РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.04.2019Справа № 910/2054/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., дослідивши матеріали господарської справи

за позовом приватного агропромислового підприємства «Топільче»

до відповідача Тернопільської обласної державної адміністрації

про визнання укладеною додаткової угоди до договору,

Представники:

від позивача Шкварок Т.Р. (за дов.)

від відповідачів не прибули

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом приватне агропромислове підприємство «Топільче» до Тернопільської обласної державної адміністрації про визнання укладеною додаткової угоди № 1 до договору оренди землі від 16.03.2007 (кадастровий номер земельної ділянки : 01 : 001:0602 ).

Позивач вважає, що договір оренди землі від 16.03.2007 поновлено на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором, тобто на 10 років з огляду на те, що: позивач продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору (після 19.01.2017); сплачує орендну плату; орендодавець не заперечував у поновленні договору.

Суд своєю ухвалою від 21.02.2019 відкрив провадження у справі, постановив розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Тернопільська обласна державна адміністрація позовні вимоги відхилила у повному обсязі. Відповідач вважає, що договір оренди землі закінчився 19.01.2017. Позивач звернувся до відповідача з листом № 0210/1 від 02.10.2017, в якому просив продовжити договір. Відповідач у своєму листі від 27.12.2017 повідомив про закінчення строку договору 12.01.2017 та про неможливість продовження строку договору. Відповідач вважає, що не має підстав для прийняття рішення щодо поновлення (продовження) спірного договору, у зв`язку з відсутністю у визначений пунктом 8 договору 60-ти денний строк до закінчення строку дії договору письмового повідомлення про намір орендаря продовжити дію цього договору. Крім того, відповідач не був стороною договору, не знав і не міг знати про існування договору.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що, у зв`язку з прийняттям відповідних змін до законодавства України, з 01.01.2013 повноваженнями щодо передачі у власність або користування земельної ділянки, що є предметом договору, наділена Тернопільська обласна державна адміністрація.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

16.03.2007 Тернопільська районна державна адміністрація (орендодавець) і приватне агропромислове підприємство «Топільче» (орендар) уклали договір оренди землі (далі - Договір), який зареєстрований у Тернопільській регіональній філії державного підприємства державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18.04.2007 за № 69.

За умовами Договору орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 1,0 га, у тому числі: 1,0 га - за рахунок земель запасу (під господарськими будівлями і дворами), для будівництва виробничої бази (млин, крупорушка, приміщення складів), яка розташована у с. Плотичі Тернопільського району.

16 березня 2007 року земельна ділянка передана позивачу, про що свідчить відповідний акт прийому-передачі.

Згідно з п. 8 Договору, його укладено на 10 років - з 12.01.2007 по 12.01.2017. Після закінчення строку Договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Після закінчення строку оренди за Договором орендар продовжив користуватися земельною ділянкою та сплачувати орендну плату відповідно до умов та у розмірі, передбаченому Договором. Про відсутність заборгованості за Договором станом на 01.02.2019 свідчить лист Головного управління ДФС у Тернопільській області від 01.02.2019.

Спірна земельна ділянка, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є державною власністю.

01.01.2013 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 № 5245-VI, яким викладено в новій редакції ст. 122 Земельного кодексу України. За редакцією частини 5 цієї норми, до повноважень обласних державних адміністрацій на їхній території належить передача земельних ділянок із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельних ділянок, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Отже, після закінчення строку оренди за Договором, повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою належать Тернопільській обласній державній адміністрації.

За твердженням позивача, які не спростовані відповідачем, протягом одного місяця після закінчення строку оренди за Договором відповідач, як особа, яка є орендодавцем земель державної власності, не заперечив проти такого користування.

Приватне агропромислове підприємство «Топільче» звернулося до Тернопільської обласної державної адміністрації з листом № 0210/1 від 02.10.2017 щодо продовження Договору на 10 років.

Тернопільська обласна державна адміністрація у своєму листі від 27.12.2017 № 05-6526/15-26 зазначила, що дія договору оренди земельної ділянки закінчилася 19.01.2017, орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк у разі звернення до орендодавця не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору. Оскільки Тернопільська обласна державна адміністрація не була стороною договору оренди землі від 16.03.2007, вона не може поновити договір.

26.12.2018 позивач повторно надіслав відповідачу пропозицію про продовження Договору на той самий строк і на тих самих умовах, надіславши для підписання відповідну додаткову угоду № 1. Відповідачем пропозиція не була прийнята (лист від 17.01.2019).

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст. 1 Закону України «Про оренду землі»).

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»). Строк дії договору оренди є однією із істотних його умов.

Порядок, умови і правові конструкції поновлення договору оренди землі унормовані у ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі», по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі може бути реалізоване шляхом двох окремих правових підстав: перша наведена у ч. 1 - ч. 5 вказаної статті, друга - у ч. 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

За змістом ч. 1 - ч. 5 згаданої статті, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Правова конструкція, передбачена ч. 1 - ч. 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» узгоджується з положеннями статті 777 Цивільного кодексу України, яка встановлює загальний принцип реалізації переважного права наймача на продовження договору найму на новий строк. За змістом згаданої статті Цивільного кодексу України, наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.

