ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.05.2019р. Справа №905/296/19

за позовом: Маріупольського комунального підприємства зеленого будівництва (юридична адреса: 87548, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Зелінського, буд.87, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Маргаз» (юридична адреса: 87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Миколаївська, буд.16, )

про стягнення 117600 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Маріупольське комунальне підприємство зеленого будівництва, м.Маріуполь звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Маргаз», м.Маріуполь про стягнення коштів за невикористані талони на відпуск природного газу - метану в сумі 117600 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на укладення з відповідачем договору про закупівлю №39/2017-М від 13.05.2017р., придбання талонів на відпуск природного газу стиснутого - метану на загальну суму 588000 грн, невикористання з виробничих причин замовником вказаних талонів на суму 117600 грн, відмову відповідача у продовженні терміну дії цих талонів, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 11.02.2019р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/296/19, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

У відзиві №82 від 26.02.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Маргаз» проти задоволення позовних вимог заперечувало з посиланням на те, що всупереч умов п.11.8 укладеного сторонами правочину товар (газ) позивачем відповідачу за актом приймання-передачі партії товару на зберігання не передавався, відповідний акт не складався. Крім того, відповідач зауважував, що відповідними умовами договору про закупівлю було визначено, що після закінчення понад звичайного терміну зберігання (12 місяців), замовник втрачає право на паливо (п.11.11 договору №39/2017-М від 13.05.2017р.), внаслідок чого термін зберігання палива, придбаного за видатковою накладною №4257 від 06.11.2017р., сплинув 06.11.2018р. Одночасно, Товариство з обмеженою відповідальністю «Маргаз» наголошувало, що посилання позивача на необхідність продовження строку дії талонів на відпуск газу є безпідставними та такими, що не відповідають умовам укладеного сторонами договору.

У відповіді №64.6-13737-64.1 від 07.03.2019р. Маріупольського комунального підприємства зеленого будівництва на відзив відповідача позивач проти доводів, викладених у відзиві №82 від 26.02.2019р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Маргаз» заперечував, та вказував, що положення акту приймання-передачі партії товару на зберігання дублюють відомості видаткової накладної та наведений акт підписується сторонами в момент набуття замовником права власності на товар, внаслідок чого, за твердженням позивача, обов`язок зі складання названого акта покладено на постачальника; після підписання видаткової накладної №4257 від 06.11.2017р. та отримання талонів на відпуск газу, акт приймання-передачі партії товару на зберігання відповідачем надано не було.

Разом з тим, позивач наголошував, що між сторонами тривало листування щодо продовження терміну дії талонів на відпуск газу, проте, у зв`язку із недосягненням згоди щодо зазначеного питання Маріупольське комунальне підприємство зеленого будівництва звернулось до суду із розглядуваним позовом.

Заперечення на відповідь на відзив, подання яких в силу норм ч.4 ст.161 Господарського процесуального кодексу України є правом, а не обов`язком відповідача, до господарського суду не надходили.

Ухвалою від 25.04.2019р. господарським судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.05.2019р. Присутність учасників справи у судовому засіданні визначена не обов`язковою.

Позивач у судове засідання 14.05.2019р. з розгляду справи по суті не з`явився, у клопотанні №64.6-19686/2-64.1 від 06.05.2019р. Маріупольське комунальне підприємство зеленого будівництва підтримало позовні вимоги та просило суд здійснювати розгляд справи без участі власного представника.

Відповідач у судове засідання 14.05.2019р. з розгляду справи по суті не з`явився, згідно з заявою б/н від 07.05.2019р. розгляд справи просив здійснити без участі свого представника.

Таким чином, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, з огляду на зміст поданих сторонами клопотань, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а відсутність у судовому засіданні представників позивача та відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення відповідача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до ст.6 цього кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України).

В силу норм ст.628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За змістом ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності (ч.1 ст.936 Цивільного кодексу України).

