СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2019 р. Справа № 917/1640/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Тарасова І.В.;

за участі секретаря судового засідання Крупи О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Комунального підприємства Теплоенерго (вх.№1266П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 14.03.2019 (суддя Пушко І.І., повний текст складено 14.03.2019 у приміщенні господарського суду Полтавської області) у справі №917/1640/18

за заявою Публічного акціонерного товариства Полтаваобленерго, м.Кременчук,

до Комунального підприємства Теплоенерго, м. Кременчук,

про стягнення 113047,03 грн,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до господарського суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з відповідача 113047,03 грн за договором про постачання електричної енергії №618 від 31.07.2007, з яких: 70368,04 грн та 6895,18 грн пені, 27987,75 грн інфляційних втрат, 5864,00 грн 3% річних за несвоєчасну оплату та передоплату активної електроенергії; 1359,44 грн пені, 459,33 грн інфляційних втрат, 113, 29 грн 3% річних за несвоєчасну оплату реактивної електроенергії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив договірні зобов`язання перед енергопостачальником в частині термінів оплати (попередньої та своєчасної оплати) за електричну енергію у строки, визначені договором про постачання електричної енергії №618 від 31.07.2007.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 14.03.2019 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства Теплоенерго на користь Публічного акціонерного товариства Полтаваобленерго 33731,16 грн пені по оплаті активної електроенергії, 6238,79 грн пені по попередній оплаті електроенергії, 1311,76 грн пені по оплаті реактивної електроенергії; 5621,86 грн 3% річних по оплаті активної електроенергії та 109,31 грн 3% річних по оплаті реактивної електроенергії; 27987,75 грн інфляційних втрат по оплаті активної електроенергії та 459,33 грн інфляційних втрат по оплаті реактивної електроенергії; 1701,90 грн витрат по сплаті судового збору.

Мотивуючи рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги в частині стягнення пені за несвоєчасне внесення платежів за оплату та передоплату активної електроенергії та оплату реактивної електроенергії підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачем невірно здійснений розрахунок, а саме: невірно визначений період нарахування. Посилання відповідача на зміст абзацу третього пункту 6.6 Правил користування електричною енергією (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суд визнав необґрунтованим, оскільки абзацом четвертим пункту 6.6 цієї ж редакції ПКЕЕ передбачено, що установи та організації, які фінансуються з державного та/або місцевого бюджету, можуть здійснювати оплату вартості електричної енергії за попередньою оплатою, плановими платежами з наступним перерахунком або оплатою, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів. Зобов`язання відповідача здійснювати попередню оплату у розмірі 20% від заявленого (договірного) електроспоживання, передбачено умовами договору, а саме, додатком №2 до нього Порядок розрахунків. Доказів внесення змін у договір у встановленому порядку суду не надано. Розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру пені до 99,9% у порядку ст.233 Господарського кодексу України, суд дійшов висновку, що стягнення неустойки у повному обсязі значною мірою підірве можливості відповідача щодо господарської діяльності, є соціально значимим підприємством, що надає комунальні послуги фізичним та юридичним особам по постачанню гарячої води та теплопостачанню, взявши до уваги встановлені судом причини неналежного виконання зобов`язання відповідачем, з урахуванням майнових інтересів обох сторін та у відповідності до ст. 233 Господарського кодексу України, частини 3 ст.551 Цивільного кодексу України, господарський суд частково задовольнив клопотання відповідача про зменшення розміру пені за несвоєчасну оплату та передоплату активної електроенергії, зменшивши на 50%. Розмір пені за несвоєчасну передоплату активної електроенергії (6238,18 грн) та несвоєчасну оплату реактивної електроенергії (1311,76 грн) господарський суд визнав незначним, а тому дійшов висновку, що пеня в цій частині зменшенню не підлягає.

