ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2019 р. Справа№ 910/8392/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Бовсуновська Ю.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 01.06.2017 (повний текст складено 07.08.2017)

у справі №910/8392/16 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія

«АХА Страхування»

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «СП Євротрейд»

2) Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова

компанія «ІНГО Україна»

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Егзагон»

третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - GOLDEN LOGISTIC LTD

про стягнення 665 928,16 грн.

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - ПрАТ «СК «АХА Страхування», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СП «Євротрейд» (далі - ТОВ «СП «Євротрейд», відповідач-1) про стягнення 665 928,16 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок втрати вантажу, що сталась з вини відповідача.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що належним відповідачем у справі є Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на підставі Договору страхування відповідальності автоперевізника №200800769.14 від 02.04.2013 як таке, що застрахувало відповідальність ТОВ «СП Євротрейд» як міжнародного перевізника перед правочинною за Договором перевезення особою за втрату, загибель чи пошкодження вантажу, прийнятого до перевезення відповідно до положень Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДПВ) 1956 та Протоколу до Конвенції 1978 (секція А).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2016 залучено до участі у справі Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (далі - ПрАТ «АСК «ІНГО Україна»), як іншого відповідача.

Відповідач-2, заперечуючи проти позову, вказував, що в даному випадку відповідальність відповідача є застрахованою перед правочинною за Договором перевезення особою, якою є Golden Logistic LTD, в зв`язку з укладенням Договору № 1/01 від 01.01.2014 на транспортно-експедиційне обслуговування та міжнародне перевезення вантажів. При цьому, Golden Logistic LTD до відповідача-2 з претензіями не зверталась. Відповідач-2 також стверджував про відсутність доказів сплати відповідачем-1 збитків, відтак у відповідача-2 немає підстав для сплати страхового відшкодування. При цьому, зауважив, що працівник відповідача-1 недотримався умов Інструкції водія при виконанні міжнародних рейсів (додаток № 3 до Договору страхування № 200800769.14 від 02.04.2013), що надає право страховику відмовити у виплаті страхового відшкодування. На переконання відповідача-2, позивач не вірно визначив розмір відповідальності, оскільки з урахуванням ст. 23 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДПВ) 1956 та Протоколу до Конвенції 1978 (секція А) розмір відшкодування становить 129 839,40 грн.

Крім цього, відповідач-2 подав заяву про застосування строків позовної давності мотивовану тим, що Сарненський РВ УМВС України в Рівненській області прийняв та зареєстрував заяву про виявлену недостачу вантажу 28.01.2014, позивач сплатив страхове відшкодування 21.05.2014, отже дізнався про факт порушення його права 28.01.2014, а звернувся з позовом до суду 10.05.2016, тобто з пропуском річного строку позовної давності (відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог, які виникли у зв`язку з перевезенням вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік).

У наданому суду першої інстанції відзиві на позов, відповідач-1 визнав, що ним втрачено частину вантажу, проте зазначив, що з урахуванням положень п. 3 ст. 23 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДПВ) 1956 та Протоколу до Конвенції 1978 (секція А), розмір відшкодування становить 113 851,53 грн. (129 837,53 грн. (1 266,337 кг (вага втраченого вантажу)*102,53 (8,33 розрахункових одиниць станом на 28.01.2014) - 15 986,00 франшизи (2000 доларів США * 7,993 грн. (станом на 28.01.2014). При цьому, на думку відповідача-1, він має нести відповідальність перед Golden Logistic LTD, оскільки здійснював перевезення вантажу на підставі Договору № 1/01 на транспортно-експедиційне обслуговування і міжнародні перевезення вантажів від 01.01.2014, укладеного з компанію Golden Logistic LTD (Сейшели).

Відповідач-1 також заявив про застосування строків позовної давності.

Під час розгляду справи судом першої інстанції, позивач подав нову позовну заяву, в якій просив стягнути 665 928,16 грн. солідарно з ТОВ «СП «Євротрейд» та ПрАТ «АСК «ІНГО Україна».

