ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2019 Справа № 917/1293/18

м.Полтава

за позовною заявою Фермерського господарства "Першоцвіт-2010", 39001, Полтавська область, м. Глобине, вул. Набережна, 120

до відповідача Глобинської міської ради Полтавської області, 39000, Полтавська область, м. Глобине, вул. Центральна, 285

про визнання за Фермерським господарством "Першоцвіт-2010" () право користування та володіння на умовах оренди земельною ділянкою, що розташована на території Глобинської міської ради Полтавської області, загальною площею 29, 0017 га, кадастровий номер :00:001:1366 з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства відповідно до договору оренди землі від 03.02.2017року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягами №80388044 від 15.02.2017р.

Суддя Кльопов І.Г.

Секретар судового засідання: Мусійченко Т.С.

Представники сторін:

Від позивача не з"явився

Від відповідача Недосіка О.С.

Представник прокуратури Марченко О.А.

Обставини справи: Фермерське господарство «Першоцвіт-2010» звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Глобинської міської ради Полтавській області про визнання за Фермерським господарством «Першоцвіт-2010» право користування та володіння на умовах оренди земельною ділянкою загальною площею 29,0017 га, кадастровий номер :00:001:1366, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Глобинської міської ради Полтавської області, відповідно до договору оренди землі від 03.02.2017 р., зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом № 80388044 від 15.02.2017 р.

В обґрунтування позову позивач вказує на те, що рішенням сесії Глобинської міської ради № 1014 від 19.09.2018 відповідачем було відмовлено у внесенні зміни в договір оренди землі від 03.02.2017 в частині зміни орендаря земельної ділянки, а саме - Фермерське господарство «Першоцвіт-2010», в особі голови Шкірка Володимира Михайловича. Позивач вважає таку відмову відповідача необґрунтованою та такою, що порушує його законне право на користування земельною ділянкою, отриманою саме для ведення фермерського господарства.

Відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 року № 30 (з наступними змінами), з підстав звільнення з посади судді Бунікіної Г.І. було здійснено повторний автоматизований розподіл справи, за наслідком якого справа передана на розгляд судді Кльопову І.Г.

За ухвалою від 18.12.2018 року продовжено строк підготовчого засідання та відкладено розгляд справи.

Згідно з ч. 14 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 05.02.2019 було прийнято справу № 917/1293/18 до провадження та розпочато розгляд справи спочатку зі стадії підготовчого провадження. Проведення підготовчого засідання призначено на 26.02.2019 року.

20.03.2019 р. за вхід. №2783 від прокуратури Полтавської області до суду надійшло клопотання про вступ прокурора у справу № 917/1293/18 вмотивоване тим, що результати розгляду даної справи безпосередньо зачіпають інтереси держави у сфері земельних відносин.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 27.03.2019 було задоволено відповідне клопотання прокуратури Полтавської області та справа розглядається за участю прокуратури Полтавської області. Крім того, цією ж ухвалою строк проведення підготовчого засідання було продовжено на 30 днів.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 23.04.2019 було закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду по суті.

Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у відповіді на відзив від 13.12.2018 заперечує проти відзиву відповідача та просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у відзиві на позов від 22.11.2018 проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник прокуратури Полтавської області підтримує позицію відповідача та просить суд відмовити в задоволені позову.

В судовому засіданні 15.05.2019 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

В порядку ст.7 Закону України «Про фермерське господарство», фізична особа Шкірко Володимир Михайлович, який на момент звернення до суду є Головою Фермерського господарства «Першоцвіт-2010» звернувся до Глобинської районної державної адміністрації з заявою про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 92 га у користування на умовах оренди із земель державної власності, розташованих на території Глобинської міської ради за межами населеного пункту, з метою ведення фермерського господарства.

Розпорядженням голови Глобинської РДА № 237 від 22.04.2010 Шкірку В.М. надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель державної власності загальною площею 92 га для передачі йому у користування на умовах оренди для ведення фермерського господарства на території Глобинської міської ради.

Відповідно до розпорядження голови Глобинської РДА № 633 від 02.11.2010 року Шкірку В.М. затверджено технічну документацію із землеустрою та надано йому в оренду терміном на 49 років земельні ділянки загальною площею 95,2996 га (рілля) із них: земельна ділянка № 1 площею 45,6990 га та № 2 площею 49,6006 га, розташованих а межами населених пунктів на території Глобинської міської ради, для ведення фермерського господарства.

У подальшому, наказом Головного управління Держземагенства в Полтавській області № 1222-СГ від 26.03.2015 надано дозвіл Шкірку В.М. на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 45,6990 га ріллі для ведення фермерського господарства, розташованої на території Глобинського міської ради за межами населених пунктів, з метою укладання договору оренди землі, яку затверджено наказом Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області № 1359-СГ від 03.02.2017.

На підставі вищезазначених документів, 03.02.2017 між Шкірко В.М. (Орендар) та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області (Орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки (виокремленої із вказаної вище ділянки) сільськогосподарського призначення площею 29,0017 га з кадастровим номером :00:001:1366, розташованої за межами населених пунктів на території Глобинської міської ради, для ведення фермерського господарства строком на 7 років.

Державна реєстрація права оренди підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 80388044 від 15.02.2017.

Ч. 3 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції чинній на момент укладення Договору оренди), передбачає, що земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

У статті 8 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції чинної на момент укладення Договору оренди) вказано, що після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

Фермерське господарство «Першоцвіт-2010», зареєстроване державним реєстратором Глобинської РДА 05.05.2010 року за № 1 000796 (), було створене Шкірком В.М. на виконання вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство», відповідно до якої фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Земельна ділянка фактично використовуються фермерським господарством, яке при такому використанні несе всі витрати, сплачує усі обов'язкові платежі, пов'язані з користуванням землею, у тому числі орендну плату за неї, однак стороною за договором оренди залишається фізична особа Шкірко В.М., який відповідно до закону не вправі використовувати орендовані земельні ділянки за цільовим призначенням, тобто для ведення фермерського господарства.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 № 858-IV цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Цільовим призначення земельної ділянки площею 29,0017 га, кадастровий номер :00:001:1366, відповідно до документації із землеустрою встановлено - для ведення фермерського господарства.

Згідно приписів ст. 12 ЗУ «Про фермерське господарство» та ст. 31 Земельного кодексу України землі фермерського господарства можуть складатися з:

- земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі;

- земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності;

- земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

З вищевикладеного виходить, що землі фермерського господарства не можуть складатися із земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у користуванні (оренді) його засновника (учасника).

Позивач використовує земельну ділянку, що була надана Шкірку В.М. за Договором оренди землі, заборгованість з орендної плати за цим договором відсутня. Земельна ділянка фактично не використовується особисто Шкірко В.М., тобто він не використовує її за цільовим призначенням (для ведення фермерського господарства).

Зокрема, доказом фактичного використання Позивачем даної земельної ділянки є платіжні доручення з плати за оренду землі № 57 від 27.01.2017 року, № 58 від 27.02.2017 року, №60 від 29.03.2017 року, №62 від 28.04.2017 року, №63 від 29.05.2017 року, №65 від 27.06.2017 року, №69 від 01.08.2017 року, №74 від 07.09.2017 року, №73 від 06.09.2017 року, №84 від 27.09.2017 року, №87 від 27.10.2017 року, № 88 від 28.11.2017 року, №100 від 26.12.2017 року, №102 від 29.01.2018 року, №105 від 26.02.2018 року, №108 від 26.03.2018 року, №109 від 24.04.2018 року, №112 від 14.06.2018 року, №114 від 22.06.2018 року, №115 від 19.07.2018 року, №117 від 27.08.2018 року, №121 від 26.09.2018 року, 1 від 27.06.2018, № 2 від 19.07.2018 та № 3 від 27.08.2018 та податкова декларація з плати за землю від 20.02.2018 року.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначені підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності та в ній вказано, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

На момент надання Шкірку В.М. в оренду земельної ділянки та укладення договору оренди землі діяла норма (частина 2 статті 134 ЗК України), за якою не підлягали продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Отже, виходячи із приписів норм Закону України «Про фермерське господарство» в редакції, що діяла на момент укладення договору оренди, та Земельного Кодексу України для користування земельною ділянкою фермерським господарством, Шкірко В.М. повинен був спочатку отримати земельну ділянку в користування на умовах оренди, що він і зробив, уклавши Договір оренди землі із належним орендодавцем - Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області. При цьому, проведення земельних торгів не потребувалося. Таким чином, земельну ділянку Шкірко В.М. отримано правомірно та ФГ «Першоцвіт-2010» створено відповідно до Закону та згідно його вимог.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 року № 60-р, земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності повинні бути передані у комунальну власність об'єднаних територіальних громад. Даним розпорядженням доручається Держгеокадастру розпочати з 1 лютого 2018 року передачу усіх земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в комунальну власність відповідних об'єднаних територіальних громад, крім тих земельних ділянок, які не можуть бути передані у комунальну власність.

Керуючись розпорядженням КМУ від 31.01.2018 року № 60-р, позивач звернувся до Глобинської міської ради Полтавської області з клопотанням про внесення зміни в договір оренди землі від 03.02.2017 року в частині зміни орендаря земельної ділянки, а саме - Фермерське господарство «Першоцвіт-2010», в особі голови Шкірка Володимира Михайловича. У задоволенні клопотання рішенням сесії Глобинської міської ради № 1014 від 19.09.2018 було відмовлено.

Позивач вважав таку відмову відповідача необґрунтованою та такою, що порушила його законне право на користування земельною ділянкою, отриманою саме для ведення фермерського господарства.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Згідно з п. 1.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" від 17.05.2011 № 6, у порядку господарського судочинства вирішенню підлягають такі категорії спорів, засновані на положеннях статті 319 ЦК України, глав 27, 29, 33, 34 ЦК України та глави 15 ГК України, розділів III - V ЗК України:

- щодо набуття, здійснення та припинення прав юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, територіальних громад та держави на земельні ділянки (крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності");

- про визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування з питань передачі земельних ділянок у власність чи надання їх у користування, припинення права власності на земельні ділянки, вилучення цих ділянок з користування і про зобов'язання названих органів залежно від характеру спору виконати певні дії, як цього вимагають приписи чинного законодавства;

- що виникають з укладення, зміни, розірвання, виконання договору оренди земельних ділянок, інших договорів користування земельними ділянками, в тому числі спори про стягнення заборгованості з орендної плати за договорами на користування земельною ділянкою.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Частиною 1 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи викладені обставини вимога позивача про визнання за Фермерським господарством «Першоцвіт-2010» право користування та володіння на умовах оренди земельною ділянкою загальною площею 29,0017 га, кадастровий номер :00:001:1366, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Глобинської міської ради Полтавської області, відповідно до договору оренди землі від 03.02.2017 р., зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом № 80388044 від 15.02.2017 р., є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Суд відхиляє доводи відповідача та прокуратури і оцінює їх як такі, що не відповідають дійсності фактично виниклих спірних правовідносин, оскільки вони не знайшли свого відображення при розгляді справи в судовому порядку, а також з урахуванням того, що вони спростовуються матеріалами та доказами, які наявні у справі.

Згідно із п.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233,237-238,240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити

2. Визнати за Фермерським господарством "Першоцвіт-2010" (39001, Полтавська область, м. Глобине, вул. Набережна, 120, ) право користування та володіння на умовах оренди земельною ділянкою, що розташована на території Глобинської міської ради Полтавської області, загальною площею 29, 0017 га, кадастровий номер :00:001:1366 з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства відповідно до договору оренди землі від 03.02.2017року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягами №80388044 від 15.02.2017р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 04.06.2019

Суддя Кльопов І.Г.