ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2019 р. Справа№ 911/2569/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 30.05.2019,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейне об`єднання «Робочий стіль»

на рішення Господарського суду Київської області від 15.02.2019 (повний текст складено 20.02.2019)

у справі №911/2569/18 (суддя Горбасенко П.В.)

за позовом Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейне об`єднання «Робочий стіль»

про стягнення 191 358, 31 грн.

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Державне підприємство «Ізмаїльський морський торговельний порт» (далі - позивач або ДП «ІЗМ МТП») звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейне об`єднання «Робочий стіль» (далі - відповідач або ТОВ «ШО «Робочий стіль») про стягнення 191 358,31 грн. заборгованості, з яких: 93 993,28 грн. пені та 97 365,03 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем строків поставки товару за договором про закупівлю №2 від 19.01.2018.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 15.02.2019 у справі №911/2569/18 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейне об`єднання «Робочий стіль» на користь Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» 93 993 (дев`яносто три тисячі дев`ятсот дев`яносто три гривні) 28 коп. пені, 97 365 (дев`яносто сім тисяч триста шістдесят п`ять гривень) 03 коп. штрафу та 3 187 (три тисячі сто вісімдесят сім гривень) 86 коп. судового збору.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд встановив, що відповідач порушив строки поставки товару (костюм робочий, костюм зимовий, брюки робочі, костюм брезентовий вогнетривкий, костюм брезентований вогнетривкий зі спилком, костюм зварювальника чоловічий, жилет сигнальний, костюм водовідштовхуючий) та не поставив товар (костюм камуфляж утеплений з логотипом «ОХОРОНА») згідно умов договору про закупівлю №2 від 19.01.2018, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення з відповідача на підставі пункту 7.2. договору штрафу та пені у заявленому позивачем розмірі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, 22.03.2019 (про що свідчить поштовий штемпель на конверті) Товариство з обмеженою відповідальністю «Швейне об`єднання «Робочий стіль» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 15.02.2019 у справі №911/2569/18 та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

До апеляційної скарги апелянтом також додано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області у справі №911/2569/18, оскільки повний текст рішення відповідачем було отримано 05.03.2019, а тому апелянт має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:

- відповідач не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в суді першої інстанції, що відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування рішення суду;

- підставою для виникнення у відповідача зобов`язань із поставки товару є одночасно дві умови: наявність заявки позивача та отримання такої заявки відповідачем будь-яким з двох способів (електронною поштою або власноруч уповноваженим представником постачальника). Однак, матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем заявки ні електронною поштою, ні представником відповідача особисто. При цьому, суд безпідставно та помилково ототожнив дату заявки із датою виникнення зобов`язань, встановивши, що кінцевою датою поставки товарів за заявкою від 29.01.2018 №22/88 є 19.02.2018, а за заявкою 31.01.2018 №22/107 - 21.02.2018. Отже, із наявних в матеріалах справи доказів встановити дату виникнення зобов`язань відповідача із поставки товару, як і початок прострочки поставки, неможливо;

- здійснений позивачем розрахунок штрафних санкцій не відповідає фактичним обставинам справи та є помилковим, оскільки проведений без урахування фактичних дат поставки товару відповідачем за видатковими накладними №53 від 16.02.2018, №58 від 21.02.2018, №66 від 02.03.2018, №64 від 01.03.2018. За розрахунком відповідача розмір пені за договором становить не більше 59 190,43 грн.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу, поданому до суду 15.04.2019, зазначає, що ДП «ІЗМ МТП» направило заявки від 29.01.2018 № 22/88 та від 31.01.2018 № 22/107 на електронну пошту (скан-копії електронних листів додаються) відповідача та саме на підставі цих заявок ТОВ «ШО «Робочий стиль» і почало здійснювати поставку (власноруч жодної заявки не надавалось). Інші підстави для здійснення поставки відсутні. Так як підставою для виникнення у відповідача зобов`язань з поставки товару є одночасно дві умови, а саме наявність заявки позивача та отримання заявки відповідачем будь-яким з двох способів (у даному випадку) електронною поштою, то обидві умови були дотримані; жодних повідомлень або заперечень відповідно до пункту 5.1. Договору стосовно заявок ДП «ІЗМ МТП» від відповідача не надходило, а отже, заявки вважаються узгодженими.