Як свідчать матеріали справи, 13.05.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маргаз» (постачальник) та Маріупольським комунальним підприємством зеленого будівництва (замовник) було підписано договір про закупівлю №39/2017-М, за приписами п.п.1.1 - 1.3 якого постачальник зобов`язується у 2017 році поставити замовнику товар, зазначений у специфікації (додаток №1 до договору), а замовник - прийняти та оплатити такий товар. Предмет закупівлі - код CPV за ДК 021:2015 - 09120000-6 газове паливо (лот №1 газ природний стиснутий - метан); найменування та кількість товару: лот №1 газ природний стиснутий - метан - 60000 куб. м.

За змістом п.п.3.1, 3.2 договору №39/2017-М від 13.05.2017р. ціна (сума) даного договору становить 882000 грн, у тому числі ПДВ - 147000 грн. Ціна на товар, що поставляється постачальником вказується у специфікації (додаток №1 до договору).

З підписанням додаткової угоди №4 від 29.12.2017р. сторони погодили викласти п.3.1 договору №39/2017-М від 13.05.2017р. у наступній редакції: «Ціна (сума) даного договору становить 1058400 грн, у тому числі ПДВ - 176400 грн. (Ціна договору у 2017 році - 882000 грн, ціна договору у 2018 році згідно випадку, передбаченого ч.5 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» - 176400 грн). Сума договору збільшена на 176400 грн, в т.ч. ПДВ - 29400 грн.

Як свідчать матеріали справи, постачальником та замовником за договором №39/2017-М від 13.05.2017р. (в редакції додаткової угоди №4 від 29.12.2017р.) було підписано специфікацію №1 до лоту №1, якими сторони узгодили постачання газу природного стиснутого - метану (товар) у загальній кількості 72000 куб. м на суму 1058400 грн з ПДВ (ціна за одиницю - 12,25 грн без ПДВ).

Відповідно до п.5.1 укладеного сторонами правочину (в редакції додаткової угоди №4 від 29.12.2017р.) строк поставки товару: з дати підписання договору до 31.12.2017р. У випадку, передбаченому ч.5 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» строк поставки товару продовжується до 31.03.2018р.

Видача товару замовнику здійснюється безперервно та цілодобово. Місце поставки (передачі) товарів - автозаправні (автомобільні газонаповнювальні компресійні станції м.Маріуполь (АГНКС), згідно з дислокацією заправок постачальника (додаток №3 до договору) (п.п.5.2, 5.3 договору №39/2017-М від 13.05.2017р.).

Згідно з п.10.1 вказаного договору про закупівлю (у відповідній редакції) останній набирає чинності з дня підписання його сторонами та скріплення печатками сторін (у разі їх використання) і діє до 31.12.2017р., але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків за договором. У випадку, передбаченого ч.5 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» дія цього договору продовжується до 31.03.2018р.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги вказаний вище договір як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом №88 від 24.05.1995р. Міністерства фінансів України, документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинний документ.

Згідно з ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.п.2.4, 2.5 вказаного Положення, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

За правилами п.11.5 укладеного сторонами правочину сторони домовились про те, що момент переходу власності на газ (паливо) (факт його продажу), який настає при передачі, документально підтверджується накладною (видатковою накладною), оформленою між замовником і постачальником, заповненою відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Постачальник видає замовнику (представнику замовника) талони в момент видачі накладної (видаткової накладної), інформація про видані талони вказується в цій видатковій накладній.

Як свідчить представлена до матеріалів справи, зокрема, видаткова накладна №4257 від 06.11.2017р. Маріупольське комунальне підприємство зеленого будівництва придбало у постачальника товар - газ стиснутий природний у загальній кількості 28000 куб. м на суму 411600 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Оплата товару здійснюється до кінця поточного бюджетного року за умови наявності фінансування, що передбачає оплату товару згідно видаткових накладних партіями, не пізніше 60 календарних днів з дати поставки товару (збігається з датою формування видаткової накладної). Всі розрахунки за договором проводяться в гривні. Оплата товару здійснюється шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний в реквізитах договору (п.п.4.1, 4.3, 4.6 договору №39/2017-М від 13.05.2017р.).

При здійснені оплати за паливо замовник зобов`язаний зазначити у платіжному документі номер і дату відповідної накладної (видаткової накладної), також номер договору та дату його підписання, в іншому випадку постачальник має право в односторонньому порядку, без згоди замовника, грошові кошти, що надійшли, зарахувати в рахунок погашення утвореної раніше загальної заборгованості замовника (п.11.13 вказаного договору закупівлі).

