СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2019 р. Справа № 922/2729/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І. , суддя Слободін М.М.

при секретарі Пархоменко О.В.

за участю представників сторін:

позивача за первісним позовом та третьої особи за позовом третьої особи - не з`явився;

відповідача за первісним позовом та позовом третьої особи - Вдовиченко О.М. , паспорт НОМЕР_1 ;

третьої особи "УКРВОДГЕО" - не з`явився;

третьої особи - Лещенко А.С., довіреність №63 від 04.03.2019 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Мица Юрія Вікторовича, м. Харків (вх. №1357 Х /1-18)

на рішення господарського суду Харківської області від 26.03.2019 року у справі №922/2729/18, ухвалене в приміщенні господарського суду Харківської області (суддя Прохоров С.А.), повний текст якого складено 02.04.2019 року.

за позовом Фізичної особи - підприємця Мица Юрія Вікторовича, м. Харків

до Фізичної особи - підприємця Вдовиченко Олександра Михайловича, м. Харків

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Український Державний науково-дослідний інститут проблем водопостачання, водовідведення та охорони навколишнього природного середовища "УКРВОДГЕО", м. Харків

про стягнення 38 891,93 грн.

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м. Харків

до Фізичної особи - підприємця Вдовиченко Олександра Михайловича, м. Харків

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Фізична особа - підприємець Мица Юрій Вікторович, м. Харків

про стягнення 25 217,51 грн. заборгованості з орендної плати та 4 864,98 грн. пені та штрафу

ВСТАНОВИЛА:

03.10.2018 року до господарського суду Харківської області з позовною заявою звернувся ФОП Мица Ю.В.(далі- позивач за первісним позовом) з вимогами про стягнення з ФОП Вдовиченка О.М. 38 891,93 грн., з яких 36 355,05 грн.- заборгованості з орендної плати та 2 536,88 грн.- заборгованості з відшкодування витрат на утримання орендованого майна.

В обгрунтування позову зазначає, що на електронних торгах, які були проведені ДП «СЕТАМ» у грудні 2017 року відповідно до ст.61 Закону України «Про виконаче правадження», ним було придбано об`єкт нерухомості, який знаходиться по вул . Шевченка, 6 у м. Харкові , під час інвентаризації якого ним було встановлено, що два нежитлові приміщення №№24,25 загальною площею 66,6 кв.м., розташовані у нежитловій будівлі літ. «А-2», з числа придбаних ним на вказаних електронних торгах, зайняті відповідачем - ФОП Вдовиченко О.М ..

31.07.2018 року відповідач звільнив вказані приміщення та повернув їх позивачу за актом, однак, жодних платежів на погашення заборгованості з орендної плати не здійснив, а тому просить стягнути на свою користь з відповідача 38 891,93 грн., з яких 36 355,05 грн.- заборгованості з орендної плати та 2 536,88 грн.- заборгованості з відшкодування витрат на утримання орендованого майна за період з березня по липень 2018 року.

28.11.2018 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області (далі- позивач за позовом третьої особи) також звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з ФОП Вдовиченка О.М. 25 217,51 грн.- заборгованості з орендної плати та 4 864,98 грн.- пені та штрафу за невиконання умов договору оренди, укладеного 02.11.2009 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та ФОП Вдовиченко О.М. № 4315-Н, за умовами якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - нежитлові приміщення першого поверху триповерхової будівлі лабораторно- виробничого корпусу (інв. №1) загальною площею 70,52 кв.м., за адресою :м.Харків, вул.Шевченка, 6, що перебуває на балансі УДНДІ "УКРВОДГЕО".

В обгрунтування позову зазначає, що жодної інформації від органу уповноваженого управляти майном- Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, або ж балансоутримувача - УДНДІ "УКРВОДГЕО" стосовно зміни власника об`єкта оренди не надходило; станом на 31.07.2018 року договір оренди №4315-Н від 02.11.2009 року був чинним та ніким не оскаржений.

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.03.2019 року у справі №922/2729/18 в задоволенні позову ФОП Мици Ю.В. до ФОП Вдовиченко О.М. відмовлено повністю; судові витрати покладено на позивача.

Позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області до ФОП Вдовиченка О.М. задоволено повністю; стягнуто з ФОП Вдовиченка О.М. на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області заборгованість з орендної плати в розмірі 25 217,51 грн., пеня та штраф в сумі 4864,98 грн.; витрати Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області по сплаті судового збору покладено на ФОП Вдовиченка О.М. ; стягнуто з ФОП Вдовиченка О.М. на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області 1 762,00 грн. судового збору.

ФОП Мица Ю.В. з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 26.03.2019 року у справі №922/2729/18 скасувати та прийняти нове, яким його позов задовольнити повністю; стягнути з ФОП Вдовиченка О.М. на користь ФОП Мица Ю.В. 38 891,93 грн., у тому числі 36355,05 грн.- заборгованості з орендної плати, 2 536,88 грн. заборгованості з відшкодування витрат на утримання орендованого майна; в задоволенні позову Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області відмовити повністю; судові витрати покласти на відповідача та третю особу, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує про наступне.

Господарський суд першої інстанції не застосував положення ст.270 ЦК України згідно якої у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Такий перехід є автоматичним, відбувається у силу закону й не потребує будь-якого погодження з боку наймача, попереднього наймодавця чи будь-який інший спосіб.

За змістом договору оренди №4315-Н від 02.11.2009 року та додаткових угод до нього строк його дії закінчився 02.09.2015 року, а оскільки відповідач продовжив за відсутності заперечень з боку орендодавця користування орендованим майном, то відповідно до приписів ст.764 ЦК України з 03.09.2018 року договір оренди вважається продовженим на строк, який був раніше встановлений договором - 2 роки та 11 місяців.

З урахуванням положень п. 3.3 договору оренди сума орендної плати за період з березня по липень 2018 року, яку відповідач повинен сплатити на користь позивача, становить 36 355,05 грн.

За умовами договору відповідач повинен щомісяця сплачувати 578,26 грн. на користь балансоутримувача - УДНДІ "УКРВОДГЕО", однак з переходом права власності на предмет оренди до апелянта, УДНДІ "УКРВОДГЕО", перестало бути балансоутримувачем відповідного нерухомого майна і у вказаному договорі його місце заступив апелянт, а тому, заборгованість відповідача перед останнім зі сплати витрат на утримання орендованих приміщень за період з березня по липень 2018 року складає 223,84+4*578,26=2 536,88 грн.

Господарський суд першої інстанції, зробивши висновок про те, що експлікація приміщень літ. А техпаспорту наданого апелянтом відноситься саме до приміщень в літ А-2, дійшов суперечливого висновку, зазначивши в наступному абзаці (с.10 оскаржуваного рішення), що останній не надав доказів того, що приміщення, які є предметом договору оренди та приміщення, на які він набув право власності є одним і тим самим об`єктом; стверджуючи про неналежність та недопустимість акту прийому передачі нежилого приміщення від 31.07.2018 року (а.с. 70 том 1) до договору оренди підписаного апелянтом та відповідачем, порушив положення ст.76 ГПК України щодо визначення належності доказу та ст.77 ГПК України, не зазначивши належного обгрунтування недопустимості цього доказу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2019 року, суддею - доповідачем у даній справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Склярук О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.05.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Мица Ю.В. на рішення господарського суду Харківської області від 26.03.2019 року у даній справі; учасникам справи встановлено строк до 29.05.2019 року на протязі якого вони мають право подати відзиви на апеляційну скаргу; призначено справу до розгляду на 05.06.2019 року .

03.06.2019 року на адресу суду від відповідача (далі-відповідач за первісним позовом та позовом третьої особи) надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№5376), в якому останній зазначає на те, що у задоволенні позову РВ ФДМУ по Харківській області потрібно було б відмовити, а судові витрати покласти на позивача за первісним позовом та третю особу, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, посилаючись на те, що жодному з аргументів щодо обгрунтованості вимог РВ ФДМУ по Харківській області в цій справі в рішенні суду першої інстанції не надано, чим прушений принцип повноти та правильності встановлення обставин.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2019 року, у зв`язку з відпусткою судді Склярук О.І., суддею - доповідачем у даній справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Слободін М.М.

У судовому засіданні 05.06.2019 року представник відповідача за первісним позовом та позовом третьої особи заперечував проти задоволення апеляційної скарги; представник третьої особи просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду Харківської області від 26.03.2019 року у справі №922/2729/18 залишити без змін.

В судове засідання 05.06.2019 року представники позивача за первісним позовом та третьої особи за позовом третьої особи, а також третьої особи УДНДІ "УКРВОДГЕО" не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце його проведення, про що свідчить штамп на зворотньому боці ухвали, якою було призначено розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні про відправлення її копій сторонам і є доказом належного повідомлення учасників спору про дату, час та місце судового засідання відповідно до пунктів 3.5.2., 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України.

На підтвердження направлення копії ухвали суду від 02.05.2019 року третій особі УДНДІ "УКРВОДГЕО" у справі додано фіскальний чек УДППЗ "Укрпошта" від 07.05.2019 року: №480, з якого вбачається, що ним отримано копію ухвали 11.05.2019 року (а.с.21, том 3).

Процесуальні документи у даній справі направлялись на адресу позивача за первісним позовом та третій особі за позовом третьої особи в порядку приписів ст. 242 ГПК України та із дотриманням вимог ч. 4 ст. 120 ГПК України. Разом з тим, ухвала суду про відкриття апеляційного провадження у справі була повернута на адресу суду апеляційної інстанції із довідкою пошти від 20.05.2019 року про повернення " інші причини " (а.с.25,26, том 3).

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За таких підстав, враховуючи те, що ухвала суду про відкриття апеляційного провадження у справі була направлена ФОП Мица Ю.В на адресу ( АДРЕСА_2 ), судом апеляційної інстанції встановлено, що ФОП Мица Ю.В належним чином повідомлено про розгляд справи та про дату, час та місце проведення судових засідань, проте останнім не виявлено бажання бути присутнім у судовому засіданні, та його неявка не перешкоджає розгляду справи в порядку ч. 1 ст. 202 ГПК України.

Крім того, вказану ухвалу суду від 02.05.2019 року було у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається була розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

На електронних торгах, які були проведені ДП «СЕТАМ» у грудні 2017 року відповідно до ст.61 Закону України «Про виконаче правадження», ФОП Мица Ю.В. було придбано об`єкт нерухомості, що складається з нежитлових приміщень підвалу №№133,144 загальною площею 55,2 кв.м.; частини приміщення 1-го поверху №20 загальною площею 48,0 кв.м.; першого поверху №№21-25 загальною площею 127,2 кв.м. в літ. «А-2» та нежитлових приміщень підвалу №№ 133, 144 загальною площею 55,2 кв .м.; частини приміщення 1-го поверху № 20 загальною площею 48,0 кв.м.; першого поверху №№ 21-25 загальною площею 127,2 кв.м. в літ. "А-2", та нежитлових будівель літ. "Б-1" загальною площею 104,2 кв.м., літ. "В-1" загальною площею 111,2 кв.м., літ. "Г-1" загальною площею 11,4 кв.м., літ. "Д-1" загальною площею 28,6 кв.м., літ. "Е-1" загальною площею 124,5 кв.м., літ. "З-1" загальною площею 144,0 кв.м., літ. "К-1" загальною площею 269,6 кв.м., літ. "Л-1" загальною площею 108,8 кв.м., які розташовані за адресою Харківська область , м. Харків, вул. Шевченка, буд.6 .