КП Теплоенерго з рішенням не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм чинного законодавства, просить рішення господарського суду Полтавської області від 14.03.2019 у справі №917/1640/18 скасувати частково, змінивши в частині визначених рішенням сум стягнення пені по оплаті активної електроенергії, пені по оплаті реактивної електроенергії, зменшивши такі суми на 99,9%, а в частині стягнення пені по попередній оплаті електроенергії - відмовити повністю, в іншій частині - залишити без змін, судові витрати покласти на позивача. Також просить суд розглянути справу за участю КП Теплоенерго.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач, посилаючись на вимоги ст.614 Цивільного кодексу України, зазначає, що відповідач не був спроможний проводити своєчасні розрахунки за електричну енергію саме з вини позивача. Щомісяця для вирішення питання у досудовому порядку для уникнення негативних наслідків, а саме: нарахувань штрафних санкцій споживачу електричної енергії, КП «Теплоенерго» зверталося до ПАТ «Полтаваобленерго» з питанням не проводити нарахування штрафних санкцій та провести з відповідачем повну оплату за постачання теплової енергії, у свою чергу відповідач зобов`язувався перерахувати отримані кошти у рахунок погашення заборгованості за електричну енергію, що підтверджується листами КП «Теплоенерго» щодо негайної оплати рахунків за спожиту електроенергію. Апелянт зазначає, що позивач не вказував про те, що несвоєчасна сплата (затримка до 29 днів) споживачем рахунків за споживання електричної енергії призвела до збитків позивача. Зменшення судом першої інстанції суми пені за зобов`язаннями, нарахованими по оплаті активної та реактивної енергії лише на 50%, апелянт вважає порушенням його прав. Щодо пені, нарахованої по попередній оплаті електроенергії, апелянт зазначає, що КП «Теплоенерго» по правовій формі не відноситься до «установ та організацій», а є комунальним підприємством, а також не фінансується з державного чи місцевого бюджетів, то абзац 4 пункту 6.6 Правил до нього не застосовується. Як стверджує апелянт, розрахунки за спожиту електричну енергію мали проводитись відповідачем на користь позивача одноразово на початку місяця, наступного за розрахунковим, та протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунку, відповідно до умов пункту 6.6 Правил та пункту 2 додатку №2 до договору, а відтак нарахована позивачем пеня, що задоволена судом першої інстанції у розмірі 6238,79 грн, є безпідставно нарахованою. Крім того, суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення про задоволення стягнення пені, нарахованої на суму попередньої оплати, не взяв до уваги клопотання КП «Теплоенерго» про її зменшення.

Відповідно до частини 1, 4 ст.250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. Якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Керуючись нормами Господарського процесуального кодексу України, ураховуючи клопотання відповідача (апелянта) про розгляд справи за участі КП «Теплоенерго» у судовому засіданні, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 поновлено КП Теплоенерго строк на подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП Теплоенерго (вх.№1266П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 14.03.2019 у справі №917/1640/18. Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на 27.05.2019 о 10:00 годині. Встановлено учасникам справи п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзивів на апеляційну скаргу з доказами його надсилання учасникам справи. Встановлено учасникам справи строк до 15.05.2019 для подання заяв, клопотань тощо.

07.05.2019 від позивача надійшли заперечення (вх.№4510) проти відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до частини 2 ст.262 Господарського процесуального кодексу України до відкриття апеляційного провадження учасники справи мають право подати заперечення проти відкриття апеляційного провадження.

Оскільки заперечення проти відкриття апеляційного провадження подано позивачем після відкриття апеляційного провадження у даній справі, колегія суддів не розглядає ці заперечення через недоцільність.

11.05.2019 від позивача до суду надійшов відзив (вх.№4624) на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що судом першої інстанції правомірно встановлено, що спірні відносини в межах даного провадження виникли виключно на підставі договірних відносин з приводу постачання та споживання електричної енергії і мають вирішуватися лише по суті предмету спору. Законодавством про електроенергетику чітко визначено обов`язковість саме договірних відносин між постачальниками і споживачами електричної енергії. Натомість апелянт наголошує на тому, що в силу обов`язковості до виконання нормативно-правових актів НКРЕКП, сторони повинні керуватися пунктом 6.6 Правил, а не порядком оплати електроенергії, узгодженого договором, що суперечить ст.179, 180, 181 Господарського кодексу України. Крім того, саме Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на офіційному сайті опублікувала скріншот, де даються чіткі роз`яснення з цього питання. Доводи апелянта щодо невиконання зобов`язань по попередній оплаті є суб`єктивним тлумаченням законодавчих норм, а, отже, усі розрахунки та нарахування коштів відбуваються із чітким дотриманням договірних умов та законодавчих вимог, що встановлено судом першої інстанції. Щодо нарахованої пені позивач зазначає, що таке нарахування у даному випадку спрямоване не лише на компенсацію негативних наслідків порушення зобов`язання боржником, а й на стимулювання боржника вчасно виконувати взяті на себе зобов`язання, що є додатковим стимулюючим фактором своєчасного виконання оплати електроенергії у майбутньому. КП «Теплоенерго» є споживачем з великим обсягом споживання електроенергії, а нарахована до стягнення суми пені не є занадто обтяжливою для цього споживача.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 задоволено заяву ПАТ Полтаваобленерго про участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №917/1640/18 у режимі відеоконференції. Доручено Автозаводському районному суду м.Кременчука забезпечити проведення відеоконференції у справі №917/1640/18.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 задоволено заяву КП Теплоенерго про участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №917/1640/18. Доручено Крюківському районному суду м.Кременчука забезпечити проведення відеоконференції у справі №917/1640/18.

20.05.2019 від КП «Теплоенерго» до суду надійшла відповідь (вх.№4913) на відзив, в якій вказує, що роз`яснення, на які посилається позивач у відзиві, носять рекомендаційний характер, не є обов`язковими для їх виконання, крім того, сторони у пункті 2.1. спірного договору погодили, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення усіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством та Правилами користування електричною енергією. Просить заперечення ПАТ «Полтаваобленерго» відхилити, апеляційну скаргу задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу між суддями від 24.05.2019 у зв`язку з відпусткою судді Білоусової Я.О. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Пуль О.А., суддя Крестьянінов О.О., суддя Тарасова І.В.

У судовому засіданні 27.05.2019, яке проходило у режимі відеоконференції, представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги апелянта, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 02.01.2019 відкрито провадження у справі. Судом ухвалено розглядати справи у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

28.01.2019 відповідач у відзиві на позовну заяву просив: у разі прийняття рішення щодо правомірності стягнення позивачем суми нарахованої пені, зменшити її на 99,9% (а.с.77).

14.03.2019 господарським судом Полтавської області прийнято оскаржуване рішення.

Апелянт оскаржує судове рішення лише в частині заявлених до стягнення сум пені, змінивши рішення в частині визначених рішенням сум стягнення пені по оплаті активної електроенергії, пені по оплаті реактивної електроенергії, зменшивши такі суми на 99,9%, а в частині стягнення пені по попередній оплаті електроенергії - відмовити.

З матеріалів справи убачається, що між сторонами існують договірні правовідносини щодо постачання електричної енергії.

Як стверджує позивач, відповідач несвоєчасно виконував свої грошові зобов`язання щодо своєчасної оплати замовлених обсягів електричної енергії, у зв`язку з чим позивач нарахував відповідачеві, зокрема, 70368,04 грн - пені за несвоєчасну оплату активної електроенергії, 6895,18 грн - пені за несвоєчасну передоплату активної електроенергії, 1359,44 грн - пені за несвоєчасну оплату реактивної електроенергії.

Відповідно до статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько - правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. За приписами статті 230 цього ж Кодексу штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У пункті 4.2.1 договору сторони погодили, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3. цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, ураховуючи день фактичної оплати, компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та трьох процентів річних з простроченої суми.

Згідно з пунктом 2.3.3 договору споживач зобов`язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Пунктом 2.3.4 договору сторони погодили здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережою постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії».

У пункті 9 додатку №2 "Порядок розрахунків" сторони узгодили, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним Порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується; на суму боргу здійснюються компенсаційні нарахування на встановлений індекс інфляції та три проценти річних за весь час прострочення. Пеня, інфляційні донарахування та три проценти річних сплачуються на поточний рахунок постачальника електричної енергії, який вказується в рахунках.