Як вказує позивач з посиланням на відомості, які містяться у банківській виписці за 04.12.2017р. по особовому рахунку № НОМЕР_1 Маріупольського комунального підприємства зеленого будівництва, та проти чого відповідач в порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не заперечує, 04.12.2017р. позивачем було перераховано на користь позивача грошові кошти у сумі 411600 грн, призначення платежу: «накл. №4257 від 06.11.2017р., дог. №39/2017-М від 13.05.2017р.».

У відповідності до п.11.7 договору №39/2017-М від 13.05.2017р. право власності на газ замовника переходить в момент підписання сторонами накладної (видаткової накладної) на відпуск газу. До моменту фактичного відпуску газу замовнику по талонах, газ знаходиться на зберіганні у постачальника. Відпуск газу зі зберігання замовнику здійснюється на підставі пред`явлених талонів на газ на АГНКС постачальника.

За приписами п.11.6 вказаного договору про закупівлю талон на газ - спеціальний талон, придбаний на умовах та за відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АГНКС постачальника фіксованої кількості газу, яка позначена в ньому. Належним чином оформлений талон на відпуск газу виготовляється постачальником і містить такі реквізити: товарний знак, кількість, яка підлягає відпуску, відбиток печатки замовника і підпис його відповідальної особи, а в разі необхідності - відбиток печатки постачальника «для документів» із зазначенням від руки назви замовника, номер талона.

За змістом п.11.8 договору №39/2017-М від 13.05.2017р. постачальник (як зберігач) зобов`язується зберігати придбаний замовником у постачальника товар. Кожна партія товару, придбана замовником за договором, передається постачальнику на зберігання згідно з актом прийому-передачі партії товару на зберігання, який підписується уповноваженими представниками обох сторін в момент набуття замовником права власності на товар.

Як свідчать матеріали справи, 23.04.2018р. замовник звернувся до постачальника із заявкою №932 від 23.04.2019р., за змістом якої просив Товариство з обмеженою відповідальністю «Маргаз» продовжити строк дії талонів на газ-метан по договору №39/2017-М від 13.05.2017р. за накладною №4257 від 06.11.2017р. на 21700 куб. м.

23.04.2018р. сторонами було підписано акт прийому-передачі б/н від 23.04.2018р. на продовження терміну дії талонів з накладної №4257 від 06.11.2017р., у відповідності до якого фактично позикодавцем (позивач) передано, а позичальником (відповідач) прийнято 21700 куб. м газу скрапленого на суму 265825 грн.

У відповідності до акту №1 від 26.04.2018р. повернення пролонгованих талонів на газ стиснутий до договору №39/2017-М від 13.05.2017р. постачальник передав, а покупець прийняв пролонговані талони на газ стиснутий природний у загальній кількості 21700 куб. м (14,70 грн за 1 куб. м), а саме: з №1591 по №1600, з №1901 по №2400, з №1651 по №1800, з №2401 по №2410, з №2461 по №2800, з №1801 по №1880.

Вказаний акт підписано сторонами без заперечень та зауважень.

14.12.2018р. позивач направив на адресу постачальника лист №3072 від 14.12.2018р. з вимогою пролонгації строку дії талонів на газ за договором №39/2017-М від 13.05.2017р. (видаткова накладна №4257 від 06.11.2017р.) на обсяг 8220 куб. м (411 талон по 20 л).

У відповідь на вказане звернення відповідач повідомив замовника, що згідно з п.11.11 укладеного сторонами правочину термін зберігання товару становить 12 місяців та є таким, що сплинув 06.11.2018р. (видаткова накладна №4257 від 06.11.2017р.). Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Маргаз» зазначало про необхідність направлення уповноваженого представника до постачальника для вирішення питання продовження строку дії талонів на більший термін (лист №456 від 23.12.2018р.).

29.12.2018р. Маріупольське комунальне підприємство зеленого будівництва повторно зверталось до відповідача з вимогою продовжити строк дії талонів на загальну кількість газу-метану обсягом 8000 куб. м (лист №64-73287-64.1 від 29.12.2019р.).