Відповідно до акту інвентарізації нерухомого майна нежитлові приміщення №№24,25 загальною площею 66,6 кв.м., розташовані у нежитловій будівлі літ. «А-2» по вул. Шевченка у м. Харкові, з числа придбаних ФОП Мица Ю.В. на вказаних електронних торгах, зайняті відповідачем- ФОП Вдовиченко О.М ..

Згідно до акту від 31.07.2018 року відповідач звільнив орендоване приміщення зазначеної дати та повернув його позивачу за первісним позовом, однак як зазначає останній, жодних платежів на погашення заборгованості з орендної плати відповідач не здійснив, а тому, на його користь з відповідача підлягає стягненню 38 891,93 грн., з яких 36 355,05 грн. - заборгованість з орендної плати та 2 536,88 грн.- заборгованість з відшкодування витрат на утримання орендованого майна за період з березня по липень 2018 року.

Вказане вище стало підставою для звернення ФОП Мица Ю.В . з відповідним позовом до господарського суду Харківської області.

02.11.2009 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (далі - позивач, орендодавець) та ФОП підприємцем Вдовиченко О.М. було укладено договір оренди № 4315-Н за умовами якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно - нежитлові приміщення першого поверху триповерхової будівлі лабораторно- виробничого корпусу (інв. №1) (далі - майно), загальною площею 70,52 кв.м., за адресою : м. Харків, вул. Шевченка, 6, що перебуває на балансі УДНДІ "УКРВОДГЕО", (далі- балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 06.05.2009 року і становить 242 900,00 грн..

Відповідно до п.1.2. договору, майно було передано в оренду з метою розміщення офісу.

Відповідно до п. 10.1. договору, він був укладений строком на 2 роки та 11 місяців, з 02.11.2009 року до 02.10.2012 року.

Додатковою угодою № 3 від 26.04.2013 року договір оренди №4315-Н від 02.11.2009 року продовжено до 02.09.2015 року.

На підставі ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір було продовжено на той самий термін і на тих самих умовах.

Орендна плата згідно п.3.1 договору визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995року №786 (зі змінами) (далі - Методика розрахунку), і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - вересень 2009 -3100,37 грн. (згідно додатку №2).

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом корегування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.3 договору).

Відповідно до п. 3.6.договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця, до 12 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до вимог діючої Методики у співвідношенні: безпосередньо до державного бюджету на рахунки, визначені фінансовими органами - у розмірі 70%; на рахунок визначений балансоутримувачем - у розмірі 30%.

Додатковою угодою №2 від 26.04.2013 року до договору оренди №4315-Н від

02.11.2009 року внесено наступні зміни:1.Розділ «Предмет договору», у п.1.1. після слів «(далі- балансоутримувач)» викладено в новій редакції: з 02.10.2012 року «Вартість майна визначена згідно з незалежною оцінкою станом на 02.10.2012 року і становить 256 900,00 грн, без урахування ПДВ»; Розділ 3 «Орендна плата» п. 3.1. викладено в новій редакції з 02.10.2012 року:«Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорцій її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. №786 (зі змінами), і становить без ПДВ за перший місяць перерахунку - жовтень 2012 року - 3 853,50 грн. (згідно додатку №1 до цієї додаткової угоди); різниця по сплаті орендної плати, що виникне за період з 02.10.2012 року до моменту набрання чинності додаткової угоди, повинна бути сплачена орендарем протягом 3-х місяців з моменту її підписання».

Відповідачем взято на себе зобов`язання своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату (п. 5.3. договору).

Згідно п.3.7 договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає стягненню до державного бюджету відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

У разі, якщо на день сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 7% від суми заборгованості (п.3.8. договору).

Орендовані приміщення були передані відповідачу згідно акту приймання-передачі орендованого майна від 02.11.2009 року (додаток №1 до договору №4315-Н від 02.11.2009 року).

09.10.2018 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області проведено контроль по виконанню умов договору оренди № 4315-Н від 02.11.2009 року та було встановлено, що майно не використовується ФОП Вдовиченко О.М. , оскільки орендар звільнив приміщення.

На підставі листів орендаря від 23.07.2018 року б/н (вх. №18/5119 від 23.07.2018 року), від 08.10.2018 року б/н (вх. №18/03431 від 08.10.2018 року), від 15.11.2018 року б/н (вх. 18/04561 від 15.11.2018 року) та листа балансоутримувача від 15.11.2018 року № 29/01-26 щодо фактичного звільнення зазначеного майна та звіту щодо періодичного комплексного контролю №404 від 09.10.2018 року, Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області було видано наказ № 2571 від 22.11.2018 року, яким договір оренди з ФОП Вдовиченко О.М. № 4315-Н від 02.11.2009 року визнано припиненим з 31.07.2018 року та зупинено нарахування орендної плати з 31.07.2018 року.

Заборгованість відповідача до державного бюджету за період з березня по липень 2018 складає: орендна плата - 25 217,51 грн., пеня та штраф - 4 864,98 грн.

Вказане вище стало підставою для звернення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області з відповідним позовом до господарського суду Харківської області.

26.03.2019 року господарським судом Харківської області прийнято оскаржуване рішення з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Згідно ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 287 ГК України визначено, що орендодавцями щодо державного та комунального майна є зокрема Фонд державного майна України, його регіональні відділення - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом.

За змістом ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Згідно ст. 29 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», за невиконання зобов`язань за договором оренди, в тому числі за зміну або розірвання договору в односторонньому порядку, сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами п. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до п. 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом п. 2 ст. 530 ЦК України , якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та розірвання договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Позивач за первісним позовом посилається на те, що ним було придбано на електронних торгах, які проводилсь ДП «СЕТАМ» у грудні 2017 відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» (протокол від 04.12.2017 року № 301338, акт про проведені електронні торги 14.12.2017 р.) нерухоме майно, яке складається з нежитлових приміщень підвалу №№ 133, 144 загальною площею 55,2 кв.м.; частини приміщення 1-го поверху № 20 загальною площею 48,0 кв.м.; першого поверху №№ 21-25 загальною площею 127,2 кв.м. в літ. "А-2", та нежитлових будівель літ. "Б-1" загальною площею 104,2 кв.м., літ. "В-1" загальною площею 111,2 кв.м., літ. "Г-1" загальною площею 11,4 кв.м., літ. "Д-1" загальною площею 28,6 кв.м., літ. "Е-1" загальною площею 124,5 кв.м., літ. "З-1" загальною площею 144,0 кв.м., літ. "К-1" загальною площею 269,6 кв.м., літ. "Л-1" загальною площею 108,8 кв.м., які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 6, який утворений у результаті поділу об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 01 відповідно до рішення господарського суду Харківської області від 11.12.2017 року у справі № 922/3711/17, та які, як вказує позивач є предметом договору оренди № 4315-Н від 11.2009 року.

Згідно ст.270 ЦК України, у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Такий перехід є автоматичним, відбувається у силу закону й не потребує будь-якого погодження з боку наймача, попереднього наймодавця чи будь-який інший спосіб.

Втім, господарський суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що експлікація приміщень літ. А техпаспорту наданого позивачем за первісним позовом відноситься саме до приміщень в літ А-2, зазначивши, що позивач не надав доказів того, що приміщення, які є предметом договору оренди та приміщення, на які набув право власності позивач є одним і тим самим об`єктом.

Також, господарський суд першої інстанції вірно встановив, що вказані обставини стверджують той факт, що площа жодного з приміщень першого поверху, яке було придбане позивачем за первісним позовом на торгах (частина приміщення 1-го поверху № 20 загальною площею 48,0 кв.м. першого поверху №№ 21-25 загальною площею 127,2 кв.м. в літ. "А-2"), на що він посилається у позові, не відповідає площі приміщень, які були надані в оренду за договором № 4315-Н від 02.11.2009 р. та не доводить того факту, що саме ці приміщення (та які з них) займав відповідач.

Місцевий господарський суд, дослідивши акт прийому-передачі нежилого приміщення від 31.07.2018 року до договору оренди № 4315-Н від 02.11.2009 року, підписаному між представником ФОП Мица Ю.В. та відповідачем, та на який позивач посилається як на підставу позову, обгрунтовано не приняв його як належний та допустимий доказ.

Так, у вказаному акті представник ФОП Мица Ю.В. та відповідач встановили, що зазначені в договорі оренди № 4315-Н від 02.11.2009 року приміщення (інвентаризаційний номер 1) першого поверху трьох поверхової будівлі лабораторно-виробничого корпусу є приміщеннями № 24, 25 нежитлової будівлі, однак, з якості зробленої відмітки не можливо дійти висновку якої саме літери (літ. "А" чи літ. "А2", як то зазначає позивач), що розташована у м. Харкові по вул. Шевченка, 6.

Також, позивач за первісним позовом, в підтведження заявлених позовних вимог зазначає, що актом від 31.07.2018 року до договору оренди №4315-Н від 02.11.2009 року відповідач повернув саме ФОП Мица Ю.В. приміщення № 24, 25 нежитлової будівлі літери А-2, що розташована у м. Харкові по вул. Шевченка, 6 у зв`язку із припиненням договору оренди № 4315-Н від 02.11.2009 року.

Втім, відповідно до експлікації приміщень літ. А до технічного паспорту на спірні приміщення, який надав позивач, загальна площа приміщень 24 та 25 становить 67,4 кв.м., що не відповідає площі приміщень, які були предметом договору № 4315-Н від 02.11.2009 року та підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин, господарський суд першої інстанції, виходячи з того, що оскільки, приміщення першого поверху літера "А" взагалі відсутні та інших експлікацій саме на літеру А-2 позивачем за первісним позовом не надано, дійшов обгрунтованого висновку, що експлікації приміщень літ. А відноситься саме до приміщень першого поверху в літ А-2 та, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставин, які б свідчили, про те, що приміщення, які є предметом договору оренди №4215-Н від 02.11.2009 року та приміщення, на які набув право власності позивач є одним й тим самим об`єктом.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем заборгованості перед державним бюджетом з орендної плати в розмірі 25217,51 грн., та штрафних санкцій в сумі 4864,98 грн..

З матеріалів справи вбачається, що наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області №2571 від 22.11.2018 року підтверджується факт припинення договору оренди № 4315-Н від 02.11.2009 року; нарахування орендної плати з 31.07.2018року зупинено; доказів скасування вказаного наказу матеріали справи не містять.

За таких обставин, не приймаються аргументи апелянта щодо того, що за умовами договору відповідач повинен щомісяця сплачувати 578,26 грн. на користь балансоутримувача - УДНДІ "УКРВОДГЕО", однак з переходом права власності на предмет оренди до апелянта, УДНДІ "УКРВОДГЕО" перестало бути балансоутримувачем відповідного нерухомого майна і у вказаному договорі його місце заступив апелянт, а тому, заборгованість відповідача перед останнім зі сплати витрат на утримання орендованих приміщень за період з березня по липень 2018 року складає 223,84+4*578,26=2 536,88 грн.

Господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог третьої особи - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області щодо стягнення з ФОП Вдовиченка О.М. заборгованості з орендної плати в розмірі 25217,51 грн., та штрафних санкцій в сумі 4864,98 грн. та відмову в задоволенні первісного позову ФОП Мици Ю .В . про стягнення з ФОП Вдовиченка О.М. 36 355,05 грн. заборгованості з орендної плати та 2 536,88 грн. витрат на утримання орендованого майна.

Отже, висновок місцевого господарського суду відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року)

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 269, 270, п.1 ч.1 ст. 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Мица Юрія Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 26.03.2019 року у справі №922/2729/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків визначених ч. 3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 06.06.2019 року.

Головуючий суддя О.І. Терещенко

Суддя В.І. Сіверін

Суддя М.М. Слободін