У відповідності до ч. 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено іншу правову підставу, яка полягає в такому: у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, ч. 1 - ч. 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що орендар ініціює питання поновлення договору оренди землі на новий строк шляхом направлення орендодавцю листа-повідомлення та проекту додаткової угоди. Отримавши зазначений лист-повідомлення та проект додаткової угоди, орендодавець вчиняє ряд юридично значимих дій, а саме: (а) перевіряє його на відповідність вимогам закону, (б) узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, (в) приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), (г) укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

Якщо орендар, маючи на меті реалізацію свого переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк, ініціював перед орендодавцем питання про таке поновлення, скориставшись правовим механізмом ч. 1 - ч. 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», то ч. 6 вказаної статті не може бути застосована до таких правовідносин, оскільки ч. 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі»: (1) не передбачає звернення орендаря до орендодавця; (2) переговори сторін щодо зміни (за необхідності) істотних умов не проводяться.

Таким чином, виходячи з того, що ч. 1 - ч. 5 та ч. 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» містять дві окремі правові підстави реалізації орендарем свого переважного права на поновлення договору оренди землі, вони не можуть бути застосовані одночасно, оскільки є різними за своєю правовою природою, механізмом застосування та правовими наслідками.

Частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на пролонгацію договору).

При цьому повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно із цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі.

Відсутність такого заперечення може мати прояв у «мовчазній згоді».

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України «Про оренду землі», і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

Виходячи з приписів частині 8 статті 33 Закону України «Про оренду землі», юридичною формою поновлення договору оренди є додаткова угода.

Отже, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди, а орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Після закінчення строку оренди за Договором, повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою належать Тернопільській обласній державній адміністрації.

Враховуючи наведене, оскільки позивач після закінчення строку оренди за Договором продовжив користування земельною ділянкою, відповідач, який станом на 12.01.2017 та по цей час є орендодавцем земельної ділянки, не заперечив проти такого користування, право позивача вимагати поновлення Договору на той самий строк і на тих самих умовах шляхом укладення за рішенням суду відповідної додаткової угоди засновано на законі (ч. 6 ст. 33Закону України «Про оренду землі»).

З огляду на це, керуючись правилами укладення господарських договорів за рішенням суду (ст. 187 ГК України), суд дійшов висновку, що компетенція суду поширюється на укладення додаткової угоди № 1 до Договору, а тому, за наявності матеріальних підстав захисту права позивача, позов підлягає задоволенню. Оскільки додаткова угода № 1 укладається за рішенням суду, а не внаслідок спільного волевиявлення сторін, такі умови як дата укладення, представники сторін, реквізити сторін і підписи представників не становлять зміст умов, затверджених судом.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 202, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов приватного агропромислового підприємства «Топільче» до Тернопільської обласної державної адміністрації задовольнити повністю.

2. Визнати укладеною додаткову угоду №1 до договору оренди землі від 16.03.2007 (кадастровий номер земельної ділянки: :01:001 :0602) між приватним агропромисловим підприємством «Топільче» та Тернопільською обласною державною адміністрацією, щодо земельної ділянки площею 1.0000 гектарів, розташованої на території Плотицької сільської ради Тернопільського району, у такій редакції:

Додаткова угода №1

до договору оренди землі від 16.03.2007

Тернопільська обласна державна адміністрація (), що знаходиться за адресою: Україна, Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Грушевського, 8, в подальшому - Орендодавець, та приватне агропромислове підприємство «Топільче» (), що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Теребовлянський район, с.Глещава, вул. Кінець, 81, у подальшому - Орендар, з другої сторони, керуючись ст. 33 Закону України Про оренду землі», уклали цю додаткову угоду про таке:

1. Сторони дійшли взаємної згоди замінити Орендодавця - Тернопільську районну державну адміністрацію на Тернопільську обласну державну адміністрацію та поновити термін дії договору оренди землі, укладеного 16.03.2007 між приватним агропромисловим підприємством «Топільче» та Тернопільською районною державною адміністрацією, який зареєстровано Тернопільською регіональною філією Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель було вчинено запис від 18.04.2007 за № 69, на нижче наведених умовах:

1.1. Поновити договір оренди землі від 16.03.2007, який зареєстрований 18.04.2007 за № 69, строком на 10 років, перебіг дії якого починається з 12.01.2017 і закінчується 12.01.2027.

1.2. Замінити у всіх частинах і пунктах Договору значення органу державної влади, який виступає орендодавцем з Тернопільської районної державної адміністрації на Тернопільську обласну державну адміністрацію у зв`язку з переходом повноважень щодо передачі земельних ділянок у власність або користування згідно зі ст. 122 Земельного кодексу України.

1.3. Всі умови договору оренди від 16.03.2007, не визначені вказаною додатковою угодою, залишаються незмінними.

1.4. З питань, що не врегульовані договором та цією додатковою угодою, сторони керуються чинним законодавством України.

1.5. Ця Додаткова угода вступає в дію з 12.01.2017.

1.6. Витрати, пов`язані з державною реєстрацією цієї додаткової угоди, несе Орендар.

1.7. Додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди землі від 16.03.2007, який зареєстровано Тернопільською регіональною філією Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» 18.04.2007 за № 89.

3. Стягнути з Тернопільської обласної державної адміністрації (вул. Грушевського, 8 м. Тернопіль, 46021, код 00022622) на користь приватного агропромислового підприємства «Топільче» (вул. Кінець, 81, с. Глещава, Теребовлянський район, Тернопільська область, 48136, код 31103809) 1921,00 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 29.05.2019.

Суддя С. А. Ковтун