ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2019 р. Справа№ 910/14791/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Козир Т.П.

Кравчука Г.А.

секретар судового засідання: Денисюк І.Г.

за участю представників

позивача: Войтюк Д.В.;

відповідача: Горбенко К.О.;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

"ВУЛВЕР"

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2019

у справі №910/14791/18 (суддя Щербаков С.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВУЛВЕР"

про розірвання договору та стягнення 5 752 287,36 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Укргідроенерго" (далі за текстом - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВУЛВЕР" (далі за текстом - відповідач) про розірвання договору поставки №РВ-23В/2017 від 18.09.2017, укладеного між сторонами, у зв`язку з істотним порушенням відповідачем зобов`язань за договором, а також про стягнення з відповідача 5 752 287,36 грн. неустойки (4 820 203,76 грн. - пеня, 932 083,60 грн. - штраф) за неналежне виконання договірних зобов`язань в частині дотримання термінів поставки на склад покупця та кількості товару.

Відповідач позов не визнав, зазначивши про те, що належному виконанню договору завадила непереборна сила (форс-мажорні обставини), а саме арешт усіх рахунків відповідача, відкритих у ПАТ КБ "Приватбанк" та в інших банківських установах, внаслідок чого відповідач не зміг розрахуватися з постачальником товару. Окрім того, за твердженням відповідача, він не отримував повідомлення позивача про готовність до виконання договору, а за умовами укладеного між сторонами договору саме протягом 70-ти робочих днів з моменту отримання повідомлення відповідач повинен відвантажити товар покупцю, тому застосування штрафних санкцій за несвоєчасну поставку товару є необґрунтованим.

Також відповідач подав клопотання, в якому просив суд зменшити розмір нарахованих позивачем штрафних санкцій до 1 581 213, 25 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.03.2019 у справі №910/14791/18 позов задоволено частково.

Розірвано договір поставки №РВ-23В/2017 від 18.09.2017, укладений між сторонами. Стягнуто з відповідача на користь позивача 4 354 161,96 грн. пені, 466 041,80 грн. штрафу та 74 065,05 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що істотне порушення постачальником умов договору, а саме нездійснення поставки товару у повному обсязі, є достатньою правовою підставою для розірвання вказаного договору в судовому порядку.

Також судом зазначено, що сторони за взаємною згодою визначили вид штрафних санкцій та їх розмір за порушення зобов`язань за договором, а тому, враховуючи, що дані зобов`язання з приводу поставки товару не є грошовими зобов`язаннями, положення щодо обмеження розміру штрафних санкцій законом на них не поширюються.

За розрахунками суду першої інстанції обґрунтованою до стягнення з відповідача є сума пені у розмірі 4 354 161,96 грн., яка розрахована з моменту виникнення прострочення виконання зобов`язання за період з 07.12.2017 по 29.10.2018, та 466 041,80 грн. штрафу.

Місцевим господарським судом відхилено клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, у зв`язку з необґрунтованістю винятковості випадку у спірних правовідносинах сторін щодо обставин, які спричинили порушення строків встановлених договором, в частині поставки товару. За висновком суду, відповідач не довів наявність обставин, передбачених ст. 219 Господарського кодексу України, для зменшення розміру його відповідальності.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, у якій просив рішення Господарського суду м. Києва від 07.03.2019 у справі №910/14791/18 в частині стягнення з відповідача пені та штрафу скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволені позову.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що рішення винесене в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні фактичним обставинам справи, з невірним застосуванням та порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема, скаржник звертав увагу суду апеляційної інстанції на наступне:

- нарахування штрафних санкцій є безпідставним, оскільки позивачем не доведено період прострочення зобов`язання, зокрема момент, з якого розпочалося прострочення;

- відповідач не міг передбачити накладення арешту на його рахунки;

- відповідно до п.п.8.6, 8.7 укладеного між сторонами Договору обставини непереборної сили автоматично продовжують строк виконання зобов`язань за договором;

- відповідач повідомив позивача про настання обставин непереборної сили ти вчинив все від нього залежне для досягнення цілі договору;

- судом безпідставно не застосовано ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України та не зменшено заявлені до стягнення штрафні санкції.

Позивач у відзиві заперечував проти апеляційної скарги, зазначаючи про те, що сторонами вчинено передбачені умовами договору дії, спрямовані на виконання своїх зобов`язань, у зв`язку з чим розпочався перебіг строку виконання договору. Відповідач у листі від 02.10.2017 №В-201710/02-01 фактично визнав факт існування обов`язку з поставки товару в строк до грудня 2017 року. Позивач погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сертифікат ТПП №7959 від 29.12.2017 не є підставою для звільнення відповідача від виконання взятих на себе зобов`язань та від відповідальності за порушення строків поставки, оскільки відповідач звернувся до ТПП України після закінчення строку поставки. Також позивач не вважає, що відповідач не вчинив всі залежні від нього заходи для недопущення порушення умов договору, а тому застосування до нього штрафних санкцій є правомірним.

Відповідач надав пояснення на відзив на апеляційну скаргу, які зводяться до того, що позивачем не спростовано викладених в апеляційній скарзі доводів та вимог.

Також відповідачем подано додаткові пояснення, в яких він наголошував на тому, що укладений між сторонами договір не вступив в силу, оскільки мала місце новація та заміна первісного зобов`язання за договором поставки від 18.08.2017 новим зобов`язанням - договором поставки, укладеним шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (виставлення рахунків відповідачем) та прийняттям пропозиції другою стороною (оплата рахунків позивачем). Відповідач вважає, що умови нового зобов`язання щодо поставки 4-х насосів виконані відповідачем в повному обсязі, а тому вимоги позивача про розірвання договору та стягнення штрафних санкцій є безпідставними.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, рішення Господарського суду м. Києва від 07.03.2019 у справі №910/14791/18 в частині стягнення з відповідача пені та штрафу скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволені позову.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти апеляційної скарги, просив суд залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

18.08.2017 між позивачем, як покупцем, та відповідачем, як постачальником, укладено договір поставки №РВ-23В/2017 (далі за текстом - Договір поставки), за умовами якого (п.п.1.1, 3.2) за результатами проведеної процедури закупівлі відкриті торги постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця у погоджені сторонами строки згідно з ДК 021:2015, код 42120000-6 Насоси та компресори (Придбання занурювальних дренажних насосних агрегатів для філії "Дніпровська ГЕС" ПрАТ "Укргідроенерго") занурювальні насосні агрегати J 604 ND виробництва "SULZER" - (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий товар, визначений у специфікації (додаток №1), що додається до цього договору і є його невід`ємною частиною. Загальна ціна товару за договором складає 13 315 480,00 грн., у тому числі ПДВ (20%) - 2 219 246,67 грн.

Порядок розрахунків визначений у розділі 4 Договору поставки, згідно з п.4.1 якого платежі за даним договором здійснюються покупцем шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у розділі 13 цього договору та здійснюється наступним чином:

- покупець може перерахувати попередню оплату в розмірі 50% від ціни товару, протягом 45 банківських днів з моменту отримання від постачальника рахунку-фактури. Постачальник виписує та надсилає покупцю рахунок-фактуру протягом 5 днів з моменту отримання від покупця Повідомлення про готовність до виконання договору. Аванс може бути перерахований в залежності від наявності реального фінансування покупця;

- остаточний рахунок за поставлений товар здійснюється покупцем протягом 45 банківських днів з моменту поставки товару. Датою поставки товару та моментом отримання його покупцем від постачальника вважається дата підписання сторонами видаткової накладної та акту приймання-передачі обладнання (устаткування) на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури, з урахуванням перерахованої покупцем попередньої оплати.

Умови поставки наведені у розділі 5 Договору, відповідно до п.п.5.1, 5.2, 5.6 якого в Специфікації до даного Договору визначаються умови поставки, які встановлюються відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "ІНКОТЕРМС-2010", місце, умови та строки поставки, вантажоодержувачі та їх реквізити. Постачальник починає відвантаження товару покупцю за умови отримання від покупця Повідомлення про готовність виконання договору та у строки, які зазначені у специфікаціях до цього договору, а саме: протягом 70 робочих днів з моменту отримання постачальником такого Повідомлення від покупця. Датою поставки товару та моментом отримання покупцем товару від постачальника вважається дата підписання сторонами акту приймання-передачі обладнання (устаткування).

При недотриманні постачальником строків поставки, постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від ціни договору за кожний день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом всього строку порушення зобов`язання. Якщо прострочення виконання зобов`язань перевищує 30 днів, постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7,0% від ціни недопоставленого товару (п.6.1 Договору поставки).

В п.10.2 Договору передбачено, що останній діє до 31.12.2017, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

В Специфікації №1 (додаток №1 до Договору поставки) визначено товар, що поставляється: занурювальний дренажний насосний агрегат J 604 ND виробництва SULZER, у кількості - 8 шт., загальною вартістю - 13 315 480,00 грн. з ПДВ. Місце поставки товару: 69096, м. Запоріжжя, бул. Вінтера, 1, філія "Дніпровська ГЕС" ПрАТ "Укргідроенерго". Терміни поставки товару на склад покупця: протягом 70 календарних днів з моменту отримання постачальником повідомлення від покупця про готовність до виконання договору.

Позивач стверджував, що він надіслав відповідачу лист-повідомлення б/н від 22.08.2017 про готовність до виконання договору, у зв`язку з чим кінцевим строком поставки товару за договором є 01.11.2017.

Натомість відповідач у визначені Договором строки та кількості поставку товару не здійснив.

Фактично відповідач поставив лише половину товару у кількості 4 шт. загальною вартістю 6 657 740,00 грн., замість 8 шт., як передбачено в Специфікації до Договору поставки, про що свідчать наявні у справі акти приймання устаткування від 08.02.2018, від 28.02.2018 та від 05.06.2018.

Позивач направив відповідачу претензію №6-2/4458 від 11.09.2018, в якій просив сплатити штрафні санкції у розмірі 5 009 828,84 грн., у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо дотримання термінів поставки, а також позивач повідомив відповідача про розірвання Договору поставки.

Предметом спору у даній справі є з`ясування питання щодо виконання сторонами умов Договору поставки, а також наявності чи відсутності істотного порушення відповідачем умов договору, як передумови для його розірвання.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В ст. ст. 692, 693 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором,- у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

В силу вимог ст. ст. 525, 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню належним чином у встановлений строк. Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання (неналежне виконання).

Як зазначалося вище, передумовою для того, щоб відповідач почав здійснювати відвантаження товару позивачу є отримання повідомлення про готовність позивача до виконання договору.

Відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру № VU-0000635 від 21.08.2017 на суму 13 315 480,00 грн.

За твердженням позивача, він надіслав відповідачу повідомлення від 22.08.2017 про готовність до виконання Договору поставки засобами факсимільного зв`язку.

Місцевий господарський суд у своєму рішенні зазначив про відсутність у матеріалах справи доказів направлення зазначеного повідомлення на адресу відповідача, як підставу для визначення термінів поставки товару за договором.

Водночас при цьому судом не вказано, які саме докази мав надати позивач на підтвердження надіслання вищезгаданого повідомлення відповідачу за допомогою факсимільного зв`язку, враховуючи що в такому випадку письмові докази у відправника не залишаються.

Також поза увагою суду першої інстанції залишено лист відповідача від 02.10.2017 вих.№В201710/02-01 (том справи - 1, аркуш справи - 164), в першому абзаці якого відповідач зазначає про те, що: «ТОВ «ВУЛВЕР» відповідно до Договору поставки №РВ-23В/2017 від 18.08.2017, як єдиний офіційний представник на території України концерну «SULZER» та за результатами Конкурсних торгів в системі «Прозоро» зобов`язаний поставити до грудня 2017 року на склад філії «Дніпровська ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» занурювальні дренажні насосні агрегати виробництва «SULZER».

З наведеного слідує, що відповідач отримав повідомлення позивача та був обізнаний із тим, що перебіг строку виконання зобов`язань з поставки розпочався, а тому колегія суддів приймає надане позивачем повідомлення від 22.08.2017, як належний доказ на підтвердження початку перебігу 70-денного строку для поставки товару відповідачем.

На підтвердження наявності форс-мажорних обставин та неможливості виконання своїх зобов`язань у визначений в Договорі поставки строк, відповідач надав Сертифікат Торгово-промислової палати України №7959 від 29.12.2017.

Місцевий господарський суд відхилив вказаний доказ, пославшись на те, що він не є підставою для звільнення відповідача від виконання взятих на себе за договором зобов`язань та притягнення до відповідальності за порушення строків поставки товару, оскільки відповідач звернувся до Торгово-промислової палати України після закінчення строку поставки товару - 06.09.2017.

Окрім того, суд першої інстанції зазначив, що підписуючи 18.08.2017 спірний Договір, відповідач мав оцінити можливість вчасного виконання договору, ризики та негативні наслідки для себе, у зв`язку з невиконанням зобов`язань в строк. Арешт рахунків відповідача не є форс-мажорними обставинами та не може бути підставою для звільнення від виконання своїх зобов`язань з поставки товару у визначений договором строк. Юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому відповідач повинен був оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов`язання з поставки товару та можливість виконання такого зобов`язання.

Так, в тексті сертифікату зазначено про те, що Торгово-промислова палата засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) відповідачу щодо обов`язку (зобов`язання) поставити товар - занурювальні насосні агрегати J 604 ND виробництва SULZER згідно Додатку №1 «специфікація №1» на умовах DDР (Інкотермс 2010) склад філії «Дніпропетровська ГЕС» у термін до 06.12.2017 (протягом 70 робочих днів з моменту отримання постачальником Повідомлення від покупця про готовність до виконання договору) за договором поставки №РВ-23В/2017 від 18.08.2017.

Умовами укладеного між сторонами Договору поставки передбачено звільнення сторони від відповідальності за порушення умов договору, якщо вона доведе, що таке порушення сталося внаслідок дії обставин непереборної сили, визначених у цьому договорі, за умови, що настання таких обставин засвідчено у визначеному цим договором порядку (п.8.1 Договору поставки).

Згідно з п.п.8.2, 8.4 Договору поставки під обставинами непереборної сили у цьому договорі розуміються, серед іншого, видання заборонних або обмежуючих нормативних актів органів державної влади чи місцевого самоврядування, інші законні або незаконні заборонні чи обмежуючі заходи названих органів, які унеможливлюють виконання сторонами цього договору або тимчасово перешкоджають такому виконанню. Сторона, що має намір посилатися на обставини непереборної сили, повинна негайно, із застосуванням технічних засобів миттєвого зв`язку (телеграма, факсограма, електронна пошта), письмово повідомити іншу сторону про наявність таких обставин та їх вплив на виконання зобов`язань за договором.

Наявність обставин непереборної сили підтверджується відповідним документом торгово-промислової палати України або іншого компетентного органу, визначеного законодавством України (п.8.7 Договору поставки).

Як вбачається з матеріалів справи, про настання форс-мажорних обставин відповідач повідомив позивача, зокрема у листі від 02.10.2017 вих.№В201710/02-01.

У наданому Торгово-промисловою палатою України Сертифікаті засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): дії державних органів влади, а саме - законні або незаконні заборонні чи обмежуючі заходи органів державної влади чи місцевого самоврядування, що відповідає переліку, наведеному у п.8.2 Договору поставки, а також вказано період дії форс-мажорних обставин для відповідача з 27.09.2017 по 21.12.2017.

Таким чином, відповідач надав докази настання форс-мажорних обставин, які відповідають вимогам укладеного між сторонами Договору поставки, а тому на вказаний у Сертифікаті Торгово-промислової палати України період звільняють відповідача від відповідальності за невиконання зобов`язань та зупиняють перебіг строку для поставки товару.

Таким чином, наявні у справі матеріали, а саме акти про приймання устаткування від 08.02.2018, від 28.02.2018 та від 05.06.2018 свідчать про те, що після закінчення періоду дії форс-мажорних обставин відповідач не виконав у повному обсязі свої договірні зобов`язання перед позивачем. Відповідач поставив позивачу товар у кількості 4 шт. занурювальних дренажних насосних агрегатів J 604 ND виробництва SULZER загальною вартістю 6 657 740,00 грн., замість 8 шт., передбачених у Договорі поставки та Специфікації №1 до нього, та з порушенням визначених Договором поставки строків.

Умовами п.6.1 Договору поставки передбачена відповідальність за порушення строків поставки у вигляді пені та штрафу.

В ч.6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Однак сторонами в Договорі поставки передбачено, що нарахування пені здійснюється протягом всього строку порушення зобов`язання, тобто встановлено інший строк припинення нарахування пені, ніж в ст. 232 ГК України, тому нарахування штрафних санкцій не припиняється зі сплином 6 місяців.

Також колегія суддів зазначає, що стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, одночасно штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17).

За розрахунком позивача, прострочення відповідача розпочалося з 06.12.2017 і відповідно нарахування пені він здійснив за період з 07.12.2017 до 29.10.2018 на загальну суму 4 820 203,76 грн.

Проте, як зазначалося вище, з 27.09.2017 по 21.12.2017 діяли форс-мажорні обставини для відповідача, які перешкоджали виконанню ним своїх зобов`язань, з огляду на що за розрахунком апеляційного суду пеня підлягає нарахуванню за період з 01.02.2018 по 29.10.2018 і становить 3 608 495,08 грн., а сума штрафу, яка підлягає стягненню з відповідача з урахуванням недопоставленого товару та товару, поставленого з порушенням встановленого строку - 932 083,60 грн.

Відповідно до ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Водночас, вказані норми не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду і визначальним фактором при зменшенні розміру належної до сплати неустойки є винятковість випадку. Зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, суд на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення розміру даної санкції.

Відповідач подав суду клопотання про зменшення розміру неустойки (пені та штрафу) обґрунтоване посиланням на завищений розмір нарахованих санкцій, відсутність у позивача збитків, добросовісність відповідача на етапі виконання Договору поставки та наявність обставин непереборної сили.

Однак відповідачем не доведено винятковості обставин у спірних правовідносинах, які зумовили порушення строків поставки товару. Окрім того, зобов`язання з поставки товару не є грошовими, а тому положення щодо обмеження розміру штрафних санкцій законом на них не поширюються, і сума пені, яка підлягає стягненню за розрахунком суду, є меншою від визначеного позивачем розміру.

За наведених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення заявленої до стягнення неустойки.

Відносно вимоги позивача про розірвання Договору поставки у зв`язку з істотним порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором, колегія суддів зазначає наступне.

Норми ст. 188 ГК України передбачають розірвання господарського договору за згодою сторін та у разі односторонньої відмови від нього.

Згідно зі ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Зі змісту Договору поставки вбачається, що при його укладенні позивач, як покупець, розраховував на поставку товару у кількості 8 шт., але відповідач у визначені договором строки та кількості товар позивачу не поставив.

Тобто, істотне порушення постачальником такої умови договору, як нездійснення поставки товару, що є предметом цього договору та підставою його укладення, у обсязі та строки погоджені сторонами, є достатньою правовою підставою для розірвання вказаного договору в судовому порядку.

В п.10.1 Договору поставки передбачено, що він діє по 31.12.2017, але умовами названого пункту договору визначено, що в будь-якому випадку він діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо розірвання Договору поставки.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі скаржнику було надано відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, скарга задоволенню не підлягає і витрати за її подання покладаються на скаржника.

В той же час за результатами перегляду справи колегія суддів дійшла висновку про неповне з`ясування місцевим господарським судом обставин, які мають значення для справи в частині вимог позивача про стягнення неустойки, у зв`язку з чим в цій частині рішення суду підлягає зміні з підстав, викладених у даній постанові. В решті рішення залишено без змін.

Витрати за подання позову, з огляду на його часткове задоволення, покладаються на обидві сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВУЛВЕР" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2019 у справі №910/14791/18 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

«Позовні вимоги задовольнити частково.

Розірвати договір поставки РВ-23В/2017 від 18.09.2017, укладений між Приватним акціонерним товариством "Укргідроенерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВУЛВЕР".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВУЛВЕР" на користь Приватного акціонерного товариства "Укргідроенерго" 3 608 495 (три мільйона шістсот вісім тисяч чотириста дев`яносто п`ять) грн. 08 коп. - пені, 932 083 (дев`ятсот тридцять дві тисячі вісімдесят три) грн. 60 коп. - штрафу та 70 029 (сімдесят тисяч двадцять дев`ять) грн. 68 коп. - судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити».

3. Матеріали справи повернути Господарському суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у порядку і строки, встановлені ГПК України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 27.05.2019.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Т.П. Козир

Г.А. Кравчук