Перевіривши розрахунок позивача в частині вимог про стягнення пені, а саме: нараховані відповідачеві 70368,04 грн пені за зобов`язаннями вересня 2018 року по оплаті активної електроенергії, 2905,72 грн пені за зобов`язаннями вересня 2018 року, нарахованої за період 30.09.2018 01.10.2018, 67462,32 грн пені за зобов`язаннями вересня 2018 року за період 02.10.2018-30.10.2018; 6895,18 грн пені за зобов`язаннями вересня 2018 року по попередній оплаті активної електроенергії, 2844,34 грн пені за зобов`язаннями вересня 2018 року, нарахованої за період 25.08.2018-06.09.2018, 4050,84 грн пені за період 07.09.2018-25.09.2018; 1359,44 грн пені за зобов`язаннями вересня 2018 року по оплаті реактивної електроенергії 47,69 грн пені за період 30.09.2018 01.10.2018, 1311,76 грн пені за період 02.10.2018-30.10.2018, колегія суддів дійшла висновку, що при здійсненні розрахунку пені за зобов`язаннями вересня 2018 року по оплаті активної та реактивної електроенергії позивачем неправильно визначений період з 30.09.2018 01.10.2018. Ураховуючи, що 30.09.2018 є вихідним днем (неділя), останнім днем виконання зобов`язання є 01.10.2018, а пеня повинна нараховуватися з 02.10.2018. також невірно визначений період при нарахуванні пені за зобов`язаннями вересня 2018 року по попередній оплаті активної електроенергії позивачем з 25.08.2018-06.09.2018, оскільки 25.08.2018 є вихідним днем (субота), тому останнім днем платежу є 27.08.2018.

З огляду на зазначене, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені у сумі: - 67462,32 грн - за зобов`язаннями вересня 2018 року по оплаті активної електроенергії, - 6238,79 грн - за зобов`язаннями вересня 2018 року по попередній оплаті активної електроенергії, - 1311,76 грн пені за зобов`язаннями вересня 2018 року по оплаті реактивної електроенергії.

Апелянт вважає задоволену у розмірі 6238,79 грн пеню, нараховану за зобов`язаннями по попередній оплаті активної енергії, безпідставними, оскільки розрахунки за спожиту електричну енергію мали проводитись відповідачем на користь позивача одноразово на початку місяця, наступного за розрахунковим, та протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунку, відповідно до умов пункту 6.6 Правил та пункту 2 додатку №2 до договору.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта та вважає правомірним висновок суду першої інстанції про стягнення 6238,79 пені за несвоєчасність перерахування попередньої оплати, нарахованої за зобов`язаннями вересня 2018 року, виходячи з такого.

Умовами пункту 2 додатку №2 Порядок розрахунків до договору №618 сторони дійшли згоди про сплату споживачем 20% від заявленого (договірного) електроспоживання на розрахунковий період до дати початку розрахункового періоду. Право позивача на нарахування пені за несвоєчасне внесення платежів, обумовлене сторонами у пункті 4.2.1. договору та пункті 9 додатку №2 до договору.

Договір про постачання електричної енергії, згідно з пунктом 5.1. Правил користування електричною енергією (ПКЕЕ), затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 №28, які регулюють взаємовідносини, що виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами, - є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін.

Згідно з пунктами 6.1., 6.6. ПКЕЕ (на дату укладання договору) розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються відповідно до умов договору. Оплата електричної енергії, яка відпускається споживачу, здійснюється споживачем, як правило, у формі попередньої оплати у розмірі вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий або плановий період.

Апелянт (відповідач) наголошує на внесенні постановою Національної комісії з питань регулювання енергетики та комунальних послуг Про затвердження Змін до Правил користування електричною енергією від 06.04.2017 №492 (набрала чинності 14.05.2017) змін до пункту 6.6. ПКЕЕ, шляхом доповнення наведеного пункту правил абзацом третім наступного змісту: суб`єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг населенню, у межах наданих населенню послуг, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії один раз за фактичними показами засобів обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання або купівлю-продаж електричної енергії.