Одночасно, у листі №64.6-394-64.1 від 03.01.2019р. замовник зазначав, що у зв`язку з невикористанням замовником у повному обсязі придбаних у постачальника талонів на відпуск газу природного стиснутого - метану (240 талонів номіналом 20 куб. м №№2161-2400, 80 талонів номіналом 20 куб. м №№1801-1880, 80 талонів 20 куб. м №2721-2800), який знаходиться на зберіганні у Товариства з обмеженою відповідальністю «Маргаз» на загальну суму 117600 грн, просив здійснити заміну невикористаних позивачем талонів в строк до 15.01.2019р. на відпуск 8000 куб. м газу.

Розглянувши вказане звернення Маріупольського комунального підприємства зеленого будівництва, відповідач, з посиланням на приписи п.11.8 договору №39/2017-М від 13.05.2017р., вказував про необхідність надання акту приймання-передачі партії товару на зберігання, придбаного по накладній №4257 від 06.11.2017р.

Відтак, приймаючи до уваги наведені обставини, з огляду на те, що вимоги позивача про заміну невикористаних талонів на відпуск газу обсягом 8000 куб. м на загальну суму 117600 грн були залишені постачальником без задоволення, Маріупольське комунальне підприємство зеленого будівництва звернулось до суду з даним позовом.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що вимоги Маріупольського комунального підприємства зеленого будівництва не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а уповноважена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.1 ст.662 вказаного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення. Необхідні для цього витрати покупець зобов`язаний відшкодувати продавцеві, якщо інше не встановлено договором (ст.667 Цивільного кодексу України).

Як вказувалось, умовами договору про закупівлю №39/2017-М від 13.05.2017р. додатково до основного зобов`язання з поставки газу природного стиснутого-метану передбачено обов`язок постачальника (відповідача) зберігати придбаний замовником товар (п.п.11.7 укладеного сторонами правочину).

При цьому, кожна партія товару, придбана замовником за договором, передається постачальнику на зберігання згідно з актом прийому-передачі партії товару на зберігання, який підписується уповноваженими представниками обох сторін в момент набуття замовником права власності на товар (п.11.8 договору №39/2017-М від 13.05.2017р.).

Разом з тим, у відзиві №82 від 26.02.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Маргаз» заперечувало та вказувало, що всупереч приписів п.11.8 укладеного сторонами правочину товар (газ) позивачем відповідачу за актом приймання-передачі партії товару на зберігання не передавався, відповідний акт не складався.

Одночасно, у відповіді №64.6-13737-64.1 від 07.03.2019р. Маріупольського комунального підприємства зеленого будівництва на відзив відповідача позивач проти наведених доводів заперечив та вказував, що положення акту приймання-передачі партії товару на зберігання дублюють відомості видаткової накладної та наведений акт підписується сторонами в момент набуття замовником права власності на товар, внаслідок чого, за твердженням позивача, обов`язок зі складання названого акта покладено на постачальника; після підписання видаткової накладної №4257 від 06.11.2017р. та отримання талонів на відпуск газу, акт приймання-передачі партії товару на зберігання відповідачем надано не було.

Твердження відповідача, викладені останнім у відзиві відхиляються судом з огляду на те, що наявні у матеріалах справи акти прийому-передачі б/н від 23.04.2018р. на продовження терміну дії талонів з накладної №4257 від 06.11.2017р., №1 від 26.04.2018р. повернення пролонгованих талонів на газ стиснутий до договору №39/2017-М від 13.05.2017р. містять відомості щодо обсягу переданого замовником та прийнятого на зберігання постачальником товару саме за видатковою накладною №4257 від 06.11.2017р., та дані стосовно номіналу та кількості талонів на відпуск газ, які в силу приписів п.п.11.5 - 11.7 договору №39/2017-М від 13.05.2017р. підтверджують право власника на отримання на АГНКС постачальника фіксованої кількості товару.

Отже, враховуючи погоджені сторонами умови вказаного договору про закупівлю, передання товару на зберігання постачальнику передує фактичному відпуску газу на автомобільних газонаповнювальних компресійних станція постачальника по пред`явленим талонам, внаслідок чого, в даному випадку, мало місце недотримання сторонами умов п.11.8 договору №39/2017-М від 13.05.2017р. щодо підписання відповідного акту приймання-передачі партії товару на зберігання.

Відтак, в момент передачі відповідачем позивачу талонів на відпуск газу природного стиснутого - метану за видатковою накладною №4257 від 06.11.2017р., Маріупольське комунальне підприємство зеленого будівництва набуло права власності на паливно-мастильні матеріали в обсягах, які зазначені у видатковій накладній.

Разом з тим, з підписанням вказаного первинного документу за договором №39/2017-М від 13.05.2017р. та до моменту фактичного відпуску газу замовнику, товар перебуває на зберіганні у постачальника на умовах та у порядку, визначеними укладеним сторонами правочином.

Згідно з ч.1 ст.938 Цивільного кодексу України зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

Відповідно до п.11.11 договору №39/2017-М від 13.05.2017р. сторони погодились, що всі умови і місця зберігання палива постачальника визначає самостійно без будь-яких обмежень та погоджень із замовником. Сторони визначили, що в рамках договору звичайним терміном зберігання є період тривалістю не менше 2 місяців з моменту підписання сторонами видаткової накладної на газ до моменту фактичного відпуску газу замовнику. Початком обчислення строку виконання зобов`язання постачальника відпустити газ замовнику по талонах є дата підписання сторонами видаткової накладної на газ. Передача замовнику палива зі зберігання без пред`явлення талона не здійснюється. У разі, якщо замовник не скористається своїм правом отримати паливо в період звичайного терміну зберігання, сторони прийшли до угоди, що паливо залишається на зберіганні у постачальника на період не більше 6 строків зберігання і даний період є періодом, протягом якого в порядку ст.ст.256, 257 Цивільного кодексу України замовник має право пред`явити вимогу до постачальника з повернення палива. Після закінчення понад звичайного терміну зберігання замовник втрачає право на це паливо.

Отже, аналізуючи вказаний пункт договору про закупівлю №39/2017-М від 13.05.2017р., сторонами погоджено звичайний термін зберігання придбаного у постачальника замовником товару - 2 місяці з моменту підписання сторонами видаткової накладної. Водночас, постачальником та замовником унормовано граничний період протягом якого постачальник зобов`язується зберігати придбаний замовником товар - не більше 6 строків звичайного зберігання товару (12 місяців), який також є періодом протягом якого замовник має право пред`явити вимогу до постачальника з повернення палива. Одночасно, наслідком спливу понад звичайного терміну зберігання є втрата замовником права на це паливо.

Відтак, враховуючи наведені вище умови договору №39/2017-М від 13.05.2017р., товар за видатковою накладною №4257 від 06.11.2017р. мав бути отриманий позивачем до 06.11.2018р. включно шляхом пред`явлення талонів на відпуск газу на автомобільних газонаповнювальних компресійних станція постачальника, визначених додатком №3 до вказаного договору.

При цьому, у цивільно-правових відносинах діє принцип свободи договору, відповідно до якого укладення договору носить добровільний характер і ніхто не може бути примушений до вступу в договірні відносини. Сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Більш того, сторони в цивільно-правовому договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства лише якщо в них прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або з суті відносин між сторонами (п.3 ч.1 ст.3, ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України).

Отже, враховуючи що умовами укладеного сторонами на власний розсуд правочину передбачено наслідки порушення замовником строків прийняття товару у вигляді втрати права на отримання палива, що виключає також право замовника на повернення сплаченої за нього грошової суми, господарський суд дійшов висновку, що вимоги Маріупольського комунального підприємства зеленого будівництва до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маргаз» про стягнення коштів за невикористані талони на відпуск природного газу - метану в сумі 117600 грн є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

При цьому, посилання позивача на висновки суду касаційної інстанції, викладені у постанові від 06.04.2017р. по справі №903/699/16 до уваги судом не приймаються з огляду на те, що предметом спору у зазначеній справі є вимоги про зобов`язання повернути майно після закінчення строку дії карток, які підтверджують право на отримання товару, який не є тотожним розглядуваному у даній справі спору.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1921 грн підлягає віднесенню на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 14.05.2019р.

Повний текст рішення складено та підписано 24.05.2019р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця