проведення.

Під поліпшеннями орендованої речі розуміється проведення певних її змін, завдяки яким істотно покращується її стан, корисність, комфортабельність, зовнішній вигляд тощо у порівнянні з тим станом, в якому річ знаходилася до передачі наймачеві. Здійснення поліпшень треба відрізняти від проведення наймачем ремонту, в результаті якого відновлюються якісні характеристики майна.

Основна відмінність капітального ремонту та поліпшення орендованого майна полягає в тому, що капітальний ремонт це комплекс ремонтно-будівельних робіт, без проведення якого приміщення неможливо використовувати за призначенням. В свою чергу, поліпшення орендованого майна передбачає не просто здійснення відновлення належного стану об`єкта (як при ремонті), а наявність витрат у зв`язку з модернізацією, модифікацією, дообладнанням цього об`єкта, що зумовлює збільшення майбутніх вигод, які отримуються від використання такого майна. Тобто, при ремонті відбувається відновлення стану об`єкту оренди, його корисних властивостей, як в даному випадку, а при поліпшенні зміна (вдосконалення) майна.

Як було встановлено судом, у межах договору №14 оренди майна міської комунальної власності від 12.05.2005 було також розмежовано поняття "поліпшення орендованого майна" та проведення його "капітального ремонту" за правовими наслідками їх проведення. Зокрема, в п.5.6. договору №14 оренди майна міської комунальної власності від 12.05.2005 передбачено, що капітальний ремонт основних конструктивних елементів орендованого приміщення, викликаний особливостями діяльності орендаря, здійснюється останнім з дозволу орендодавця за свій рахунок; а згідно з п.6.2.,6.3. договору №14 оренди майна міської комунальної власності від 12.05.2005, капітальний ремонт, реконструкція, технічне переобладнання, пристосування орендованого майна викликані особливостями господарської діяльності орендаря, проводяться тільки з дозволу орендодавця з надання проектно-кошторисної документації виготовленої за рахунок орендаря до початку проведення робіт і затвердженої у встановленому порядку. Поліпшення орендованого майна проводиться за рахунок власних коштів. Компенсація вартості цих поліпшень проводиться згідно чинного законодавства. Вартість пристосувань орендованого майна, здійснених орендарем, і які неможливо відокремити без шкоди для майна, компенсації не підлягає.

Таким чином, суд доходить висновку, що обов?язковою передумовою проведення орендарем реконструкції нежитлового приміщення є надання орендодавцю проектно-кошторисної документації ремонтних робіт для розгляду та погодження.

Про наявність згоди орендодавця на проведення капітального ремонту об`єкту оренди, а відповідно й відшкодування його вартості, свідчитимуть лише такі, взяті у сукупності факти: -письмова згода орендодавця на проведення капітального ремонту, оформлена у вигляді окремого листа чи рішення ; -розробка та затвердження проектно-кошторисної документації в установленому чинними нормативними документами порядку; -отримання у встановленому порядку орендарем дозволу на ведення будівельних робіт.

Якщо сторони договору майнового найму домовляються про певну форму надання наймодавцем згоди (наприклад узгодження кошторису вартості поліпшень), наймач вправі вимагати відшкодування вартості тільки тих поліпшень, згода на які була надана в узгодженій формі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26.02.2006 у справі №20-3/133.

Також слід зазначити , що приписами ст.23 Закону України "Про планування та забудову територій", в редакції чинній станом на момент виникнення правовідносин та виконання ремонтних робіт, передбачалось, що забудова територій передбачає здійснення нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, впорядкування об`єктів містобудування, розширення та технічного переоснащення підприємств (далі - будівництво). Будівництво об`єктів містобудування здійснюється згідно з законодавством, державними стандартами, нормами та правилами, регіональними і місцевими правилами забудови, містобудівною та проектною документацією.

Статтею 28 Закону України "Про планування та забудову територій", в редакції чинній станом на момент виникнення правовідносин та виконання ремонтних робіт визначено, що проектна документація на будівництво об`єктів містобудування розробляється згідно з вихідними даними на проектування з дотриманням вимог державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови та затверджується замовником в установленому законом порядку. Порядок розроблення і затвердження проектної документації на будівництво об`єктів містобудування встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань архітектури та містобудування. У випадках, передбачених законодавством, розроблення проектної документації здійснюється на конкурсній основі.

На момент виникнення договірних правовідносин та початку виконання позивачем будівельних робіт, порядок затвердження проектно-кошторисної документації на капітальний ремонт здійснювалось у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок затвердження інвестиційних програм і проектів будівництва та проведення їх державної експертизи" від 11.04.2002 №483.

Відповідно до п. 2 Порядку затвердження інвестиційних програм і проектів будівництва та проведення їх державної експертизи, до проектів будівництва належать передпроектна документація (техніко-економічні обґрунтування і техніко-економічні розрахунки інвестицій, ескізні проекти) і проектно-кошторисна документація (проекти, робочі проекти, робоча документація) для нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будинків, споруд та інших об`єктів, розширення і технічного переоснащення підприємств (далі - будівництво).

За приписами п. 4,5 Порядку затвердження інвестиційних програм і проектів будівництва та проведення їх державної експертизи, проекти будівництва, що фінансуються за рахунок інших джерел, затверджуються у порядку, визначеному інвесторами.

Затвердження інвестиційних програм і проектів будівництва здійснюється за наявності позитивного висновку комплексної державної експертизи.

Згідно з пунктом 7 даного Порядку, інвестиційні програми і проекти будівництва незалежно від джерел фінансування підлягають обов`язковій комплексній державній експертизі у повному обсязі, крім об`єктів, затвердження проектів будівництва яких не потребує висновку комплексної державної експертизи. Перелік таких об`єктів встановлюється Мінбудом відповідно до законодавства. Робоча документація підлягає комплексній державній експертизі в частині, що не відповідає раніше затвердженим проектним рішенням.

У відповідності до п.9 Порядку затвердження інвестиційних програм і проектів будівництва та проведення їх державної експертизи, проведення комплексної державної експертизи забезпечується відповідальними виконавцями - службами Укрінвестекспертизи, які згідно із законодавством: укладають договори на проведення комплексної державної експертизи з інвесторами (замовниками); залучають на договірних засадах виконавців складових частин комплексної державної експертизи; визначають обсяги та разом з виконавцем окремої складової частини комплексної експертизи - вартість робіт; видають комплексні експертні висновки.

Проведення комплексної державної експертизи інвестиційних програм і проектів будівництва, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених законодавством, забезпечується Центральною службою Укрінвестекспертизи із залученням відповідних галузевих (міжгалузевих)служб Укрінвестекспертизи. Проведення комплексної державної експертизи інших інвестиційних програм і проектів будівництва забезпечується місцевими та галузевими (міжгалузевими) службами Укрінвестекспертизи (пункт 10 Порядку).

Пунктами 12-14 Порядку також передбачено, що для проведення комплексної державної експертизи інвестор (замовник) подає відповідній службі Укрінвестекспертизи документацію у складі згідно з державними будівельними нормами. Служби Укрінвестекспертизи забезпечують кількість примірників проектно-кошторисної документації, достатню для проведення комплексної державної експертизи.

Загальний термін проведення комплексної державної експертизи інвестиційних програм і проектів будівництва не повинен перевищувати 45 календарних днів. У випадках, передбачених законодавством, термін може бути продовжений до 120 календарних днів.

Висновок комплексної державної експертизи складається на підставі висновків виконавців її складових частин, затверджується керівником служби Укрінвестекспертизи і дійсний протягом терміну дії вихідних даних на проектування.

За таких обставин, дотримання процедури погодження проектно-кошторисної документації в установленому чинними нормативними документами порядку передбачає складання проектної та кошторисної документації у відповідності до Порядку проведення ремонту та утримання об`єктів благоустрою, затвердженим наказом Держжитлокомунгоспу України від 23.09.2003 №154, проведення її комплексної державної експертизи, отримання позитивного висновку комплексної державної експертизи та узгодження змісту проектно-кошторисної документації.

Поняття проектно-кошторисної документації наведено у ст. 877 Цивільного кодексу України. Кошторис є основним документом при проведенні будівльних, ремонтних робіт, який затверджується сторонами до початку робіт і встановлює вартість будівництва.

У цивільному та господарському законодавстві під визначенням "проектно-кошторисної документації" розуміють комплекс документів, що визначають місце будівництва (реконструкції) майбутнього об`єкта, його архітектурне, планувальне і конструктивне рішення, потребу в кадрах, будівельних матеріалах, машинах і обладнанні, коштах.

Зазначене свідчить про необхідність узгодження орендарем у визначений законодавством спосіб проектної та кошторисної документації ремонтних робіт.

Проектно-кошторисна документація на ремонт житла, об`єктів соціальної сфери і комунального призначення розробляється згідно з "Инструкцией о составе, порядке разработки, согласования и утверждения проектно-сметной документации на капитальный ремонт жилых зданий" ВСН 55-87(р), на ремонт об`єктів благоустрою - згідно з "Порядком проведення ремонту та утримання об`єктів благоустрою", затвердженим наказом Держжитлокомунгоспу України від 23.09.2003 №154, зареєстрованим в Мін`юсті України 12.02.2004 за №189/8788.

На початку розробки проектно-кошторисної документації з ремонту проводиться технічне обстеження і визначається фізичний та моральний знос об`єктів.

Робочий проект з капітального ремонту складається з таких розділів: а) для об`єктів житла, соціальної сфери і комунального призначення: - загальна пояснювальна записка; - архітектурно-будівельні рішення; - технологічні рішення (при необхідності); - рішення з інженерного обладнання; - проект організації капітального ремонту; - кошторисна документація; б) для об`єктів благоустрою: - загальна пояснювальна записка; - організація ремонтно-будівельних робіт; - оцінка впливу на довкілля; - робоча документація; - кошторисна документація.

Виходячи з технічної та технологічної складності капітальних та поточних ремонтів об`єктів житла, соціальної сфери, комунального призначення та благоустрою, за узгодженням сторін склад і зміст розділів проектно-кошторисної документації може зменшуватись. При цьому в обов`язковому порядку розробляються документи, за якими визначаються фізичні обсяги робіт (дефектний акт із зазначенням умов виконання робіт) та кошторисна документація. (Лист Державного комітет України з будівництва та архітектуридержавний комітет україни з питань житлово-комунального господарства від 24.02.2005 № 7/8-134, №4/3-260 "Щодо складу проектно-кошторисної документації на капітальний та поточний ремонт житла, об`єктів соціальної сфери, комунального призначення та благоустрою, затвердження проектно-кошторисної документації і визначення вартості ремонтів на всіх стадіях їх здійснення").

Згідно з актом обстеження нежитлових приміщень загальною площею 66,1 кв.м., на першому поверсі гуртожитку по АДРЕСА_2 - б , на предмет можливості їх реконструкції під майстерню по виготовленню та реалізації дитячого одягу для підприємця Верби Т.І. в складі комісії від 15.07.2005 встановлено, що дане приміщення придатне під реконструкцію під майстерню по виготовленню та реалізації дитячого одягу за умов: запропонувати розробити проектну документацію на реконструкцію та погодити її згідно чинного законодавства. На підставі наведеного запропонувати виконкому міської ради розглянути питання надання дозволу на розробку проекту (а.с.27 т.1).

Як було встановлено судом, згідно з пунктом 1.8. рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 11.08.2005 №478 «Про дозвіл на проектування, будівництво для громадян, підприємств та організацій, переобладнання в квартирах в квартирах», підприємцю Вербі Тетяні Іванівні було дозволено замовити розробку проектної документації на реконструкцію нежитлових приміщень загальною площею 66,1 м2, по АДРЕСА_2, з урахуванням згоди балансоутримувача будівлі.

Реконструкція нежитлових приміщень була проведена позивачем згідно з проектною документацією №988.90-2005, складеною Архітектурною співавторською проектною організацією «АСПО», на «реконструкцію нежитлових приміщень під майстерню по виготовленню та реалізації дитячого одягу по АДРЕСА_2» (а.с.167-245 т.1, а.с.20-68 т.4), відповідно до якої завданням на проектування є: реконструкція нежитлових приміщень гуртожитку під майстерню по виготовленню та реалізації дитячого одягу по АДРЕСА_2 для п.п. Верба Т.І.; вид будівництва: реконструкція під майстерню по виготовленню та реалізації дитячого одягу.

У висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, яка була виконана відповідно до ухвали господарського суду Чернігівської області від 23.04.2018 у даній справі зазначено, що реконструкція нежитлових приміщень проведена Вербою Т.І. згідно до проектної документації складеної Архітектурно співавторською проектною організацією «АСПО» в 2005 році.

Але належних та допустимих доказів, які підтверджують розроблення проектної та кошторисної документації згідно до Порядку проведення ремонту та утримання об`єктів благоустрою, затвердженим наказом Держжитлокомунгоспу України від 23.09.2003 №154, проходження її комплексної державної експертизи, отримання позитивного висновку комплексної державної експертизи, узгодження змісту проектно-кошторисної документації у визначеному Законом порядку, а також погодження з власником приміщення чи орендодавцем позивач суду не надав.

Наданий позивачем до матеріалів справи зведений кошторис вартості ремонту «Реконструкція приміщень під майстерню по пошиву дитячого одягу та її реалізації. АДРЕСА_2», на суму 41700 грн, який затверджено заступником заступником міського голови м. Ніжина Карпановим (а.с. 12 т.4), складений в поточних цінах станом на 05.09.2005, не може бути належним доказом, який підтверджує узгодження з орендодавцем вартості виконаних позивачем робіт, оскільки, згідно з наданим позивачем аудиторським висновком, сума витрат на поліпшення орендованого майна склала 74083 грн 68 коп.

Не приймається судом до уваги і наданий позивачем до матеріалів справи (а.с.31-46 т. 2) зведений кошторис вартості ремонту «Реконструкція приміщень під майстерню по пошиву дитячого одягу та її реалізації. АДРЕСА_2» на суму 71394 грн та локальний кошторис, оскільки він підписаний замовником - Вербою Т. І. та розробником - приватним підприємцем Льовом Р.М. Доказів узгодження даного кошторису з власником чи орендодавцем позивачем суду не надано.

Статтею 29 Закону України "Про планування та забудову територій", в редакції чинній на час виконання будівельних робіт, передбачено, що передумовою для початку виконання будівельних робіт є отримання дозволу на виконання будівельних робіт, який надавався інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю. Для одержання такого дозволу Замовник та підрядник повинні були подати до відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, окрім інших документів, копію документа, що посвідчує право власності на будинок чи споруду, або письмову згоду його власника на проведення зазначених робіт (у разі здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єктів містобудування).

З матеріалів справи та пояснень позивача та відповідача слідує, що орендарем не отримувався дозвіл на виконання будівельних робіт від інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.

Таким чином, позивачем не було отримано у встановленому Закону України "Про планування та забудову територій" порядку дозвіл на проведення будівельних робіт.

Пунктами 27,29 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» від 22.09.2004 № 1243 визначено, що за результатами роботи державної приймальної комісії складається акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, форма якого затверджується Мінрегіонбудом. Акт державної приймальної комісії підлягає затвердженню у 15-денний строк органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, що утворив цю комісію, та реєструється в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, яка видала дозвіл на виконання будівельних робіт. Датою введення в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата затвердження акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію цього об`єкта органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування, що утворив комісію.

Розпорядженням виконавчого комітету Ніжинської міської ради № 31 від 14.02.2007 року «Про створення державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію магазину та швейної майстерні по вул. АДРЕСА_2 підприємця Верби Т.І.», було створено державну приймальну комісію у кількості 12 осіб, голова комісії Гавриш Т.М. - заступник міського голови. У вказаному розпорядженні також зазначено, що комісії в своїй роботі керуватись постановою КМУ від 22.09.2004р. № 123, наказом Держбуду від 27.01.2005; акт державної комісії подати на затвердження виконкому.

Надана позивачем копія акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об?єкта, розміщеного за адресою АДРЕСА_2 по реконструкції нежитлових приміщень під майстерню по виготовленню та реалізаці дитячого одягу (а.с.112-117 т.1), не може бути належним доказом, який підтверджує факт прийняття в експлуатацію реконструкції нежитлових приміщень під майстерню по виготовленню та реалізації дитячого одягу, оскільки позивачем не надано суду доказів затвердження у встановленому чинним законодавством порядку вказаного акту органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування та реєстрації його в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, яка видала дозвіл на виконання будівельних робіт .

Також слід зазначити, що вказаний акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об?єкта, розміщеного за адресою АДРЕСА_2 по реконструкції нежитлових приміщень під майстерню по виготовленню та реалізаці дитячого одягу (а.с.112-117 т.1) не містить дати його складання, він підписаний лише 9 із 12 членів державної приймальної комісії, підпис голови комісії Гавриш Т.М. - заступника міського голови, також відсутній.

Посилання позивача на рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради «Про дозвіл на газифікацію з влаштуванням індивідуального опалення майстерні по пошиву дитячого одягу по АДРЕСА_2» від 04.08.2005 №462; отримані 19.08.2005 технічні умови №91; архітектурно-планувальне завдання на проектування об?єкта архітектури для реконструкції нежитлових приміщень від 07.09.2005; акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об?єкту по АДРЕСА_2 судом до уваги не приймаються, оскільки виконані позивачем роботи по газифікації з влаштуванням індивідуального опалення, водопостачання та каналізації, теплопостачання, електропостачання, зовнішнього освітлення, відведення зливних вод, пожежної безпеки розцінюються судом як заходи, спрямовані на обслуговування орендованого майна та утримання його в належному стані, що є обов?язком орендаря у відповідності до п. 5.4.,5.6.,5.13. договору №14 оренди майна міської комунальної власності від 12.05.2005.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази на наявність усіх складових елементів отримання згоди орендодавця на проведення реконструкції орендованого приміщення, суд доходить висновку, що матеріали справи не містять окремого письмового погодження орендодавця з приводу необхідності проведення реконструкції чи відновлення стану обєкту оренди, його якісних характеристик, а також погодження проектно-кошторисної документації орендодавцем та прийняття об?єкту в експлуатацію, а згідно з пунктом 1.8. рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 11.08.2005 №478 «Про дозвіл на проектування, будівництво для громадян, підприємств та організацій, переобладнання в квартирах в квартирах», підприємцю Вербі Тетяні Іванівні було лише надано дозвіл замовити розробку проектної документації на реконструкцію нежитлових приміщень загальною площею 66,1 м2, по АДРЕСА_2 , з урахуванням згоди балансоутримувача будівлі.

Позивачем не надано суду інших рішень Ніжинської міської ради чи її виконавчого комітету щодо погодження чи затвердження проектно-кошторисної документації ремонтних робіт, а також доказів погодженої власником (орендодавцем) проектно-кошторисної документації на проведення реконструкції нежитлового приміщення, яке є предметом спору, а саме: нежитлових приміщень загальною площею 66,1 м2, на першому поверсі гуртожитку по АДРЕСА_2 , як то передбачено п.6.2. договору №14 оренди майна міської комунальної власності від 12.05.2005; документів, які підтверджують надання дозволу на початок робіт.

За таких обставин, суд доходить висновку, що проведені позивачем ремонтні роботи було здійснено на свій розсуд, без погодження та затвердження проекту та проектно-кошторисної документації ремонтних робіт власником - Територіальною громадою міста Ніжина в особі Ніжинської міської ради чи орендодавцем - виконавчим комітетом Ніжинської міської ради.

Обґрунтовуючи заявлений позов, позивач також вказує на те, що за час користування спірним приміщенням, ним за рахунок ремонтних робіт (проведеної реконструкції приміщення), зроблених у період 2005-2007 роки, фактично було створено нову річ, вартість якої істотно перевищила вартість переданого в оренду об`єкту, що є підставою для набуття нею права власності на 1/3 нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 72,2 кв.м.

Відповідно до норм Цивільного кодексу України, до первісних підстав набуття права власності належать набуття права на новостворене майно, у тому числі об`єкт будівництва (ст.331), переробка речі (ст.332).

Частинами 1-3 ст. 331 Цивільного кодексу України визначено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Статтею 332 Цивільного кодексу України передбачено, що переробкою є використання однієї речі (матеріалу), в результаті чого створюється нова річ. Особа, яка самочинно переробила чужу річ, не набуває право власності на нову річ і зобов`язана відшкодувати власникові матеріалу його вартість. Право власності на рухому річ, створену особою шляхом переробки з матеріалу, що їй не належить, набувається власником матеріалу за його бажанням, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо вартість переробки і створеної нової речі істотно перевищує вартість матеріалу, право власності на нову річ набуває за її бажанням особа, яка здійснила таку переробку. У цьому разі особа, яка здійснила переробку, зобов`язана відшкодувати власникові матеріалу моральну шкоду. Власник матеріалу, який набув право власності на виготовлену з нього річ, зобов`язаний відшкодувати вартість переробки особі, яка її здійснила, якщо інше не встановлено договором.

Виходячи з наведених приписів, під «новою річчю» слід розуміти річ, яка має істотно інші ознаки у порівнянні з попереднім об?єктом найму, у зв?язку з чим наймач стає її співвласником, якщо інше не передбачено договором оренди або законом.

З аналізу правових норм ст.331,332 Цивільного кодексу України вбачається, що специфікатор набуває право власності на нову річ тільки в тому випадку, коли одночасно наявні три умови: добросовісність специфікатора (до закінчення переробки він не знав і не міг знати, що використовує чужий матеріал для виготовлення нової речі); вартість переробки і створеної речі істотно перевищує вартість матеріалу; бажання специфікатора щодо виникнення в нього права власності на нову річ.

Пунктом 2.2. договору №14 оренди майна міської комунальної власності від 12.05.2005 передбачено, що передача майна в оренду не спричиняє передачу орендарю права власності на майно. Воно залишається у власності територіальної громади міста, а орендар користується ним протягом строку оренди і використовує за цільовим призначенням.

Таким чином, виходячи з умов пунктів 2.2. договору №14 оренди майна міської комунальної власності від 12.05.2005 та договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Ніжина від 27.07.2015 позивачу було відомо, що спірне нежитлове приміщення належить до комунальної власності територіальної громади міста Ніжина та перебуває на праві власності у територіальної громади м.Ніжина в особі Ніжинської міської ради, а тому зазначене свідчить про відсутність складу умов, за яких специфікатор набуває право власності на нову річ, а саме добросовісність специфікатора.

Крім того, з метою з`ясування фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення наявного спору, встановлення яких потребує спеціальних знань у сфері іншій чим право, судом ухвалою суду від 23.04.2018 було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Солдатовій Валерії Сергіївні, що діє на підставі свідоцтва експерта № 1133 (м. Чернігів, проспект Перемоги, 95, офіс 311).

На вирішення судової будівельно-технічної експертизи поставлено питання: чи є ремонтні роботи, проведені Фізичною особою-підприємцем Вербою Т.І. роботами з реконструкції об`єкта оренди, в результаті яких було створено нову річ?

З висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №18-18 від 25.01.2018, за підписом судового експерта Солдатової В.С. вбачається, що при співставленні плану першого поверху будівлі АДРЕСА_2 (а.с.72, т.4 додаток №1) приміщення, які досліджуються зазначені №22,23,24,25,26, з матеріалами технічного паспорту на нежитлове приміщення літер «А» за адресою АДРЕСА_2 від 11.12.2014 (а.с.52-57 т.2, додаток 2), матеріалами проектної документації, складеною Архітектурною співавторською проектною організацією «АСПО» в 2005 році на «реконструкцію нежитлових приміщень під майстерню по виготовленню та реалізації дитячого одягу по АДРЕСА_2» (а.с.167-245 т.1, а.с.20-68 т.4), кошторисною документацією з даними візуального обстеження встановлена фізична наявність поліпшень, що неможливо відокремити від об?єкта заподіяння йому шкоди.

У нежитлових приміщеннях проведені такі роботи: в приміщеннях улаштований окремий вхід, прибудована тераса літ. «а», ганок літ. «а1», між кімнатами 22,23,24,25,26, коридор ХХІІ - демонтовані перегородки - улаштований виставковий зал номером « 2», в кімнаті 26 демонтовані перегородки, демонтовані сан.тех.прилади, улаштовані нові перегородки - улаштована майстерня номером « 6», в частині коридору загального користування ХХІ улаштовано приміщення санвузла, зазначено номером « 7». Крім того, здійснено ремонтні роботи та улаштування окремого входу до приміщень (перелік яких зазначено на ст.24,25 Висновку експерта (а.с. 148,149 т.4). Перевірку повноти та достовірності відображених в обліку витрат на поліпшення орендованого майна: нежитлового приміщення загальною площею 72,2 кв.м. по АДРЕСА_2, виконано ПП «Аудиторська фірма «Бізнес - М», про що свідчить Аудиторський висновок про достовірність використання коштів по реконструкції приміщення під майстерню по виготовленню дитячого одягу та його реалізації в АДРЕСА_2, рахунок коштів фізичної особи-підприємця 10.09.2008. Згідно з аудиторським висновком, сума витрат на поліпшення орендованого майна в розмірі 74083,68 грн, без урахування ПДВ, здійснена за рахунок власних коштів орендаря. Перераховані роботи фактично виконані, спрямовані на зміну технічного стану оцінюваного об?єкта і призвели до збільшення його ринкової вартості.

Зазначені ремонтні роботи, проведені фізичною особою-підприємцем Вербою Т.І. , досліджені судовим експертом з урахуванням визначень «ремонт будинку», «поточний ремонт», «капітальний ремонт будинку» та «реконструкція», у зв?язку з чим судовий експерт дійшов висновку, що ремонтні роботи, проведені фізичною особою-підприємцем Вербою Т.І., є роботами з реконструкції об?єкта оренди (а.с.125-216 т.4).

Не приймається судом до уваги і посилання позивача на те, що саме вона замовляла та проводила оплату за виготовлення технічного паспорту на нежитлове приміщення літер «А» за адресою АДРЕСА_2 від 11.12.2014, що підтверджує створення нею нової речі, оскільки цей обов?язок було покладено на неї умовами договору оренди майна міської комунальної власності № 14 від 12.05.2005, а саме п.6.3.

Наявність поліпшень, що неможливо відокремити від об?єкта без заподіяння шкоди, що встановлено висновком судового експерта Солдатової В.С. за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №18-18 у справі № 927/137/18, не є підставою для визнання за позивачем права власності на 1/3 частини нежитлового приміщення - "майстерня по виготовленню одягу", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 72,2 кв.м, оскільки відповідно до ч. 3 п. 6.2. договору оренди майна міської комунальної власності № 14 від 12.05.2005, вартість пристосувань орендованого майна здійснених орендарем і які не можливо відокремити без шкоди для майна, компенсації не підлягає. Також ч. 2 п.5.6. договору оренди майна міської комунальної власності № 14 від 12.05.2005 сторони передбачили, що капітальний ремонт основних конструктивних елементів орендованого приміщення, викликаний особливостями діяльності орендаря, здійснюється останнім з дозволу орендодавця за свій рахунок.

Таким чином, укладаю договір оренди майна міської комунальної власності № 14 від 12.05.2005 та підписуючи акт прийому-передачі майна міської комунальної власності, позивачу було достеменно відомо, що отримуючи в оренду нежитлове приміщення, яке складається із чотирьох кімнати та туалетної кімната, їй необхідно було пристосувати вказане приміщення для розміщення об?єкта для виготовлення та реалізації дитячого одягу за власний рахунок.

Реконструкція - це перебудова існуючих об?єктів і споруд (будов) цивільного або виробничого призначення з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, надання послуг, збільшення виробництва продукції та підвищення її якості та ін, пов?язана зі зміною геометричних розмірів, функціонального призначення, зміною окремих конструкцій та їх елементів, зміною основних техніко-економічних показників.

Враховуючи вищезазначені обставини та надані сторонами докази, а також з урахуванням висновку судового експерта Солдатової В.С. за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №18-18 у справі № 927/137/18, суд доходить висновку, що здійснені позивачем ремонтні роботи є роботами спрямованими на зміну технічного стану оцінюваного об?єкту, які призвели до збільшення його ринкової вартості; ремонтні роботи, проведені фізичною особою підприємцем Вербою Т.І. - є роботами з реконструкції об?єкта оренди, та виключають створення нової речі в розумінні ст.331,332 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчим комітетом Ніжинської міської ради, на заяви позивача, було неодноразово роз?яснено фізичній особі-підприємцю Вербі Т.І . питання стосовно здійснення приватизації орендованого майна та приватизації орендованого приміщення шляхом викупу орендарем, згідно з п. 18.2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», в тому числі у разі здійснення поліпшень орендованого майна та надання необхідних документів, що підтверджується листами виконавчого комітету Ніжинської міської ради №02.2-04/В-1218 від 19.05.2017, №06-04/В-1869 від 25.08.2015, №3-21/43 від 11.01.2013, №06-04/В-1576 від 27.09.2013, №3-12/612 від 06.06.2008, №3-30/В-1901 від 06.06.2008, №3-30/В-1481 від 26.06.2010, №3-30/В-1901 від 06.06.2008, №3-30/В-3876 від 28.10.2011, №04-04/В1576 від 19.07.2013, №02-12/1711 від 24.11.2014 (а.с.38-50, 52-55 т.1).

Інші доводи позивача спростовуються вищевикладеним, матеріалами справи та судом до уваги не приймаються.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на про визнання за фізичною особою-підприємцем Вербою Тетяною Іванівною права власності на 1/3 нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 72,2 кв.м. є необґрунтованими.

Слід зазначити, що третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, комунальним підприємством «Оренда комунального майна» вірно зазначено, що оскільки позивачем заявлені позовні вимогою щодо визнання за нею права власності на об?єкт оренди, який знаходився у неї в користуванні в період дії договору оренди від 12.05.2005 № 14 і поліпшення орендованого нею майна здійснювалось в період з 07.09.2005 по 10.09.2008, а тому у позивачки виникло право заявляти позовні вимоги, пов?язані зі здійсненням нею поліпшень комунального майна саме з 10.09.2008, а вона звернулась до суду лише 19.02.2018, але приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову позивача про визнання права власності, а тому клопотання третьої особи про застосування наслідків позовної давності, відповідно до вимог п.4 ст.267 ЦК України, викладене у письмових поясненнях (а.с.95-97 т.4) та задоволенню не підлягає.

Також позивачем заявлено позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності (номер запису про право власності: 9722149) за Територіальною громадою в особі Ніжинської міської ради, на нежитлове приміщення - "майстерня по виготовленню одягу", площею 72,2 кв.м.

Заявлені позовні вимоги в цій частині обґрунтовані тим, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 37762277 від 19.05.2015, державним реєстратором Реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області Якименко Юлією Валеріївною було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення - "майстерня по виготовленню одягу", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 72,2 кв.м. Крім того, реєстратором видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 19.05.2015, індексний номер 37761858 про те, що Територіальна громада в особі Ніжинської міської ради, є власником нежитлового приміщення - "майстерня по виготовленню одягу", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 72,2 кв.м. Проте, аналізуючи зазначені документи, що посвідчують право власності на спірне нежитлове приміщення неможливо встановити на підставі чого у Територіальної громади в особі Ніжинської міської ради виникло право власності на нежитлове приміщення - "майстерня по виготовленню одягу", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, у зв?язку з чим позивач просить суд скасувати державну реєстрацію права власності (номер запису про право власності: 9722149) за Територіальною громадою в особі Ніжинської міської ради, на нежитлове приміщення - "майстерня по виготовленню одягу", площею 72,2 кв.м.

Частиною 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (статті 15, 16 Цивільного кодексу України).

Як вбачається із наведених законодавчих норм, завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, у томі числі, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави. Отже, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

За змістом статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Отже, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

За приписами ст. 45 Господарського процесуального кодексу України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Тобто учасники справи - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник).

Відповідачем за позовними вимогами про скасування державної реєстрації права власності (номер запису про право власності: 9722149) за Територіальною громадою в особі Ніжинської міської ради, на нежитлове приміщення - "майстерня по виготовленню одягу", площею 72,2 кв.м, позивачем визначено Територіальну громаду в особі Ніжинської міської ради .

У відповідності до ч.1,2 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб`єкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.

За приписами ч.1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить: 1) забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та зберігання реєстраційних справ. Зберігання реєстраційних справ у паперовій формі здійснюється виключно виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями за місцезнаходженням відповідного майна; 2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Акредитовані суб`єкти можуть здійснювати визначені у частині першій цієї статті повноваження в повному обсязі або здійснювати їх виключно в частині забезпечення прийняття та видачі документів у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі договору з суб`єктом державної реєстрації прав та/або нотаріусом.

Виходячи з приписів ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації є посадовою особою та знаходиться у трудових відносинах із зазначеним суб`єктом державної реєстрації прав, а не виступає як самостійний суб`єкт.

Відповідно до виписок з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємці серії АД №042725 та №042726, Ніжинська міська рада Чернігівської області (ідентифікаційний код 34644701) та виконавчий комітет Ніжинської міської ради Чернігівської області (ідентифікаційний код 04061783) є самостійними юридичними особами (а.с.14,15 т.3).

Функції державної реєстрації у м.Ніжин здійснює Реєстраційний відділ виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області, який є структурним підрозділом та входить до складу виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області.

Відповідач - Територіальна громада в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області не здійснює функцій державної реєстрації у м.Ніжині, а тому не може бути відповідачем у справі за позовними вимогами про скасування державної реєстрації права власності (номер запису про право власності: 9722149) за Територіальною громадою в особі Ніжинської міської ради, на нежитлове приміщення - "майстерня по виготовленню одягу", площею 72,2 кв.м.

У відповідності до ст. ч.1,2 ст.48 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції має право лише за клопотанням позивача до закінчення підготовчого засідання, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним.

Як уже зазначалось, у судовому засіданні 02.04.2018 суд з`ясував у представника відповідача чи вважає відповідач себе належним відповідачем у даній справі. Представник відповідача повідомив суд, що Територіальна громада в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області є належним відповідачем у справі.

У судовому засіданні 17.04.2019 суд з?ясував у позивача чи вважає він відповідача належним за другою позовною вимогою. Заяв та клопотань від позивача в порядку ст. 48 Господарського процесуального кодексу України, щодо залучення до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним, не надходило.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що позивачем не надану суду доказ та не доведено порушення саме Територіальною громадою в особі Ніжинської міської ради, на нежитлове приміщення - "майстерня по виготовленню одягу", площею 72,2 кв.м. прав позивача щодо державної реєстрації права власності (номер запису про право власності: 9722149) за Територіальною громадою в особі Ніжинської міської ради, на нежитлове приміщення - "майстерня по виготовленню одягу", площею 72,2 кв.м.

Також приймаючи до уваги, що суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності на 1/3 нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 72,2 кв.м. за фізичною особою-підприємцем Вербою Тетяною Іванівною (код ІПН: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ); з огляду на те, що вимога про скасування державної реєстрації права власності (номер запису про право власності: 9722149) за Територіальною громадою в особі Ніжинської міської ради, на нежитлове приміщення - "майстерня по виготовленню одягу", площею 72,2 кв.м. є похідною від позовної вимоги про визнання права власності на 1/3 нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: Чернігівська область АДРЕСА_2 , загальною площею 72,2 кв.м. за фізичною особою-підприємцем Вербою Тетяною Іванівною (код ІПН: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), а тому відсутні і підстав для задоволення вимоги позивача про скасування державної реєстрації права власності (номер запису про право власності: 9722149) за Територіальною громадою в особі Ніжинської міської ради, на нежитлове приміщення - "майстерня по виготовленню одягу", площею 72,2 кв.м.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем належним чином не обґрунтовано свої позовні вимоги та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у позові. Інші пояснення позивача судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За таких обставин, позовні вимоги позивача про визнання за фізичною особою-підприємцем Вербою Тетяною Іванівною права власності на 1/3 нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 72,2 кв.м. та скасування державної реєстрації права власності (номер запису про право власності: 9722149) за Територіальною громадою в особі Ніжинської міської ради, на нежитлове приміщення - "майстерня по виготовленню одягу", площею 72,2 кв.м., є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, при звернені до суду з позовом про визнання права власності на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 72,2 кв.м. за Вербою Тетяною Іванівною (код ІПН: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) та скасування державної реєстрації права власності, фізичною особою-підприємцем Вербою Т.І. був сплачений судовий збір в сумі 4539,70 грн, що підтверджується дублікатами чеків від 15.02.2018 про приймання платежу згідно з квитанціями №1107-6011-0684-2455 від 12.01.2018 на суму 1600,00 грн та №JBKLHCBO0LTKRW від 11.12.2017 на суму 2777,70 грн; дублікатом чека від 06.04.2018 про приймання платежу згідно з квитанцією №JBKLІ2РО0SLYJE від 26.02.2018 на суму 162,00 грн (а.с.11-12 т.1; а.с.105 т.3), з яких 2777,70 грн було сплачено за майновою вимогою. При цьому вартість майна, виходячи з якої був розрахований та сплачений судовий збір за майновою вимогою в межах справи № 927/137/18 була взята позивачем з умов договору оренди від 27.07.2015 (п. 1.2.), де вартість орендованого майна у розмірі 185180,00 грн встановлена на підставі звіту про оцінку майна КП "Ніжинське МБТІ" Чернігівської області, затвердженого рішенням Ніжинської міської ради від 23.04.2015 за № 16-66/2015. Вказаний звіт був складений 28.02.2015 року для цілей оренди (а.с.55-59, 74-75, т.3).

Згідно з ч.2 ст.163 Господарського процесуального кодексу України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи.

Враховуючи необхідність визначення вірної ціни позову, з якої має бути розрахований та сплачений (доплачений) судовий збір за майновою вимогою про визнання права власності на нерухоме майно, ухвалою суду від 23.04.2018 у межах справи № 927/137/18 було призначено судову експертизу з оцінки майна, нежитлового приміщення, загальною площею 72,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2, на вирішення якої було поставлено питання: -визначити ринкову вартість нерухомого майна, нежитлового приміщення, загальною площею 66,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , -на момент укладення сторонами договору від 12.05.2005 за № 14 оренди майна комунальної власності; -визначити ринкову вартість нерухомого майна, нежитлового приміщення, загальною площею 72,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , -на момент звернення до суду, з визначенням частки вартості витрат, зроблених ФОП Вербою Т.І. на його реконструкцію?

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №18-18 від 25.01.2018, за підписом судового експерта Солдатової В.С., ринкова вартість нерухомого майна, нежитлового приміщення, загальною площею 66,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , на момент укладення сторонами договору від 12.05.2005 №14 оренди майна комунальної власності складає 37875 грн. Ринкова вартість нерухомого майна, нежитлового приміщення, загальною площею 72,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , на момент звернення до суду складає 423644 грн, частка вартості витрат, зроблених ФОП Вербою Т.І. складає 34%.

Згідно з ч.1,2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового забору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Таким чином, на момент звернення до суду з позовною вимогою майнового характеру про визнання права власності на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 72,2 кв.м., вартістю 423644 грн, розмір судового збору за вимогу майнового характеру становив 6354,66 грн.

У зв?язку зі зменшенням позовних вимог, яке було прийнято судом, позивач просив суд визнати за фізичною особою-підприємцем Вербою Т.І. право власності на 1/3 нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: Чернігівська область АДРЕСА_2 , загальною площею 72,2 кв.м.

Тобто, виходячи з 1/3 вартості спірного нерухомого майна (141214,67 грн), розмір судового збору за вимогу майнового характеру про визнання права власності на 1/3 нежитлового приміщення, становить 2118,22 грн.

Приймаючи до уваги, що судом відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на 1/3 нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 72,2 кв.м. та скасування державної реєстрації права власності, а тому відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, сплачені позивачем судові витрати у даній справі у розмірі 2118,22 грн за вимогу майнового характеру та 1762,00 грн за вимогу немайнового характеру покладаються на позивача.

Відповідно до ч.2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України „Про судовий збір", у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Як було встановлено судом, у зв?язку зі зменшенням позивачем позовних вимог, переплата судового збору за вимогу майнового характеру становить 659,48 грн (2777,70 - 2118,22).

Але позивач своїм правом не скористалась, заяви про повернення надлишково сплаченої суми судового збору від неї не надходило.

За приписами ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Комунальне підприємство "Оренда комунального майна" у письмовому клопотанні №67 від 15.04.2019 вказує на те, що розмір понесених судових витрат, пов?язаних з правничою допомогою адвоката становить 10200,00 грн, які підлягають розподілу за результатами розгляду справи (а.с.134-140 т.5).

Відповідно до ч.1,3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно з ч.1-4 до ст.126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до ст.13,14,15 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність може здійснюватись адвокатом індивідуально, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 123 та статті 126 Господарського процесуального кодексу України, у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Крім того, відповідно до ст.56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Статтею 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Також слід зазначити, що юридична особа самостійно вирішує питання про вибір свого представника у господарському суді. Держава гарантує такій особі відшкодування судових витрат на юридичні послуги, що надаються лише адвокатом. Витрати юридичної особи на надані їй у господарському судочинстві послуги адвоката відшкодовуються в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до вимог ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У підтвердження надання адвокатом Куровським В.В. третій особі адвокатських послуг при розгляді даної справи суду надано: ордер серії ЧН №026911 від 02.01.2019 (а.с.41 т.5); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №647 від 22.06.2012 (а.с.42 т.5); договір про надання правової допомоги від 02.01.2019 (а.с.138 т.5); розрахунок вартості адвокатських послуг у справі №927/137/18 від 12.04.2019 (а.с.135 т.5); акт прийому-передачі послуг за договором на надання правової допомоги у справі №927/137/18 від 12.04.2019 (а.с.136 т.5); копію платіжного доручення №75 від 12.04.2019 на суму 10200,00 грн (а.с.137 т.5).

Відповідно до п.1,3 договору про надання правової допомоги від 02.01.2019, укладеному між адвокатом Куровським В.В. та Комунальним підприємством "Оренда комунального майна" Ніжинської міської ради, клієнт доручає адвокату здійснити всі необхідні дії, пов?язані зі збором доказів, підготовкою документів та судовим захистом його інтересів у суді.

Адвокат від імені клієнта має право здійснювати такі дії як, зокрема: збирати всі документи, що мають відношення до виконання цього договору; подавати претензії, пояснення, заяви, відзиви, інші процесуальні документи; брати участь у судових засіданнях; приймати участь к представник клієнта по справі в першій інстанції з усіма правами, визначеними ГПК України; подавати будь-які докази, брати участь у дослідженні доказів; заявляти будь-які клопотання, давати усні та письмові пояснення чи заперечення; надавати доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу; заперечувати проти клопотань, заяв і доводів інших учасників судового процесу; користуватися всіма іншими процесуальними правами, наданими третій особі Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами законодавства України.

Гонорар, отриманий адвокатом за надання правової допомоги, повинен бути законним розумно обґрунтованим за розміром визначений сторонами - Сторони не заперечують визначення вартості гонорару. Грошові кошти визначені сторонами передаються добровільно (п.4 договору про надання правової допомоги від 02.01.2019).

Пунктом 5 договору про надання правової допомоги від 02.01.2019 передбачено, що вартість послуг (гонорар) адвоката визначається на підставі узгоджених актів виконаних робіт (наданих послуг).

У відповідності до розрахунку вартості адвокатських послуг у справі №927/137/18 від 12.04.2019, сторони погодили розмір вартості адвокатських послуг у справі: ознайомлення та опрацювання матеріалів справи, документів, експертного висновку та нормативно-правової бази для представництва інтересів у суді (6 год) - 2400,00 грн; збір додаткових документів та доказів в органах місцевого самоврядування (4 год) - 1600,00 грн; складання процесуальних документів в процесі провадження у справі (заперечення, пояснення, клопотання, заяви, розрахунки) та подача їх до суду (6 год) - 3600,00 грн; участь у судових засіданнях по справі в Господарському суді Чернігівської області з виїздом до м.Чернігова у судові засідання власним транспортом (1300 грн/кожне удове засідання) - 2600,00 грн; всього 10200,00 грн. Сторони погодили розмір гонорару у сумі 10200,00 грн станом на 12.04.2019 за адвокатські послуги, які були ним надані згідно умов договору про правову допомогу в межах справи №927/137/18.

Відповідно до акту прийому-передачі послуг за договором на надання правової допомоги у справі №927/137/18 від 12.04.2019, клієнт (третя особа) приймає в повному обсязі адвокатські послуги, надані адвокатом Куровським В.В., надані йому у судовій справі №927/137/18 на умовах договору про надання правової допомоги на загальну суму 10200,00 грн.

У підтвердження наявності у представника третьої особи Куровського В.В. статусу адвоката суду було надано для огляду оригінал свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю №647 від 22.06.2012, видане Куровському В.В. на підставі рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури в Чернігівській області від 19.06.2012 №6.

Але в порушення ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, не надано суду належних доказів, які підтверджують факт понесення ним витрат в сумі 10200 грн на оплату послуг адвоката.

Надане до матеріалів справи платіжне доручення №75 від 12.04.2019 на суму 10200,00 грн (а.с.137 т.5) не є належним доказом, який підтверджує факт понесення витрат третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача на оплату послуг адвоката, оскільки на ньому відсутня як відмітка банківської установи про одержання банком для виконання даного платіжного доручення так і проведення банком платежу, що є порушеннням Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою Національного банку України № 22 від 21.01.2004 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за № 377/8976, зі змінами та доповненнями.

Частиною 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, своїм правом не скористалась та до закінчення судових дебатів не зробила відповідно заяву, згідно п.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, щодо надання доказів щодо понесених витрат на оплату послуг адвоката.

За таких обставин, клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача щодо розподілу понесених нею витрат на оплату послуг адвоката в сумі 10200 грн задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.73, 74, 76, 77, 79, 86, 123, 124, 126, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України; ст. 4,7 Закону України „Про судовий збір", господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Верби Тетяни Іванівни ( АДРЕСА_1 ; код ІПН НОМЕР_1 ) до Територіальної громади в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області (пл. імені Івана Франка, 1, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600; ) про визнання права власності на 1/3 нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 72,2 кв.м., за фізичною-особою Вербою Тетяною Іванівною (код ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) та скасування державної реєстрації права власності (номер запису про право власності: 9722149) за Територіальною громадою в особі Ніжинської міської ради, на нежитлове приміщення - "майстерня по виготовленню одягу", площею 72,2 кв.м., відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено та підписано 04.06.2019.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

До відома сторін:

- адреса Господарського суду Чернігівської області: проспект Миру, 20, м. Чернігів, Україна;

- засоби зв`язку контактні телефони: 672-847; 676-311, факс 774-462; електронна адреса Господарського суду Чернігівської області: e-mail: .

Суддя Л. М. Лавриненко