Матеріали справи містять скріншот з офіційного сайту Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг з роз`яснення інформації для споживачів електричної енергії щодо попередньої оплати у зв`язку із внесеними змінами до пункту 6.6 Правил користування електричною енергією. У роз`ясненнях, зокрема, зазначено, що для зміни порядку розрахунків необхідно внести зміни до договору про постачання електричної енергії, Енергопостачальник не має права відмовити у внесенні таких змін.

Наведені зміни, на думку заявника апеляційної скарги, призводять до того, що вимога щодо передплати 20% від заявленого електроспоживання на розрахунковий період до дати початку розрахункового періоду суперечить (на спірний період) чинному законодавству, а відтак нарахована позивачем пеня у сумі 6238,79 грн за зобов`язаннями по попередній оплаті електроенергії за вересень 2018 є безпідставною.

Колегія суддів зазначає, що зобов`язання відповідача здійснювати попередню оплату у розмірі 20% від заявленого (договірного) електроспоживання передбачено умовами договору, а саме: додатком №2 до нього Порядок розрахунків.

Докази ініціювання та/або внесення сторонами змін до договору про постачання електричної енергії № 618 від 31.07.2007 у встановленому порядку (після 14.05.2017) матеріали справи не містять.

Отже, виходячи з приписів пунктів 5.1., 6.1. ПКЕЕ, внесення змін та/або доповнень до Правил користування електричною енергією можуть бути підставою для внесення змін до укладеного між сторонами договору, проте не тягнуть автоматичної недійсності умов будь яких пунктів договору.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем заявлено клопотання про зменшення судом розміру пені до 99,9% у порядку ст. 233 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України унормовано, що розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи, у тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Ураховуючи складний фінансовий стан підприємства, наявність значної дебіторської заборгованості, яка виникла у зв`язку із несвоєчасним проведенням оплати за надані послуги споживачами, у тому числі і позивачем, неспроможність підприємства проводити виплату заробітної плати працівникам, ураховуючи майнові інтереси обох сторін, а також те, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання взятих на себе зобов`язань за договором не мали негативних наслідків у вигляді збитків (про що вказує апелянт), виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, господарський суд правомірно зменшив розмір пені за несвоєчасну оплату та передоплату активної електроенергії на 50%.

Згідно з частинами 2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Господарським судом ураховано та надано належну оцінку майновим інтересам сторін та, зокрема, ураховано, що розмір пені за несвоєчасну передоплату активної електроенергії (6238,18 грн) та несвоєчасну оплату реактивної електроенергії (1311,76 грн) є незначним, а тому зменшенню не підлягає.

При вирішенні спору інтереси позивача також були враховані, зокрема, боржник не звільнений від відповідальності за неналежне виконання договірних зобов`язань, у даному випадку йдеться лише про зменшення розміру пені, що підлягає стягненню.

Щодо доводів апелянта про те, що господарський суд не задовольнив клопотання про зменшення пені у повному обсязі колегія суддів зазначає, що приписи ст.233 Господарського кодексу, ст.3, 551 Цивільного кодексу України не є імперативними, тобто зменшення розміру пені є правом, а не обов`язком суду, та може бути застосовано на розсуд суду за наявності певних умов.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції на підставі повного та об`єктивного розгляду усіх матеріалів справи, установив наявність обставин, за яких визнав обґрунтованими та задовольнив позовні вимоги про стягнення пені за зобов`язаннями вересня 2018 року у розмірі 33731,16 грн по оплаті активної електроенергії, 6238,79 грн по попередній оплаті активної електроенергії та 1311,76 грн по оплаті реактивної електроенергії, відмовивши в іншій частині вимог про стягнення пені.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не порушено і норми процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, що у відповідності до вимог ст.277 Господарського процесуального кодексу України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження у ході судового розгляду, тоді як господарським судом першої інстанції у повній мірі з`ясовані та правильно оцінені обставини у справі та прийняте ним рішення (в оскаржуваній частині) є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не убачає.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд оскаржуваного рішення господарського суду покладаються на заявника.

Керуючись статтями 254, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Теплоенерго залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 14.03.2019 у справі №917/1640/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 30.05.2019.

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя І.В. Тарасова