Також позивач зазначив, що в міжнародній товарно-транспортній накладній CMR 1401308 від 22.01.2014 у графі «Отримувач» (п. 2) зазначено Hexagon, у графі «Наступний перевізник» (п. 17) зазначено Golden Logistic LTD, у графі «Перевізник» (п. 16) зазначено LTD « SР Eurotrade », тобто зазначені особи є сторонами договору перевезення в розумінні статті 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, яка передбачає, що договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної.

Відповідач-2 заперечив проти наявності у нього солідарного обов`язку з відповідачем-1.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2016 залучено до участі у справі третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Егзагон» (далі - ТОВ «Егзагон», третя особа-1), а ухвалою від 12.09.2016 - третю особу на стороні відповідачів - Компанію Golden Logistic LTD (далі - третя особа-2).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.06.2017 позов ПрАТ «СК «АХА Страхування» до ТОВ «СП Євротрейд» задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «СП Євротрейд» на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування» 113 851,53 грн., 1 707,77 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, ПрАТ «СК «АХА Страхування» оскаржило його в апеляційному порядку, просило скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ТОВ «СП «Євротрейд» на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 384 209,60 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що висновки суду в частині розміру стягнення не відповідають обставинам справи, а оскаржуване рішення ухвалено за неправильного застосування положень матеріального права. Доводи апелента зводяться до того, що сума, яка підлягає стягненню за втрату перевізником вантажу повинна розраховуватись за курсом розрахункової одиниці до національної валюти України станом на дату винесення рішення, а не на день настання страхової події. За твердженнями апелянта, представником позивача до матеріалів справи долучено витяг з сайту НБУ, відповідно до якого вартість однієї розрахункової одиниці СПЗ станом на 01.06.2017 становила 36,4219 грн., і відповідно вартість 8,33 розрахункових одиниць на дату винесення рішення становить 303,39 грн., отже сума, яка підлягає стягненню з перевізника становить 384 209, 60 грн.

В наданих суду апеляційної інстанції поясненнях та відзиві на апеляційну скаргу, відповідач-2 вказував, що оскільки за умовами Договору страхування ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» відповідальності відповідача-1, як перевізника перед позивачем, не страхувало (так як позивач не є правочинною за договором перевезення особою), відповідно у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» немає обов`язку по сплаті страхового відшкодування позивачу. Крім цього, відповідач зазначав про невиконання ТОВ «СП «Євротрейд» умов Договору страхування, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. За твердженнями відповідача-2, відповідач-1 не звертався до нього із заявою на виплату страхового відшкодування, що також свідчить про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування. Одночасно стверджував, що розмір страхового відшкодування не може перевищувати встановлені умовами Договору страхування ліміти за вирахуванням встановленої цим Договором франшизи, а також відповідач-2 заперечив проти наявності у нього солідарного обов`язку з відповідачем-1. Відтак, просив суд відмовити в задоволенні позову.

