ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року Справа № 915/44/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.

представники сторін у судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця Лапіна Олександра Володимировича, Харківське шосе , 58-Б, кв .174, м. Київ , 02091

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Очаківський райагрохім", вул. Леніна, 17А, с.Парутине, Очаківський р-н, Миколаївська область, 57540

про: стягнення 284 886,74 грн.,

16.01.2019 Фізична особа - підприємець Лапін Олександр Володимирович (далі - ФОП Лапін О.В.) звернувся до господарського суду Миколаївської області із позовною заявою №9-1/1 від 09.01.2019 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Очаківський райагрохім" (далі - ТОВ "Очаківський райагрохім") заборгованості у розмірі 284886,74 грн. з якої: 273156,00 грн. - основний борг, 4355,53 грн. - 3% річних, 7375,21 грн. - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивачем було передано відповідачу агрохімікати та регулятори росту рослин на підставі видаткових накладних. Проте, відповідач не розрахувався за отриманий товар і його заборгованість складає 273156,00 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач нарахував 3% річних та інфляційні втрати, які просить суд стягнути з відповідача.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 21.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 20.02.2019 о 12 год. 40 хв. Запропоновано відповідачу в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали, надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст.165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Запропоновано позивачу, в 5-денний строк від дня отримання відзиву на позов, надати суду відповідь на відзив, оформлену згідно вимог ст.166 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується відповідь позивача, якщо такі докази не надані відповідачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

У судовому засіданні 20.02.2019 підготовче засідання відкладено на 20.03.2019 на 11 год. 00 хв.

18.03.2019 від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, за наявними в матеріалах справи документами.

У судовому засіданні 20.03.2019 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 18.04.2019 о 10 год. 00 хв.

01.04.2019 від позивача до суду надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу , в якій останній зазначає, що дані витрати позивача згідно з умовами договору про надання правничої допомоги будуть остаточно сплачуватись після винесення рішення по справі. Керуючись ст. 126, ч.1 ст. 221 ГПК України, враховуючи, що він не може до закінчення судових дебатів у справі подати всі докази, що підтверджують повний розмір понесених ним судових витрат, просить суд остаточно вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. За попереднім розрахунком сума судових витрат на професійну правничу допомогу, яку позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи становитиме 7900 грн. Докази щодо розміру судових витрат, які позивач сплатив у зв`язку із розглядом справи будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

01.04.2019 від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи по суті за його відсутності.

18.04.2019 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відрядженням юрисконсульта ТОВ "Очаківський райагрохім" Волочнюка О.С., який є єдиним юристом на підприємстві та який повністю ознайомлений з матеріалами справи та правовою позицією підприємства у даній справі. До клопотання доданий наказ №28/к від 17.04.2019 щодо відрядження юрисконсульта Волочнюка О.С. до м. Києва.

Розглянувши надане клопотання ТОВ "Очаківський Райагрохім" про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку, що воно не обґрунтоване та задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Господарського процесуального кодексу України, представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

До клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Очаківський Райагрохім" не надано доказів того, що юрисконсульт Волочнюк О.С. є адвокатом, а тому його знаходження у відрядженні не перешкоджає розгляду справи № 915/44/19 у судовому засіданні 18.04.2019.

Відповідно до діючого законодавства (Конституція України, Господарський процесуальний кодекс України, Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") відповідач мав можливість залучити до представництва його інтересів в суді будь-яку особу, яка є адвокатом шляхом укладання договору про надання правової допомоги. Доказів того, що відповідач скористався своїми правами на отримання правничої допомоги від адвоката з метою представництва інтересів відповідача в суді, не було надано.

Крім того, як зазначалося вище, інтереси юридичної особи має право представляти керівник. Доказів того, що керівник ТОВ "Очаківський Райагрохім" не має можливості прибути у судове засідання Господарського суду Миколаївської області 18.04.2019 до суду не надано.

Клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату судом відхилено шляхом винесення ухвали в протокольній формі (протокол судового засідання від 18.04.2019).

Відповідач своїм правом у визначений судом строк на подання відзиву на позов оформлений згідно вимог ст.165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

За твердженнями позивача, ним було передано ТОВ "Очаківський райагрохім" товар - агрохімікати та регулятори росту рослин на підставі видаткових накладних:

№РН-0000019 від 13.04.2018 на суму 173400,00 грн. (а.с.13),

№РН-0000020 від 13.04.2018 на суму 4488,00 грн. (а.с.14),

№РН-0000021 від 13.04.2018 на суму 95268,00 грн. (а.с.15), всього на загальну суму 273156,00 грн., який отримано працівником останнього - ОСОБА_2

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 працює на ТОВ "Очаківський райагрохім" та уповноважена на отримання товару, проте дана обставина не заперечена відповідачем, який хоч і не скористався своїм правом на надання відзиву на позов, проте був обізнаний про обставини та розгляд справи, про що свідчать поштові повідомлення про вручення ухвал суду та його клопотання про відкладення розгляду справи.

Факт поставки товару ТОВ "Очаківський райагрохім" позивач також підтвердив податковими накладними №2 від 13.04.2018, №4 від 13.04.2018, №3 від 13.04.2018 (а.с. 16-21).

Умови поставки були погоджені з відповідачем представником позивача Притуляком Василем Петровичем, який діяв на підставі договору доручення №3-18 від 22.03.2018 (а.с.25-26).

Згідно п. 2.4 вказаного договору повірений - Притуляк Василь Петрович представляє інтереси довірителя - ФОП Лапіна О.В . при реалізації продукції з покупцями. Повірений узгоджує з довірителем умови кожної реалізації (ціну, терміни і порядок розрахунків, умови постачання продукції).

Матеріали справи містять пояснення повіреного від 28.12.2018, з яких вбачається, що переговори і домовленості щодо поставки товару були досягнуті ним безпосередньо з директором ТОВ "Очаківський райагрохім", зокрема було узгоджено ціну, кількість та строк передачі. Оплата мала бути здійснена після передачі товару. Товар було доставлено транспортом виробника 13.04.2018, передача відбувалась на території покупця. Разом з товаром та видатковими накладними покупцю були передані оригінали рахунків-фактур №СФ-0000002 від 15.01.2018, №СФ-0000003 від 15.01.2018 та №СФ-0000006 від 06.02.2018.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем 04.10.2018 було направлено відповідачу вимогу про погашення боргу в сумі 273156,00 грн. разом з актом звіряння взаємних розрахунків для підписання, що підтверджено позивачем оригіналами фіскального чеку поштового відділення та описом вкладення до поштового відправлення (а.с.32-34).

За твердженнями позивача, на дану вимогу та на пропозицію звірити взаєморозрахунки відповідач відповіді не надав та до цього часу не розрахувався за отриманий товар, і його заборгованість складає 273156,00 грн.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Статтями 202 та 205 Цивільного кодексу України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі, а сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов`язкова письмова форма вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю на настання відповідних наслідків.

Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. (ч.1 ст. 206 ЦК України).

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Статтею 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (ч.ч. 1-2 ст. 180 ГПК України).

Викладене кореспондується з приписами цивільного законодавства, згідно яких договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ст. 638, ч. 1 ст. 639, ч.ч. 1-2 ст. 640, ч. 1 ст. 641, ч.ч. 1-2 ст. 642 ЦК України).

Господарським законодавством України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язаний прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.265 ГК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного Кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суд визнає, що між сторонами укладено договір поставки в усній формі шляхом поставлення підприємцем відповідачу товару за видатковими накладними: №РН-0000019 від 13.04.2018 на суму 173400,00 грн., №РН-0000020 від 13.04.2018 на суму 4488,00 грн., №РН-0000021 від 13.04.2018 на суму 95268,00 грн., а всього на суму 273156,00 грн. та прийняття його останнім.

Згідно ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності з ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вбачається з письмових пояснень повіреного від 28.12.2018 (а.с.29) оплата мала бути здійснена після передачі товару, що кореспондується з порядком і строком оплати товару, визначеного вказаною ч. 1 ст. 692 ЦК України.

Обов`язок негайно оплатити поставлений товар після його прийняття випливає з припису вказаної статті незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. (п. 1.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань"). У відповідача виник обов`язок негайно оплатити поставлений товар після його прийняття, незалежно від вимоги позивача.

Таким чином, суд визнає, що позовні вимоги ФОП Лапіна О.В. про стягнення з відповідача основного боргу у загальній сумі 273156,00 грн. є обґрунтованими.

Позивач також просить суд про стягнення з відповідача нарахувань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, за період 14.04-24.10.2018.

Так, цивільним законодавством передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Суд погоджується з поданими позивачем розрахунком 3 % річних у сумі 4355 грн. 53 коп., нарахованих за період 14.04-24.10.2018 та визнає вказану суму підлягаючою до стягнення з ТОВ "Очаківський райагрохім".

Проте, суд не може погодитися з розрахунком інфляційних втрат в сумі 7375 грн. 21 коп., виходячи з періоду нарахування визначеного позивачем 14.04.2018-24.10.2018, при цьому розрахунок інфляційних втрат здійснено позивачем не суцільним порядком, а вибірково, а саме:

за період з 14.04.2018 по 30.04.2018: (273156,00 грн. х 100,8 % за квітень 2018р.) - 273156,00 грн. = 2185 грн. 25 коп.;

за період з 01.09.2018 по 30.09.2018: (273156,00 грн. х 101,9 % за вересень 2018р.) - 273156,00 грн. = 5189 грн. 96 коп.

З розрахунку позивача вбачається, що він здійснений не суцільним періодом часу, а з вирахуванням місяців, в які індекс інфляції, або дорівнював - 0, або становив менше одиниці, тобто мала місце дефляція, а саме: травень - індекс 100 (відсутня), червень - індекс 100 (відсутня), липень - індекс 99,3 (дефляція), серпень - індекс 100 (відсутня).

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція), (п. 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Крім того, положенням ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Тобто, закон передбачає, що якщо кредитор вирішив скористатися своїм правом на стягнення збитків від інфляції, то вони підлягають стягненню за весь час прострочення, а не за окремі місяці за вибором кредитора.

Враховуючи викладену правову позицію розрахунок інфляційних слід здійснити за весь час прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання в період квітень-вересень 2018 року, а не лише за той вибірковий період, який визначений позивачем.

Судом здійснено перерахунок заявлених позивачем сум інфляційних втрат за допомогою програми "Законодавство". Обґрунтованими і такими, що підлягають стягненню з відповідача судом визнано суму 5452 грн. 72 коп., розраховану суцільним періодом квітень-вересень 2018 року.

За таких обставин, стягненню з ТОВ "Очаківський райагрохім" підлягають грошові кошти в загальній сумі 282964 грн. 25 коп., з якої: основний борг - 273156 грн., 3% річних - 4355 грн. 53 коп., інфляційні втрати - 5452 грн. 72 коп.

Господарським процесуальним законодавством передбачено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України).

ФОП Лапіним О.В. оплачено позов судовим збором у сумі 4273 грн. 30 коп. за платіжним дорученням від 25.10.2018 №82, виходячи із ціни позову 284886 грн. 74 коп.

Враховуючи те, що судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, судовий збір підлягає частковому відшкодуванню пропорційно задоволеним вимогам в сумі 4230 грн. 57 коп. (282964 грн. 25 коп. (сума задоволених позовних вимог) : 284886 грн. 74 коп. (сума заявлених позовних вимог) = 0,99%*4273 грн. 30 коп. (1,5% від суми заявлених позовних вимог згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір")).

Керуючись ст.ст.2, 11, 73, 74, 76-79, 86, 91, 195, 196, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Очаківський райагрохім" (вул. Леніна, 17А, с.Парутине, Очаківський р-н, Миколаївська область, 57540, ідентифікаційний код 05490167) на користь Фізичної особи - підприємця Лапіна Олександра Володимировича ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1) грошові кошти в загальній сумі 282964 грн. 25 коп., з якої: основний борг - 273156 грн., 3% річних - 4355 грн. 53 коп., інфляційні втрати - 5452 грн. 72 коп., а також грошові кошти на відшкодування судового збору в сумі 4230 грн. 57 коп.

3.В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 19.04.2019.

Суддя Н.О. Семенчук