Отже, як стверджує позивач, перебіг строку поставки, що складає 15 (п`ятнадцять) робочих днів, виглядає наступним чином:

- Заявка від 29.01.2018 № 22/88 (початок строку поставки - 30.01.2018; останній день строку поставки - 19.02.2018);

- Заявка від 31.01.2018 № 22/107 (початок строку поставки - 01.02.2018; останній день строку поставки - 21.02.2018),

а датою початку нарахування штрафних санкцій за заявкою від 29.01.2018 №22/88 є 20.02.2018, а за заявкою від 31.01.2018 №22/107 є 22.02.2018.

Дати, у які здійснювалась поставка, підтверджуються також матеріальними перепустками на ввезення (внесення) товарно-матеріальних цінностей, які додані до відзиву на апеляційну скаргу. При цьому, позивач просив визнати поважними та залучити до матеріалів справи додаткові докази, а саме: копії матеріальних перепусток на ввезення (внесення) товарно-матеріальних цінностей, наказ ДП «ІЗМ МТП» від 09.01.2014 із додатком 1 та скан-копії електронних листів, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції у суду не виникало сумнівів щодо заявок та видаткових накладних, доданих до позовної заяви, однак в апеляційній скарзі відповідач оскаржує вказані документи.

Отже, як стверджує позивач, загальна сума заборгованості ТОВ «ШО «Робочий стиль» перед ДП «ІЗМ МТП» становить 191 358, 31 грн. (сто дев`яносто одна тисяча триста п`ятдесят вісім гривень, 31 копійка), що складається з: суми пені 0,1% - 93 993, 28 грн. та суми штрафу 7% - 97 365, 03 грн.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейне об`єднання «Робочий стіль» у справі №911/2569/18 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Тищенко А.І., Скрипки І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Швейне об`єднання «Робочий стіль» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 15.02.2019 у справі №911/2569/18; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейне об`єднання «Робочий стіль» на рішення Господарського суду Київської області від 15.02.2019 у справі №911/2569/18; зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 15.02.2019 у справі №911/2569/18 на час апеляційного провадження; розгляд справи призначено на 21.05.2019.

У судовому засіданні 21.05.2019 судом розглядалось клопотання позивача, викладене у тексті відзиву на апеляційну скаргу, про долучення до матеріалів справи додаткових доказів та з`ясовувалась думка представників сторін із цього приводу.

Представник відповідача проти долучення до матеріалів справи додаткових доказів заперечував.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні матеріали справи, дійшов висновку, що ненадання позивачем вказаних документів зумовлено винятковістю такого випадку (відсутністю заперечень відповідача із приводу обставин, на підтвердження яких подані такі докази, під час розгляду справи судом першої інстанції), а тому, з метою дотримання загальних принципів судочинства, закріплених у статті 124, 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України, а також у статтях 76-79 Господарського процесуального кодексу України, прийняв надані позивачем до справи на стадії апеляційного розгляду документи, проте, їх оцінка буде здійснена судом апеляційної інстанції в сукупності з усіма наявними у справі доказами та перевіркою обставин справи.

Суд у судовому засіданні 21.05.2019 розпочав заслуховування пояснень сторін по суті спору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 у судовому засіданні було оголошено перерву до 30.05.2019.

У судовому засіданні 30.05.2019 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 30.05.2019 з`явився представник позивача.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою представника відповідача у повідомлення про оголошення перерви у попередньому судовому засіданні. Відтак, з огляду на положення статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті у судовому засіданні, призначеному на 30.05.2019.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 30.05.2019 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

19.01.2008 між Державним підприємством «Ізмаїльський морський торговельний порт» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Швейне об`єднання «Робочий стіль» (Постачальник) укладено договір про закупівлю №2 (далі, Договір), за умовами якого постачальник зобов`язався поставити покупцю: костюм робочий, брюки робочі, костюм брезентований вогнетривкий, костюм брезентований вогнетривкий за спилком, жилет сигнальний, костюм літній, камуфляжний, костюм для зварювальника чоловічий, костюм зимовий, костюм камуфльований утеплений, костюм водовідштовхуючий (код СРV за ДК 021:2015 - 18110000-3 Формений одяг), що іменуються надалі товар, а покупець - прийняти і сплатити його вартість в порядку і на умовах, передбачених договором.

Найменування товару, його кількість, ціна і асортимент зазначені в Специфікації №1 (Додаток №1 до Договору), яка є невід`ємною частиною цього договору (пункт 1.2. Договору).

Згідно пункту 2.6. Договору у випадку поставки неякісного (некомплектного) товару, підтвердженням чого являється Акт приймання товару, складений покупцем згідно з Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженого постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 №ІІ-7, постачальник зобов`язаний замінити неякісний (некомплектний) товар на якісний (комплектний) своїми силами за власний рахунок, протягом строку, зазначеного покупцем у вимозі про невідповідність поставленого товару вимогам якості.

Відповідно до пункту 5.1. Договору постачальник протягом 15 робочих днів з моменту отримання заявки покупця, поставляє покупцеві товар у повній відповідності до наданої заявки. Постачальник несе ризик пошкодження або знищення товару до моменту передачі його покупцеві. Заявка покупця на поставку партії товару із вказівкою розмірів надсилається постачальнику на електронну пошту work.style@ukr,net або надається власноруч уповноваженому представнику постачальника. У разі якщо протягом 1-го дня з дати отримання заявки постачальник не повідомить про інше, заявка вважається узгодженою.

У випадку поставки неякісного (некомплектного) товару, або відсутності відповідних документів (або їх частин) на момент приймання товару покупцем, товар вважається не поставленим, з наслідками, передбаченими пунктами 7.2., 7.4. Договору.

За змістом пункту 5.6. Договору товар вважається переданим постачальником та прийнятим покупцем за кількістю згідно з товаросупровідними документами, за якістю - згідно з документами, що засвідчують якість товару, після підписання видаткової накладної уповноваженим представником покупця із зазначенням дати фактичного приймання товару.

Відповідно до пункту 6.3. Договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки та в порядку, встановленому цим договором.

Згідно пункту 7.2. Договору за порушення постачальником строку виконання зобов`язання покупець має право стягнути з постачальника пеню у розмірі 0,1 % від вартості простроченого зобов`язання за кожний день прострочення, а за прострочення виконання зобов`язання понад 30 днів має право додатково стягнути штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості

Відповідно до пункту 12.3. Договору він може бути розірваний будь-якою із сторін в односторонньому порядку у разі невиконання або неналежного виконання іншою стороною своїх зобов`язань за договором з повідомленням іншої сторони, яке має бути отримано нею не менше ніж за 15 календарних днів до дня розірвання договору. При цьому, якщо після отримання зазначеного повідомлення сторона, яка допустила невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором, належним чином їх виконає до дня розірвання договору, вказаного у повідомленні про розірвання договору, інша сторона не має права розірвати договір у односторонньому порядку.

Як стверджує позивач в обґрунтування заявленого позову, він направив відповідачу заявку від 29.01.2018 № 22/88 на постачання спецодягу (костюм робочий, костюм зимовий, брюки робочі, костюм брезентовий вогнетривкий, костюм брезентовий вогнетривкий зі спилком, костюм зварювальника чоловічий, жилет сигнальний, костюм водовідштовхуючий), останній день строку поставки за якою 19.02.2018 та заявку від 31.01.2018 №22/107 на постачання спецодягу (костюм камуфляж утеплений з логотипом «ОХОРОНА», костюм літній камуфляжний з логотипом «ОХОРОНА»), останній день строку поставки товару за якою 21.02.2018.

Однак, відповідач порушив строки поставки товару (костюм робочий, костюм зимовий, брюки робочі, костюм брезентовий вогнетривкий, костюм брезентований вогнетривкий зі спилком, костюм зварювальника чоловічий, жилет сигнальний, костюм водовідштовхуючий) та не поставив товар (костюм камуфляж утеплений з логотипом «ОХОРОНА»).

На підтвердження обставин щодо прострочки поставки товару (костюм робочий, костюм зимовий, брюки робочі, костюм брезентовий вогнетривкий, костюм брезентований вогнетривкий зі спилком, костюм зварювальника чоловічий, жилет сигнальний, костюм водовідштовхуючий) позивачем додані до позовної заяви видаткова накладна №53 від 16.02.2018 та Акт приймання №1 від 23.03.2018, видаткова накладна №58 від 21.02.2018 та Акт приймання №2 від 27.02.2018, видаткова накладна №64 від 01.03.2018 та Акт приймання №3 від 06.03.2018, видаткова накладна №66 від 02.03.2018 та Акт приймання №4 від 07.03.2018, видаткові накладні №79 від 13.03.2018 і №77 від 13.03.2018 та Акт приймання №5 від 20.03.2018, видаткова накладна №81 від 13.03.2018, видаткова накладна №76 від 13.03.2018, видаткові накладні №68 від 12.03.2018, №72 від 12.03.2018, №80 від 13.03.2018, №73 від 12.03.2018 та Акт приймання №6 від 26.03.2018, видаткові накладні №88 від 25.03.2018 і №78 від 30.03.2018 та Акт приймання №7 від 04.04.2018, видаткова накладна №94 від 26.03.2018 та Акт приймання №8 від 23.04.2018, видаткова накладна №107 від 05.05.2018 та Акт приймання №9 від 22.05.2018, видаткова накладна №67 від 02.05.2018 та Акт приймання №10 від 22.05.2018, видаткова накладна №115 від 21.05.2018 та Акт приймання №11 від 25.05.2018.

На підставі пункту 12.3. Договору ДП «ІЗМ МТП» направило на адресу ТОВ «ШО «Робочий стіль» повідомлення від 13.09.2018 №03-08/409 про припинення договору у зв`язку із порушенням строків поставки товару та не поставкою товару. Дане повідомлення було отримано відповідачем 06.11.2018. Відповіді позивачу відповідачем надано не було.

Таким чином, у зв`язку з порушенням відповідачем строку виконання зобов`язання, передбаченого Договором, згідно пункту 7.2. Договору позивачем у позові заявлено до стягнення з відповідача 93 993,28 грн. пені та 97 365,03 грн. штрафу. Розрахунок штрафних санкцій по кожній поставці товарів згідно наявних у матеріалах справи видаткових накладних та актів (періоди прострочення поставки товарів згідно видаткових накладних, кількість днів прострочки) наведені позивачем у поясненнях (том 1, а.с. 4-16), поданих до місцевого господарського суду на виконання ухвали Господарського суду Київської області від 21.11.2018 у даній справі про залишення позовної заяви без руху.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї та заперечень на відзив, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства (стаття 662 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар, надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За умовами пункту 5.1. Договору постачальник зобов`язаний поставити покупцю товар протягом 15-ти робочих днів з моменту отримання заявки покупця та у повній відповідності до наданої заявки. При цьому, заявка покупця на поставку партії товару із вказівкою розмірів надсилається постачальнику на електронну пошту work.style@ukr,net або надається власноруч уповноваженому представнику постачальника. У разі якщо протягом 1-го дня з дати отримання заявки постачальник не повідомить про інше, заявка вважається узгодженою.

Судом першої інстанції встановлено, а скаржником не спростовано, що позивач направив відповідачу дві заявки на постачання товару, а саме:

- заявку від 29.01.2018 №22/88 на постачання спецодягу (костюм робочий, костюм зимовий, брюки робочі, костюм брезентовий вогнетривкий, костюм брезентовий вогнетривкий зі спилком, костюм зварювальника чоловічий, жилет сигнальний, костюм водовідштовхуючий);

- заявку від 31.01.2018 №2/107 на постачання спецодягу (костюм камуфляж утеплений з логотипом «ОХОРОНА», костюм літній камуфляжний з логотипом «ОХОРОНА»).

У апеляційній скарзі відповідач заперечує факт отримання ним вказаних заявок, та, як результат, наявність у нього обов`язку здійснити відповідні поставки у вказані позивачем строки, зазначаючи, що у матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем відповідних заявок.

Зазначені доводи скаржника критично оцінюються колегією суддів, оскільки на спростування вказаних доводів відповідача позивачем до відзиву на апеляційну скаргу додані скан-копії електронних листів, якими вищенаведені заявки були направлені відповідачу.

Доказів на спростування того, що вказаними електронними листами відповідачу направлялись саме спірні заявки, скаржником суду не надано.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що відповідачем, хоча й з порушенням обумовлених договором строків, але здійснювались поставки товару позивачу, що також безумовно свідчить, що такі заявки отримувались відповідачем.

Жодних повідомлень або заперечень відповідно до пункту 5.1. Договору стосовно заявок ДП «ІЗМ МТП» від відповідача не надходило, а отже, заявки вважаються узгодженими.

Отже, перебіг строку поставки, що складає 15 (п`ятнадцять) робочих днів з моменту отримання заявки покупця виглядає наступним чином:

- заявка від 29.01.2018 №22/88 (початок строку поставки - 30.01.2018; останній день строку поставки - 19.02.2018);

- заявка від 31.01.2018 №22/107 (початок строку поставки - 01.02.2018; останній день строку поставки - 21.02.2018).

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Доданими позивачем до позовної заяви видатковою накладною №53 від 16.02.2018 та Актом приймання №1 від 23.03.2018, видатковою накладною №58 від 21.02.2018 та Актом приймання №2 від 27.02.2018, видатковою накладною №64 від 01.03.2018 та Актом приймання №3 від 06.03.2018, видатковою накладною №66 від 02.03.2018 та Актом приймання №4 від 07.03.2018, видатковими накладними №79 від 13.03.2018 і №77 від 13.03.2018 та Актом приймання №5 від 20.03.2018, видатковою накладною №81 від 13.03.2018, видатковою накладною №76 від 13.03.2018, видатковими накладними №68 від 12.03.2018, №72 від 12.03.2018, №80 від 13.03.2018, №73 від 12.03.2018 та Актом приймання №6 від 26.03.2018, видатковими накладними №88 від 25.03.2018 і №78 від 30.03.2018 та Актом приймання №7 від 04.04.2018, видатковою накладною №94 від 26.03.2018 та Актом приймання №8 від 23.04.2018, видатковою накладною №107 від 05.05.2018 та Актом приймання №9 від 22.05.2018, видатковою накладною №67 від 02.05.2018 та Актом приймання №10 від 22.05.2018, видатковою накладною №115 від 21.05.2018 та Актом приймання №11 від 25.05.2018 підтверджується, що відповідач порушив строки поставки Товару (костюм робочий, костюм зимовий, брюки робочі, костюм брезентовий вогнетривкий, костюм брезентовий вогнетривкий зі спилком, костюм зварювальника чоловічий, жилет сигнальний, костюм водовідштовхуючий). Водночас, відповідач не поставив позивачу Товар (костюм камуфляж утеплений з логотипом «ОХОРОНА»).

Так, у вказаних видаткових накладних містяться відмітки із зазначенням дат фактичного прийняття товару, що відповідають датам складення актів. Саме із урахуваннях цих дат позивачем і було визначено періоди прострочки поставок товару та здійснювалось нарахування пені, що вбачається із наданого позивачем розрахунку, який міститься у матеріалах справи.

Відповідач у апеляційній скарзі стверджує, що дати фактичних поставок у видаткових накладних є помилковими та не відповідають дійсності.

Проте, колегією суддів зазначені доводи скаржника відхиляються, оскільки факт здійснення поставки товару саме у зазначені дати додатково підтверджується матеріальними перепустками на ввезення (внесення) товарно-матеріальних цінностей, копії яких додані позивачем до відзиву на апеляційну скаргу на спростування вказаних доводів відповідача.

Судом встановлено, що ДП «ІЗМ МТП» входить до Переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, затвердженого Постановою КМУ від 23.12.2004 №1734, а також ДП «ІЗМ МТП» знаходиться на території пункту пропуску через державний кордон. Отже, з метою організації і здійснення пропускного режиму та з метою поліпшення контролю приймання товарно-матеріальних цінностей, що надходять до ДП «ІЗМ МТП» було видано наказ від 09.01.2014 №6 (копія додана до відзиву на апеляційну скаргу), яким затвердженого та введено в дію матеріальні перепустки на ввезення (внесення) товарно-матеріальних цінностей. При цьому, у долучених до матеріалів справи позивачем перепустках відображена саме та кількість поставленого товару, яка відповідає кожній видатковій накладній, що міститься у матеріалах справи, а саме:

- матеріальна перепустка №1305 від 22.12.2018 (видаткова накладна №53 від 16.02.2018);

- матеріальна перепустка №1559 від 06.03.2018 (видаткова накладна №66 від 02.03.2018);

- матеріальна перепустка №1446 від 27.02.2018 (видаткова накладна №58 від 21.02.2018);

- матеріальна перепустка №1544 від 05.03.2018 (видаткова накладна №64 від 01.03.2018);

- матеріальна перепустка №1980 від 20.03.2018 (видаткова накладна №79 від 13.03.2018; видаткова накладна №77 від 13.03.2018; видаткова накладна №81 від 13.03.2018; видаткова накладна №76 від 13.03.2018);

- матеріальна перепустка №2091 від 26.03.2018 (видаткова накладна №68 від 12.03.2018; видаткова накладна №72 від 12.03.2018; видаткова накладна №80 від 13.03.2018; видаткова накладна №73 від 12.03.2018);

- матеріальна перепустка №3823 від 22.05.2018 (видаткова накладна №67 від 02.05.2018);

- матеріальна перепустка №4001 від 25.05.2018 (видаткова накладна №115 від 21.05.2018);

- матеріальна перепустка №2567 від 13.04.2018 (видаткова накладна №94 від 26.03.2018);

- матеріальна перепустка №3422 від 10.05.2018 (видаткова накладна №107 від 05.05.2018);

- матеріальна перепустка №2400 від 04.04.2018 (видаткова накладна №88 від 26.03.2018; видаткова накладна №78 від 30.03.2018).

Дати, на які посилається відповідач у апеляційній скарзі, є датами оформлення видаткових накладних відповідачем, але не датами приймання товару.

Отже, відповідачем допущено прострочення поставки товару, а саме:

1. Костюм робочий, дата заявки - 29.01.2018, кількість згідно із заявкою - 1100, останній день строку поставки - 19.02.2018, дата фактичної поставки - 23.02.2018, 27.02.2018, 26.03.2018, кількість поставленого товару - 219, 276, 605;

2. Костюм зимовий, дата заявки - 29.01.2018, кількість згідно із заявкою - 350, останній день строку поставки - 19.02.2018, дата фактичної поставки - 23.02.2018, 07.03.2018, 20.03.2018, 26.03.2018, кількість поставленого товару - 40, 141, 44, 125;

3. Брюки робочі, дата заявки - 29.01.2018, кількість згідно із заявкою - 250, останній день строку поставки - 19.02.2018, дата фактичної поставки - 26.03.2018, кількість поставленого товару - 250;

4. Костюм брезентовий вогнетривкий, дата заявки - 29.01.2018, кількість згідно із заявкою - 45, останній день строку поставки - 19.02.2018, дата фактичної поставки - 22.05.2018, кількість поставленого товару - 45;

5. Костюм брезентовий вогнетривкий зі спилком, дата заявки - 29.01.2018, кількість згідно із заявкою - 50, останній день строку поставки - 19.02.2018, дата фактичної поставки - 04.04.2018, кількість поставленого товару - 50;

6. Костюм для зварювання чоловічий, дата заявки - 29.01.2018, кількість згідно із заявкою - 30, останній день строку поставки - 19.02.2018, дата фактичної поставки - 26.03.2018, 04.04.2018, 23.04.2018, 25.05.2018, кількість поставленого товару - 13, 9, 3, 5;

7. Жилет сигнальний, дата заявки - 29.01.2018, кількість згідно із заявкою - 250, останній день строку поставки - 19.02.2018, дата фактичної поставки - 20.03.2018, кількість поставленого товару - 250;

8. Костюм відштовхуючий, дата заявки - 29.01.2018, кількість згідно із заявкою - 125, останній день строку поставки - 19.02.2018, дата фактичної поставки - 20.03.2018, кількість поставленого товару - 125;

9. Костюм камуфляж утеплений з логотипом «ОХОРОНА», дата заявки - 31.01.2018, кількість згідно із заявкою - 10, товар не поставлено, період прострочення з 22.02.2018 по 21.11.2018 (останній день строку дії договору відповідно до листа ДП «ІЗМ МТП» від 13.09.2018 №03-08/409 та п. 12.3. Договору);

10. Костюм літній камуфляжний з логотипом «ОХОРОНА», дата заявки - 31.01.2018, кількість згідно із заявкою - 13, останній день строку поставки - 21.02.2018, дата фактичної поставки - 26.03.2018, кількість поставленого товару - 13;

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі і сплата неустойки.

Частинами першою і третьою статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно частини 2 статті 217 та частини 1 статті 230 Господарського кодексу України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Так, відповідно до пункту 7.2. Договору за порушення постачальником строку виконання зобов`язання покупець має право стягнути з постачальника пеню у розмірі 0,1 % від вартості простроченого зобов`язання за кожний день прострочення, а за прострочення виконання зобов`язання понад 30 днів має право додатково стягнути штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості.

Враховуючи положення вищезазначених норм, а також періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку пені, колегія суддів, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, вважає їх арифметично вірними. Загальний розмір пені, враховуючи періоди прострочки поставки товару по кожній видатковій накладній, становить 93 993,28 грн. Відтак, вимога про стягнення 93 993,28 грн. пені обґрунтовано задоволена судом першої інстанції.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 97 365,03 грн. штрафу на підставі пункту 7.2. Договору.

Так, за прострочення виконання зобов`язання понад 30 днів покупець має право додатково стягнути штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості.

Судом встановлено, що відповідачем прострочено поставку товару костюму робочого, костюму зимового, брюк робочих на 34 дні; костюму брезентового вогнетривкого на 90 днів; костюму брезентового вогнетривкого зі спилком на 43 дні; костюму для зварюванні чоловічого на 34 дні; костюму камуфляжу утепленого з логотипом «ОХОРОНА» на 273 дні; костюму літнього камуфляжного з логотипом «ОХОРОНА» на 32 дні.

Відтак, заявлена позивачем до стягнення з відповідача загальна сума штрафу у розмірі 97 365,03 грн. є обґрунтованою, а позовні вимоги у цій частині такими, що правомірно задоволені місцевим господарським судом.

За таких обставин наявні підстави для задоволення заявлених у даній справі позовних вимог, висновки суду першої інстанції із приводу чого є обґрунтованими.

Стосовно посилань скаржника у апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв`язку із неналежним повідомленням його про розгляд даної справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно пункту 3 частини 3 статті 277 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За твердженнями скаржника, відповідач не отримував ухвалу Господарського суду Київської області від 05.12.2018 про відкриття провадження у справі №911/2569/18 та призначення підготовчого засідання на 25.01.2019; 25.01.2019 без участі відповідача відбулось судове засідання, в якому розгляд справи було відкладено на 08.02.2019. При цьому, в ухвалі суду від 25.01.2019 зазначено «представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином ухвалою Господарського суду Київської області від 05.12.2018», що не відповідає дійсності; в ухвалі суду від 08.02.2019 зазначено, що «у судове засідання 08.02.2019 представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином ухвалою господарського суду від 25.01.2019», однак таке твердження суду також є неправдивим, адже фактично відповідач отримав ухвалу суду про призначення судового засідання у підготовчому провадженні 13.02.2019, тобто вже після проведення судового засідання, що підтверджується інформацією з офіційного сайту Укрпошти (роздруківка відповідної сторінки із сайту Укрпошти за трек-номером 980 додана до апеляційної скарги), а також відповідною відміткою на бланку рекомендованого повідомлення, що міститься в матеріалах справи; 08.02.2019 підготовче провадження з порушенням норм процесуального права було закрито, призначено справу до розгляду по суті на 15.02.2019, тобто менше, ніж за п`ять днів до дати засідання із розгляду справи по суті; ухвала суду від 08.02.2019 не була надіслана відповідачу; 15.02.2019 судом, за відсутності представника відповідача, не повідомленого про розгляд справи, було ухвалено оскаржене рішення суду.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Київської області від 05.12.2018 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №911/2569/18; підготовче засідання у справі призначено на 25.01.2019; даною ухвалою було також запропоновано відповідачу надати суду у строк до 23.01.2019 відзив на позовну заяву. При цьому, явка сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Пунктом 8 резолютивної частини ухвали Господарського суду Київської області від 05.12.2018 було повідомлено учасників справи про те, що вони можуть отримати інформацію в справі, що розглядається, на веб-сторінці офіційного веб-порталу судової влади у мережі Інтернет за адресою: ko.arbitr.gov.ua/sud5012/.

Вказана ухвала була направлена на адресу відповідача, зазначену у матеріалах справи та яка відповідає офіційній юридичній адресі Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейне об`єднання «Робочий стіль», що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (Київська обл., м. Вишневе, вул. Ломоносова, 42), та отримана відповідачем 28.12.2018, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення (том 1, а.с 31).

Відтак, посилання скаржника на те, що він не отримував вказаної ухвали суду та що не відповідають дійсності посилання в ухвалі Господарського суду Київської області від 25.01.2019 на те, що «представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином ухвалою Господарського суду Київської області від 05.12.2018», є безпідставними та спростовуються наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення із ухвалою суду від 05.12.2018 відповідачу.

Отже, відповідач був обізнаний про наявність відкритого судового провадження №911/2569/18, учасником якого він є, однак, у підготовче судове засідання, призначене на 25.01.2019, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв, відзиву на позовну заяву суду не надав. Водночас, відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.01.2019 розгляд справи у підготовчому засіданні за клопотанням позивача було відкладено на 08.02.2019.

Дана ухвала була направлена на адреси сторін 30.01.2019 та 30.01.2019 оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/79458863, відомості якого є відкритими.

Крім того, у пункті 12 резолютивної частини ухвали Господарського суду Київської області від 25.01.2019 зазначено, що інформацію по справі, яка розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://ko.arbitr.gov.ua/sud5012.

Матеріалами справи підтверджується, що вказана ухвала дійсно була вручена відповідачу 13.02.2019, тобто вже після проведення у справі підготовчого судового засідання 08.02.2019, його закриття ухвалою Господарського суду Київської області від 08.02.2019 та призначення справи до розгляду по суті на 15.02.2019.

Зазначене, втім, на переконання колегії суддів, не може бути підставою для скасування оскарженого рішення суду, оскільки, як уже вказувалось вище, відповідач був обізнаний про наявність відкритого судового провадження у справі №911/2569/18, учасником якого він є, отримував ухвалу про відкриття провадження у даній справі, а відтак не був позбавлений можливості в розумні інтервали часу вжити зі своєї сторони заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження, зокрема, ознайомитись із відповідним текстом ухвали у Єдиному державному реєстрі судових рішень або інформацією щодо дати розгляду справи на офіційному веб-порталі судової влади України.

Із аналогічних підстав відхиляються також доводи скаржника про те, що він не був обізнаний про дату судового засідання, за результатами проведення якого у справ було прийняте оскаржене рішення суду.

Таким чином, порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

За таких обставин решту аргументів відповідача (скаржника), окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про задоволення позову.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Доводи апеляційної скарги відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейне об`єднання «Робочий стіль» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Швейне об`єднання «Робочий стіль» на рішення Господарського суду Київської області від 15.02.2019 у справі №911/2569/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 15.02.2019 у справі №911/2569/18 залишити без змін.

Матеріали справи №911/2569/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 06.06.2019.

Головуючий суддя Ю.Б.Михальська

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка