РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.05.2019Справа № 910/3969/19
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-СФЕРА"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Білогірьє Груп"

Про стягнення 10696,15 грн.

суддя Мельник В.І.

Без виклику сторін

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКО-СФЕРА" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Білогірьє Груп" про стягнення 10 696, 15 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки №580 від 30.12.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження (без виклику).

Ухвала Господарського суду від 02.04.2019 № 910/3969/19 була направлена на адресу місцезнаходження відповідача, проте, поштове відправлення № 304, яким надіслана ухвала суду від 02.04.2019 № 910/3969/19 не було отримане заявником та повернуто на адресу суду у зв`язку поміткою працівників пошти «не значиться».

Відтак, в розумінні частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала господарського суду від 02.04.2019 № 910/3969/19 отримана заявником 08.04.2019.

Відтак, відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

04.04.2019 відділом діловодства суду від представника позивача отримано заяву про зменшення розмірі позовних вимог відповідно до якої останній просив суд:стягнути із відповідача заборгованість в розмірі 10598,93 грн. (основну заборгованість в розмірі 8809,56 грн., пеню в розмірі 1333,43 грн., 3% річних в розмірі -100,18 грн., інфляційні нарахування в розмірі - 355,76 грн.

Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

30.12.2017 між позивачем та відповідачем було укладено договір №580 відповідно до умов якого постачальник зобов`язується доставляти і передавати на умовах та у встановлені цим Договором строки продовольчу та (або) непродовольчу продукцію у власність покупця, а покупець зобов`язується приймати товар у власність і оплачувати його на умовах нього Договору.

Відповідно до п. 1.2-1.3 Договору найменування товару, його асортимент та ціна визначається Специфікацією (Додаток № 1 до цього Договору), що є його невід`ємною частиною. Право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін товарної (товарно-транспортної та видаткової) накладної, яка засвідчує факт передачі товару постачальником та його отримання покупцем. датою поставки вважається дата передачі постачальником товару покупцю.

Відповідно до п. 2.1 Договору поставка товару покупцю здійснюється окремими партіями силами та за рахунок постачальника на умовах DDP у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс" (в редакції 2000 року) та на підставі прийнятих постачальником до виконання замовлень покупця.

Згідно п. 5.1 Договору ціна на товар встановлюється в гривнях та базується на підставі Специфікації.

Пунктом 5.8 Договору встановлено, що оплата здійснюється покупцем в національній грошовій одиниці України через 40 календарний день за поставлений товар.

Позивач зазначив, що виконав взяті на себе зобов`язання за договором та поставив відповідачеві товар, що підтверджується видатковими накладними: №КСЕС0007508 від 17.08.2018, №КСЕС0007509 від 17.08.2018, №КСЕС0007984 від 31.08.2018, №КСЕС0008374 від 11.09.2018, №КСЕС0008588 від 14.09.2018, №КСЕС0008632 від 17.09.2018, №КСЕС0008839 від 21.09.2018, № КСЕС0009008 від 26.09.2018, №КСЕС0009333 від 05.10.2018, № КСЕС0010665 від 12.11.2018, № КСЕС0010695 від 13.11.2018, №КСЕС0010898 від 16.11.2018 загальна вартість продукції становить 14463,00 грн.

Позивачем виконано грошові зобов`язання за договором частково в зв`язку із чим утворилась заборгованість в розмірі 8809,56 грн.

15.02.2019 позивачем на адресу відповідача надіслано претензію, з вимогою про сплату заборгованості, проте відповідач ніяким чином не відреагував на неї.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до приписів ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд вважає, що вимоги позивача про стягнення основної заборгованості підлягає задоволенню, в розмірі 8809,56 грн.

Крім суми основної заборгованості позивач просить суд стягнути із відповідача в зв`язку із порушенням зобов`язання 3% річних в розмірі 100,18 грн., інфляційні втрати в розмірі 355,76 грн. та пеню в розмірі 1333,43 грн.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Відповідно до п. 8.7 Договору у випадку порушення покупцем строків оплати за товар, передбачених п. 5.8 договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день такого прострочення.

Згідно розрахунку позивача сума пені складає 1333,43 грн. Розрахунок пені відповідає матеріалам справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що дії відповідача є порушенням грошового зобов`язання, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних та інфляційні втрати з простроченої суми,суд вважає його обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 10,18 грн. - 3% річних та 355,76 інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги.

2. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Білогірьє Груп» (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, буд. 20, ідентифікаційний код 40501103) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО-СФЕРА» (22400, Вінницька область, Калинівський район, м. Калинівка, вул. Івана Мазепи, 45, ідентифікаційний код 32320552) основну заборгованість в розмірі 8809 (вісім тисяч вісімсот дев`ять) грн. 93 коп., пеню в розмірі 1333 (одна тисяча триста тридцять три) грн. 43 коп., 3% річних в розмірі 100 (сто) грн. 18 коп., інфляційні втрати в розмірі 355 (триста п`ятдесят п`ять) грн. 76 коп., судовий збір в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) грн.

3. Видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.І. Мельник