РІШЕННЯ

20 травня 2019 року Справа №913/53/19
Провадження №16/913/53/19

За позовом Головного управління Національної поліції в Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області

до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, м.Старокостянтинів Хмельницької області

про стягнення 74000,00 грн

Суддя Шеліхіна Р.М.

Секретар судового засідання Гулевич В.В.

У засіданні брали участь:
від позивача: представник не прибув;
від відповідача: Шмагалов Д.А., представник за довіреністю від 29.12.2018 №233,

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 74000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.06.2016 у м. Лисичанську Луганської області в районі мосту "Пролетарський" у напрямку м.Сєвєродонецьк Луганської області сталася ДТП за участю автомобіля марки МАЗ-537, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом ЧМЗАП, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на якому розташовувався танк Т-64 під керуванням військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 . В результаті даної ДТП було скоєно наїзд на бетонні блоки, які розташовані на блок-посту, після чого стався наїзд на металевий вагончик, в якому знаходились представники ППСОП "Миротворець" та стався наїзд на бетонний стовп електромережі, в результаті чого пасажир автомобіля марки МАЗ-537 загинув на місці та спричинено пошкодження металевого вагончика, який на праві власності належить позивачу.
Позивач у позові зазначає, що відповідно до вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 01.12.2016 у кримінальній справі №415/5259/16-к ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення.
Позивач вказує, що в за результатами технічного обстеження металевого вагончика, встановлено неможливість його безпечної експлуатації та спричинені матеріальні збитки позивачу у сумі 74000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 28.01.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 25.02.2019.

У судове засідання 25.02.2019 представники сторін не прибули.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від 18.02.2019 №697, за яким відповідач зазначає, що матеріали справи не містять доказів причетності ОСОБА_1 до завдання матеріальної шкоди майну позивача та документів, що підтверджують суму завданої шкоди, реальну вартість пошкодженого майна та документів, що посвідчують право власності позивача на об`єкт, якому було завдано шкоди.
До відзиву відповідач додав, зокрема, копію довідки №129/12 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України в підтвердження статусу юридичної особи відповідача та копію вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 01.12.2016 у справі №415/5259/16-к, яким визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 415 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, від відбування якого його звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Від відповідача на адресу суду надійшло клопотання від 18.02.2019 №698 про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Стаховського Олександра Юрійовича.
Ухвалою господарського суду Луганської області від 25.02.2019 в задоволенні вказаного клопотання відмовлено, підготовче засідання відкладено на 25.03.2019.

В судове засідання 25.03.2019 прибув повноважний представник позивача.
Від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив від 13.03.2019 №246/111/28-2019, в якій ГУ Національної поліції в Луганській області зазначає, що згідно звіту про проведення технічного обстеження від 01.11.2017 не встановлювалась вартість завданих збитків, а встановлено факт неможливості подальшого експлуатування металевого вагончику, вартість якого становить 74000 грн. Позивач вказує, що належність йому вагончику (спальний модуль) підтверджується накладною від 05.06.2015 №15-10/6 та актом приймання-передачі від 15.04.2016 №202/328-16/20; що відповідно до спільного наказу МВС та НП України від 23.03.2016 №202/328, з балансу ГУМВС у Луганській області на баланс ГУНП в Луганській області передано окреме визначене майно, в тому числі, споруду інженерну (спальний модуль).
Також позивач зазначає, що відповідно до рішення Лисичанського міського суду Луганської області Стаховський О.Ю. на час скоєння ДТП проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України, а тому позивач вважає, що саме ця військова частина є належним відповідачем у справі. Позивач вказує, що на час участі ОСОБА_1 в антитерористичній операції, його роботодавцем залишалась військова частина НОМЕР_1 .

Ухвалою господарського суду Луганської області від 25.03.2019 строк підготовчого провадження продовжено на 30 (тридцять) днів з 30.03.2019 по 29.04.2019 та підготовче засідання відкладено на 15.04.2019.

У судове засідання 15.04.2019 прибув повноважний представник позивача.
Від позивача через канцелярію суду за супровідним листом від 10.04.2019 №350/111/28-2019 надійшли додаткові документи, які судом оглянуті та долучені до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 15.04.2019 підготовче засідання відкладено на 23.04.2019 о 15 год. 30 хв.
Сторони правом на участь своїх повноважних представників у судовому засіданні 23.04.2019 не скористалися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.
Від позивача - Головного управління Національної поліції в Луганській області 22.04.2019 за супровідним листом №400/111/28-2019 від 19.04.2019 надійшли додаткові документи, зокрема копія інвентарної картки №1150-6 групового обліку основних засобів "споруди інженерні інші (спальні модулі)".
Судом надані документи розглянуті та долучені до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 23.04.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 25.04.2019 о 15 год. 00 хв.
Сторони правом на участь своїх повноважних представників у судовому засіданні 25.04.2019 не скористалися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 25.04.2019 судове засідання з розгляду справи по суті відкладено на 20.05.2019.
У судове засідання 20.05.2019 прибув повноважний представник відповідача.
Від позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання від 17.05.2019 №512/111/28-2019 про розгляд справи без участі представника позивача.
Суд задовольнив вказане клопотання.

У судовому засіданні 20.05.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

У місті Лисичанську Луганської області 23.06.2016 в районі мосту "Пролетарський" у напрямку м.Сєвєродонецьк Луганської області сталася ДТП за участю автомобіля марки МАЗ-537, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом ЧМЗАП, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на якому розташовувався танк Т-64 під керуванням військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 .
В результаті даної ДТП було скоєно наїзд на бетонні блоки, які розташовані на блок-посту, після чого стався наїзд на металевий вагончик, в якому знаходились представники ППСОП "Миротворець" та стався наїзд на бетонний стовп електромережі, в результаті чого пасажир автомобіля марки МАЗ-537 загинув на місці, інші особи отримали різної тяжкості тілесні ушкодження та спричинено пошкодження металевого вагончика, який належить до сфери управління Національної поліції України.
Відповідно до витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.04.2016 №110 та від 23.07.2016 №211 старший сержант ОСОБА_1 старший механік-водій евакуаціонного відділення евакуаціонного взводу з 17.04.2016 вибув в розпорядження керівника штабу Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей та з 23.07.2016 приступив до виконання свої службових обов`язків механіка-водія.

Вироком Лисичанського від 01.12.2016 у кримінальній справі №415/5259/16-к ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.415 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ч. 6 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Під час скоєння ОСОБА_1 ДТП, спричинено пошкодження інженерної споруди (спального модуля), інвентарний номер 115005, побудованого у 2014 році.
Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ та Національної поліції України від 23.03.2016 №202/328 та актом приймання-передачі майна, що передається зі сфери управління МВС України до сфери управління Національної поліції України від 15.04.2016 №202/328-16/20 підтверджено факт перебування в управлінні позивача інженерної споруди (спального модуля), інвентарний номер 115002, побудованого у 2014 році (пошкодженого металевого вагончика). (а.с.76-81).
Відповідно до вказаного акту початкова вартість цієї споруди складає 74000 грн, залишкова вартість - 37000 грн.
Також, в матеріалах справи міститься копія інвентарної картки ГУНП в Луганській області №1150-6 групового обліку основних засобів споруди інженерні інші (спальні модулі) згідно якої сума зносу інженерної споруди складає 37000 грн, тобто 50% від початкової вартості споруди.
Таким чином, вартість металевого вагончику на момент його передачі до відання позивача складала 37000 грн.

Згідно звіту про проведення технічного обстеження об`єкта від 01.11.2017, виконаного на замовлення ГУ Національної поліції у Луганській області, встановлено, що споруда знаходиться в аварійному стані та підлягає виведенню з експлуатації (а.с.9-13).

Головним управлінням Національної поліції України у Луганській області на адресу Військової частини НОМЕР_1 направлявся лист від 09.08.2018 №5801/111/28/05-2018 з вимогою відшкодувати шкоду у сумі 74000 грн (а.с.14-15). Згідно копії фіскального чеку, вказаний лист направлявся на адресу відповідача 09.08.2018 та отриманий ним 20.08.2018, про що свідчить роздруківка з сайту "Укрпошти" (а.с.16-18).

Позивач звертається з даним позовом до суду про відшкодування, спричинених водієм-військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 збитків, завданих внаслідок ДТП, яка сталася з його вини та яка визнана вироком суду.
Відповідач проти позову заперечує та вважає, що в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження розміру матеріальних збитків та реальної вартості майна.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані сторонами докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності без надання жодному доказу пріоритету або вищої сили, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Частиною другою зазначеної вище статті визначено що, збитками є:
-втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробить для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
-доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Пунктом 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Положеннями ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Матеріалами справи підтверджено, що старший сержант ОСОБА_1 під час скоєння ДТП перебував на службі у відповідача -військовій частині НОМЕР_1 , яка і зобов`язана відшкодувати завдані збитки.

Відшкодування збитків можливо лише за наявності складу правопорушення, до якого входять наступні елементи: протиправна поведінка, наявність збитків, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та спричиненням збитків, вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Протиправна поведінка та вина ОСОБА_1 у скоєнні ДТП, внаслідок якої були спричиненні пошкодження металевого вагончику, встановлена вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 01.12.2016 у кримінальній справі №415/5259/16-к.
Звітом про проведення технічного обстеження об`єкта від 01.11.2017 підтверджено завдання збитків майну позивача.
Причинний зв`язок полягає в тому, що внаслідок скоєння ДТП військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , інженерна споруда (спальний модуль), інвентарний номер 115002, яка знаходиться у віданні позивача, пошкоджена та підлягає виведенню з експлуатації.
Таким чином, матеріалами справи підтверджена наявність усіх елементів складу правопорушення.
За загальним правилом та з огляду на положення ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Разом з цим, позивачем заявлено до стягнення 74000 грн, тобто початкову вартість майна, без урахування зносу.
В матеріалах справи містяться докази в підтвердження вартості майна на момент вчинення ДТП 37000 грн.

З огляду на викладене, позов слід задовольнити частково на суму 37000 грн.

Відповідно до ч.2 ст.129 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.
На підставі викладеного, судовий збір у сумі 882,62 грн слід стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.46, 73-74, 76-80, 129, 233, 236-238, 240-242 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_4 , на користь Головного управління Національної поліції в Луганській області, 93404, м.Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Партизанська, 16, ід. код 40108845, шкоду у сумі 37000 грн, видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3.Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_4 , в дохід Державного бюджету України (стягувачем є Державна судова адміністрація України, , вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601), отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у сумі 882 грн 62 коп., видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4.В решті вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Повний текст рішення складено і підписано 29.05.2019.

Суддя Р. Шеліхіна