Крім цього, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, відповдіачем-2 подано заяву про застосування строків позовної давності до заявлених позивачем вимог.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач-1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив про безпідставність та необґрунтованість апеляційних вимог,просив рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Зокрема, зазначив, що відповідач-1 не брав на себе жодних зобов`язань по відношенню до позивача, оскільки безпосередньо між ними не було укладено жодних Договорів, відповідно немає й підстав для відшкодування збитків за неналежне виконання умов Договору. За твердженнями відповідача-1, Конвенцію про договір міжнародного перевезення вантажів встановлено обмежену відповідальність перевізника за втрату вантажу під час здійснення перевезення, виходячи з 8,33 розрахункових одиниць за кілограм відсутньої ваги брутто. Таким чином, сума, яка підлягає стягненню з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь позивача становить 113 851, 53 грн. Крім цього, відповідач-1 вважає, що позов було пред`явлено до неналежного відповідача, адже ТОВ «СП «Євротрейд» не є тією особою, до якої повинен був бути пред`явлений позов. В зв`язку з цим, просив апеляційний суд застосувати до заявлених вимог строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання апеляційної інстанції 28.05.2019 з`явились представники відповідачів 1 та 2, представники позивача, третіх осіб на стороні позивача та на стороні відповідачів не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, зокрема, Компанія GOLDEN LOGISTIC LTD шляхом направлення їй нотаріально засвідченого перекладу відповідної ухвали суду про відкладення розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду не надіслали, про причини неявки суд не повідомили, відтак апеляційний суд вважав за можливе справу розглядати за відсутності цих учасників за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні апеляційної інстанції надав пояснення, в яких заперечив доводи апеляційної скарги, просив не брати їх до уваги, оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні апеляційної інстанції надав пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні позову в зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, 13.03.2013 між ПрАТ «СК «АХА Страхування» (позивач, страховик за договором) та ТОВ «Егзагон» (третя особа на стороні позивача, страхувальник) укладено Договір добровільного страхування вантажів № 0149г/13к/п (далі - Договір страхування № 0149г/13к/п), за умовами якого страховик взяв на себе зобов`язання щодо страхування ризиків по відношенню до вантажів страхувальника.

За умовами Договору страхування № 0149г/13к/п страхувальник повідомив страховика про перевезення вантажу - парфумерної продукції (повідомлення № 1 від 22.01.2014), відвантаженого за Договором купівлі-продажу № СР 01-2012 від 16.01.2012, укладеного на умовах СРТ Київ між СОТY GENEVA S.A VERSOIX (постачальником) та ТОВ «Егзагон» (покупцем) (інвойси №№ 41096377, 41096378, 42236825 від 22.01.2014).

Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс (редакція 2000 року) видання МТП N 560, введені в дію з 01.01.2000 термін СРТ CARRIAGE PAID ТО «фрахт перевезення оплачені до» означає, що продавець доставляє товар перевізнику, призначеному ним. Крім цього, продавець зобов`язаний сплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення.

За змістом міжнародної товарно-транспортної накладної CMR 1401308 від 22.01.2014 у графі «Отримувач» (п. 2) зазначено Hexagon, у графі «Наступний перевізник» (п. 17) зазначено Golden Logistic LTD, у графі «Перевізник» (п. 16) зазначено LTD «SР Eurotrade».

Разом з цим, матеріалами справи встановлено, що ТОВ «СП «Євротрейд» здійснювало перевезення на підставі укладеного з Golden Logistic LTD Договору № 1/01 від 01.01.2014 на транспортно-експедиторське обслуговування та міжнародне перевезення вантажів (далі - Договір № 1/01), за умовами п. 1.2 якого в порядку та на умовах Договору перевізник зобов`язується забезпечити доставку ввіреного йому замовником (Golden Logistic LTD) вантажу в пункт призначення, а замовник зобов`язується оплатити за перевезення вантажу погоджену сторонами суму, згідно заявки на перевезення вантажу, яка являється невід`ємною частиною Договору.

На підставі погодженої між згаданими сторонами заявки V-2014/01/04029 від 21.01.2014 ТОВ «СП Євротрейд» здійснювало перевезення ввіреного йому вантажу автомобілем DAF FT XF 105.460, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом KRONE SDR 27, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Проте під час доставки вантажу перевізником, в період з 26.01.2014 - 28.01.2014, частина товару була викрадена невідомими особами, про що слідчим СВ Сарненського PB УМВС України в Рівненській області лейтенантом міліції Титенко В.В. внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000122 від 28.01.2014.

Представники ТОВ «Егзагон», страхової компанії, митного органу, торгово-промислової палати в присутності водія транспортного засобу провели фізичний огляд товарів та інших предметів, про що склали відповідні акти.

Згідно акту експертизи Київської товарно-промислової палати № ЦЕ-66 від 06.02.2014, недостача становить 10 715 одиниць парфумерно-косметичних виробів. Розмір збитків ТОВ «Егзагон» (в зв`язку з крадіжкою вантажу) складає 62 414,27 Євро.

27.02.2014 вантажоотримувач (ТОВ «Егзагон») надіслав на адресу перевізника (ТОВ «СП «Євротрейд») претензію № 279 від 25.02.2014 про відшкодування збитків, завданих під час транспортування вантажу у відповідності до товаросупровідних документів в розмірі 62 414,27 Євро. Вказана претензія отримана відповідачем-1 12.03.2014, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 225, проте залишена без відповіді та задоволення.

В подальшому, 17.03.2014 ТОВ «Егзагон» звернулося до свого страховика (ПрАТ «СК «АХА Страхування») із заявою про виплату страхового відшкодування за випадком, що стався 28.01.2014.

На виконання умов Генерального договору добровільного страхування вантажів №0149г/13к/п від 13.03.2013, на підставі заяви ТОВ «Егзагон» про настання події, що має ознаки страхового випадку від 31.01.2014, заяви про виплату страхового відшкодування від 17.03.2014, страхового акту № и0149г/13к/п-1 від 20.05.2014, розрахунку страхового відшкодування № 0149Г/13к/п-001 від 17.04.2014, угоди про порядок виплати страхового відшкодування за Генеральним договором страхування вантажів від 12.05.2014, ПрАТ «СК «АХА Страхування» сплатило на користь ТОВ «Егзагон» суму страхового відшкодування в розмірі 665 928,16 грн.

За приписами ч. 1 ст. 352 ГК України страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб`єктів господарювання (страховиків), пов`язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ст. 979 ЦК України та ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За змістом ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Положеннями ст. 980 ЦК України визначено, що предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Страховим випадком згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком (ст. 990 ЦК України).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною нормою також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

За приписами ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування (ст. 1191 ЦК України).

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяні збитки.

Отже, виконавши свої зобов`язання перед страхувальником за Договором добровільного страхування шляхом виплати страхового відшкодування ТОВ «Егзагон», позивач, як новий кредитор у деліктному зобов`язанні, набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток в зв`язку із втратою спірного вантажу при його перевезенні.

Матеріалами справи встановлено, що перевезення, зокрема, втраченого вантажу здійснювалось на підставі укладеного між ТОВ «СП «Євротрейд» та Golden Logistic LTD Договору № 1/01 від 01.01.2014 на транспортно-експедиторське обслуговування та міжнародне перевезення вантажів (далі - Договір № 1/01), за умовами п. 1.2 якого в порядку та на умовах, визначених Договором, перевізник зобов`язується забезпечити доставку ввіреного йому замовником (Golden Logistic LTD) вантажу в пункт призначення, а замовник зобов`язується оплатити за перевезення вантажу погоджену сторонами вказану в заявці на перевезення вантажу суму, яка являється невід`ємною частиною Договору.

За договором перевезення вантажу (ч. 1 ст. 909 ЦК України) одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Положеннями ч. 1 ст. 924 ЦК України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Законом України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» (далі - Конвенція) закріплено, що Україна приєдналася до зазначеної Конвенції. Згідно з листом №72/14-612/1-1559 від 16.05.2007 Міністерства закордонних справ України «Щодо набуття чинності міжнародними договорами» вищевказана конвенція набрала чинності для України 17.05.2007.

За змістом ч. 1 ст. 1 Конвенції вона застосовується до будь-якого автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах.

Враховуючи той факт, що обставини даного спору виникли з договору міжнародного перевезення вантажу автомобільним транспортом, в якому відповідач-1 виступав перевізником, то на спірні правовідносини поширюються положення Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів.

З урахуванням положень ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 4 ГПК України до спірних правовідносин застосовуються положення Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, які мають пріоритет над нормами, передбаченими законодавством України.

За змістом ст.13 Конвенції після прибуття вантажу на місце, передбачене для його доставки, одержувач має право вимагати від перевізника передачі йому другого примірника вантажної накладної і вантажу в обмін на розписку. Якщо встановлена втрата вантажу чи якщо вантаж не прибув після закінчення терміну, передбаченого в статті 19, одержувач може від свого імені пред`явити перевізнику вимоги, основані на праві, що витікає з договору перевезення.

Одержувач, який користується правами, наданими йому відповідно до пункту 1 цієї статті, здійснює платежі, зазначені як такі, що підлягають сплаті, у вантажній накладній. У випадку виникнення спору з цього приводу, перевізник не зобов`язаний доставляти вантаж до надання одержувачем гарантій платежу.

Відповідно до ст.17 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки. Перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути.

Як встановлено матеріалами справи, відповідач-1 визнав, що втрата вантажу сталась з його вини, однак стверджував, що належним відповідачем у справі є ПрАТ «СК «ІНГО Україна», адже на підставі Договору страхування відповідальності автоперевізника №200800769.14 від 02.04.2013 застрахувало відповідальність ТОВ «СП «Євротрейд» як міжнародного перевізника перед правочинною за договором перевезення особою за втрату, загибель чи пошкодження вантажу, прийнятого до перевезення відповідно до положень Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДПВ) 1956 та Протоколу до Конвенції 1978 (секція А).

02.04.2014 між ТОВ «СП «Єврорейд» (відповідачем-1, страхувальником за договором) та ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» (відповідачем-2, страховиком за договором) укладено Договір страхування відповідальності автоперевізника №200800769.14 від 02.04.2014 (далі - Договір страхування).

Предметом Договору страхування згідно п. 3 є майнові інтереси страхувальника, які не суперечать чинному законодавству України та пов`язані з відшкодуванням збитків правочинною за договором перевезення особи, що виникли внаслідок неналежного виконання страхувальником умов договору перевезення, у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. п. 4.1, 4.1.1 Договору виникнення відповідальності страхувальника (обов`язок по відшкодуванню збитку), як міжнародного перевізника перед правочинною за договором перевезення особою за втрату, загибель чи пошкодження вантажу, прийнятого до перевезення здійснюється відповідно до положень Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДПВ) 1956 та Протоколу до Конвенції 1978 (секція А).

Таким чином, в даному випадку відповідальність страхувальника страхувальник (ТОВ «СП «Євротрейд») є застрахованою перед правочинною за договором перевезення особою, якою є GOLDEN LOGISTIC LTD в зв`язку з укладенням Договору № 1/01 від 01.01.2014 на транспортно-експедиторське обслуговування та міжнародне перевезення вантажів.

За умовами п.п. 5.1, 5.1.1 Договору страхування відповідальність страховика по кожному страховому випадку обмежена сумами: по п. 4.1.1 (відповідальність за вантаж, секція А) - 450 000 дол. США, але не більше ніж 8,33 SDR за 1 кілограм брутто ваги вантажу.

Спеціальна франшиза - 2 000 доларів США.

Відповідно до п. 9.20 Договору страхування страхове відшкодування виплачується у валюті страхової премії, якщо інше не буде погоджено сторонами Договору страхування додатково. При перерахунку суми страхового відшкодування в валюту страхової премії застосовується офіційний курс НБУ на момент настання страхового випадку.

Положеннями п. 12.4 Договору страхування сторони погодили, що страхове відшкодування виплачується у валюті страхової премії страхувальнику або за вимогою страхувальника, безпосередньо заявнику претензії або особі, що зазнала збитків або їх довіреним особам у відповідній валюті країни перебування цих осіб.

Разом з цим, як встановлено матеріали справи, страхувальник (ТОВ «СП «Євротрейд») не звертався до страховика (ПрАТ «АСК «ІНГО Україна») із заявою про виплату страхового відшкодування, як і не сплачував понесених позивачем збитків, з огляду на що у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» немає підстав для виплати страхового відшкодування.

За змістом 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Однак, між позивачем та відповідачами відсутній відповідний договір щодо солідарного обов`язку боржників перед позивачем.

З приводу виникнення солідарного обов`язку в силу закону, слід зазначити, що у відповідача-1 (ТОВ «СП «Євротрейд» (перевізника)) обов`язок з відшкодування шкоди виникає з закону, а у відповідача ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» - з договору страхування. Зокрема, розміри відповідальності відповідачів є різними, адже відповідач-2 (ПрАТ «АСК «ІНГО Україна») обмежений лімітами відповідальності, встановленими Договором страхування з урахуванням франшизи, а відповідач-1 (ТОВ «СП «Євротрейд») - лімітом відповідальності, встановленим Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДПВ) від 1956, що свідчить, що в даному випадку предмет зобов`язання не є неподільним, адже позивач може визначити кожну з вимог окремо та пред`явити окремо до кожного з відповідачів.

З огляду на наведене, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про те, що вимоги позивача про стягнення майнової шкоди внаслідок втрати вантажу підлягають задоволенню лише за рахунок перевізника, відповідно в задоволенні позову щодо відповідача-2 (ПрАТ «АСК «ІНГО Україна») слід відмовити.

В частині розміру відшкодування, яке просив стягнути позивач, слід зазначити, що на підставі п. 3 ст. 23 Конвенції (в редакції Протоколу до Конвенції 1978(секція А) розмір відшкодування не може перевищувати 8,33 розрахункових одиниць за кілограм відсутньої ваги брутто.

Таким чином, оскільки вага втраченого вантажу складає 1 266,337 кг., 8,33 СПЗ станом на 28.01.2014 - 102,53 грн., 1 долар США на 28.01.2014 - 7,993 грн., а франшиза 2 000 доларів США = 15 986,00 грн., сума що підлягає стягненню з ТОВ «СП «Євротрейд» складає 113 851,53 грн. з розрахунку 129837,53 грн. (1266,337 кг (вага втраченого вантажу)*102,53 (8,33 розрахункових одиниць станом на 28.01.2014) - 15 986,00 франшизи (2 000 доларів США * 7,993 грн. (станом на 28.01.2014) = 113 851,53 грн.

Відповідно доводи позивача (апелянта) в цій частині як безпідставні та необґрунтовані не заслуговують на увагу.

Таким чином, правомірними є вимоги про стягнення 113 851,53 грн. з відповідача-1 , відповідно в іншій частині цих вимог слід відмовити.

Щодо поданих відповідачами заяв про застосування строків позовної давності як під час розгляду справи судом першої інстанції, так й під час апеляційного перегляду справи, слід зазначити, що позовна давність (ст. 926 ЦК України), порядок пред`явлення позовів у спорах, пов`язаних з перевезеннями у закордонному сполученні, встановлюються міжнародними договорами України, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конвенції пред`явлення претензії в письмовій формі припиняє відлік терміну позовної давності до того дня, коли перевізник у письмовій формі відхилив претензію і повернув додані до неї документи. У випадку часткового визнання претензії відлік терміну позовної давності відновляється лише стосовно тієї частини претензії, яка залишається предметом спору. Тягар доказу факту отримання претензії або відповіді на неї, а також повернення документів, лежить на стороні, яка посилається на ці факти. Відлік терміну позовної давності не призупиняється внаслідок пред`явлення подальших претензій на тій ж підставі.

Як вище згадувалось, 25.02.2014 одержувач звернувся до перевізника з претензією № 279 про відшкодування збитків в розмірі 62 414,27 Євро. Згадана претензія отримана відповідачем 12.03.2014, відтак з огляду на зазначені положення Конвенції, саме з цієї дати припинив відлік термін позовної давності, тому відповідні заяви не підлягають задоволенню.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України та ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним судами, інші доводи апелянта за текстом його апеляційної скарги, а також викладені у відзивах на апеляційну скаргу доводи відповідачів 1 та 2, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 269-270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2017 у справі №910/8392/16 - без змін.

Матеріали справи № 910/8392/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 05.06.2019

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко