Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/180/19
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С. М., секретар судового засідання Савчин Т. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросем",

проспект Героїв Сталінграда, буд. 6 А, м.Київ, 04210;

до відповідача: Фермерського господарства "Персей Агро",

вул.Калуське Шосе, буд. 2А , с.Угринів, Тисменицький район,

Івано-Франківська область,77423;

про стягнення 853 597, 78грн, з яких: 767 655,72грн - основний борг, 48 909,33грн - пеня, 32 930,70грн - скоригована вартість товару, 4 102,03грн. - 3% річних.

Представники сторін в судове засідання не з"явились.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросем" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з відповідача Фермерського господарства "Персей Агро" 853 597, 78грн, з яких: 767 655,72грн - основний борг, 48 909,33грн - пеня, 32 930,70грн - скоригована вартість товару, 4 102,03грн - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 27.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

При цьому судом взято до уваги приписи пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вчиненої в Римі 04.11.1950, ратифікованої Україною 17.07.1997 (набрала чинності для України 11.09.1997), якими гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, зокрема, цивільного характеру. Одночасно, реалізація "права на суд", передбаченого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого, згідно із статтею 32 Конвенції, поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї, включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Буланов та Купчик проти України" від 09.12.2010, "Чуйкіна проти України" від 13.01.2011).

Представник позивача в судове засідання не з"явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений в судовому засіданні 18.04.2019. Позовні вимоги позивач виклав у позовній заяві, обґрунтовує їх неналежним виконанням відповідачем взятого на себе зобов"язання щодо здійснення розрахунків за поставлений по видаткових накладних №АГ-15/05057 від 15.05.2018, №АГ-23/05147 від 23.05.2018 товар (мінеральні добрива) на загальну суму 887 337,00грн, у строк встановлений пунктом 3 специфікації №1 до договору поставки №04.05.18-134 від 04.05.2018, пунктом 1 додаткової угоди №1 від 21.11.2018 до договору, внаслідок чого неоплаченим в повному обсязі залишився поставлений товар на суму 767 655,72грн та скоригована його вартість - 32 930,70грн, згідно пункту 3.6. договору, які позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Крім того за порушення відповідачем грошового зобов"язання позивачем нараховано 48 909,33грн - пені, 4 102,03грн. - 3% річних на підставі пункту 9.2. договору, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України. Позовні вимоги мотивує нормами статей 11, 525, 530, 599, 610, 612, 626, 629 Цивільного кодексу України, статей 179, 189, 190, 193, 216, 265 Господарського кодексу України.

Представник відповідача в судові засідання жодного разу не з"явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений ухвалами суду від 27.02.2019, від 26.03.2019, від 18.04.2019, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень від 04.03.2019, від 02.04.2019, від 11.05.2019. Будь-яких заперечень в спростування заявлених позовних вимог, відповідач суду не подав.

За таких обставин беручи до уваги приписи статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, норми частин 1, 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України згідно з якими, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника, враховуючи те, що позивач та відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті, спір належить вирішити у відсутності представників сторін за матеріалами справи, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи вказують на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агросем" (постачальник/позивач) та Фермерським господарством "Персей Агро" (покупець/відповідач) укладено договір поставки №04.05.18-134 від 04.05.2018 за умовами якого постачальник зобов"язався передати у власність покупця товар, а покупець взяв на себе обов"язок прийняти товар і оплатити його вартість (пункт 1.1. договору).

Згідно пунктів 2.1., 2.2. договору найменування, асортимент, кількість та вартість товару визначаються сторонами в специфікаціях, які є невід`ємними частинами договору.

Сторони погодили, що протягом строку дії договору грошові зобов"язання покупця існують і підлягають сплаті у гривнях. Оскільки товар має імпортну складову у специфікаціях визначається еквівалент ціни товару в іноземній валюті (долар США чи євро) у відповідності до курсу продажу відповідної іноземної валюти відносно гривні, що склався на Міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті підписання специфікації. Уразі зміни курсу іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України, покупець у день здійснення оплати самостійно визначає суму у гривнях, яку він повинен сплатити постачальнику, як скориговану вартість товару. У випадку якщо покупцем не будуть виконані грошові зобов"язання у повному обсязі або частково і постачальником буде подано позов до суду, для індексації (коригування) вартості товару датою або днем оплати буде вважатись дата складання та підписання постачальником позовної заяви до суду (пункти 3.2., 3.6.,3.9. договору).

Специфікацією №1 від 04.05.2018 до договору сторони визначили найменування товару: мінеральні добрива "Яра Віта Грамітрел" 1 900 л, ціна за одиницю 174,43грн, еквівалент 6,65 доларів США, загальна вартість 331 420,80грн, еквівалент 12 635,00 доларів США; мінеральні добрива "Яра Віта Брасітлер" 1 850 л, ціна за одиницю 150,83грн, еквівалент 5,75 доларів США, загальна вартість 279 031,80грн, еквівалент 10 637,51 доларів США; мінеральні добрива "Яра Віта Молітрак" 260 л, ціна за одиницю 1 064,94грн, еквівалент 40,60доларів США, загальна вартість 276 884,40грн, еквівалент 10 556,00 доларів США. Загальна вартість товару складає 887 337,00грн та є еквівалентом 33 828,52 доларів США. Курс, що склався на Міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті укладення цієї специфікації складає 26,23 за 1 долар США. Термін поставки товару до 20.05.2018. Термін оплати 100% вартості товару до 25.10.2018.

На виконання умов договірних відносин позивач поставив, а відповідач прийняв, на підставі довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей №53 від 04.05.2018, згідно видаткових накладних №АГ-15/05057 від 15.05.2018, №АГ-23/05147 від 23.05.2018 товар (мінеральні добрива) на загальну суму 887 337,00грн. Видаткові накладні (а.с.20-21) підписано та скріплено печаткою відповідача без жодних зауважень щодо кількості, якості, загальної вартості товару, терміну оплати.

Однак відповідач не виконав взяте на себе зобов"язання з оплати вартості отриманого товару в сумі 887 337,00грн у строк встановлений специфікацією №1 від 04.05.2018 до договору.

Додатковою угодою №1 від 21.11.2018 до договору №04.05.18-134 від 04.05.2018 за взаємною згодою сторін затверджено графік погашення покупцем перед постачальником заборгованості за поставлений товар в сумі 887 337,00грн, що на момент укладення цієї додаткової угоди є еквівалентом 33 829,09 доларів США: 701,15 доларів США до 30.11.2018; 16 210,37 доларів США до 28.12.2018; 9 005,76 доларів США до 30.01.2019; 7 911,81 доларів США до 28.02.2019. Сторони домовились, що в якості курсу іноземної валюти до гривні, що склався на Міжбанківському валютному ринку України, використовують середнє значення курсу продажу іноземної валюти, що склався на Міжбанківському валютному ринку України згідно інформації опублікованої за посиланням https://minfin.com.ua/currency/mb/.

Доказів оплати відповідачем повної вартості поставленого товару в розмірі 767 655,72грн (119 681,28грн - сплачено) матеріали справи не містять.

Предметом судового розгляду є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача в судовому порядку 767 655,72грн - за поставлений товар, 32 930,70грн - скоригованої вартості товару у відповідності до пункту 3.6. договору, а також 48 909,33грн - пені, 4 102,03грн. - 3% річних, нарахованих за порушення виконання грошового зобов"язання на підставі пункту 9.2. договору, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Із змісту статті 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема з договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов"язковим для виконання сторонами (статті 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).

Договір поставки №04.05.18-134 від 04.05.2018 з додатковою угодою №1 від 21.11.2018 укладені між сторонами в межах чинного законодавства України - є правомірними, оскільки їх недійсність прямо не встановлена законом та вони не визнані судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (стаття 712 Цивільного кодексу України).

Статтею 655 Цивільного кодексу України обумовлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

У відповідності до частини 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов"язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 Цивільного кодексу України, стаття 173 Господарського кодексу України).

В силу положень статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України, частина 7 статті193 Господарського кодексу України).

Нормою частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вказують приписи частини 1, 2 статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно з приписами статей 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не довів перед судом належного виконання взятого на себе зобов"язання обумовленого договором та законом, то вимоги позивача про стягнення з відповідача 767 655,72грн - за поставлений товар та 32 930,70грн - скоригованої його вартості підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов"язання припиняється належним чином проведеним виконанням.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"яаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 Цивільного кодексу України).

Виходячи з положень вище зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов"язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім того приписами пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 9.2. договору сторони обумовили, що у випадку порушення термінів або умов оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня.

Позивачем за прострочення виконання грошового зобов"язання нараховано відповідачу 48 909,33грн - пені, 4 102,03грн. - 3% річних, які підлягають стягненню за період та у сумі правильно визначеній позивачем у розрахунках (а.с.6-7).

З огляду на вимоги частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України). Позивачем доведено обставини, на які він посилався, як на підставу своїх вимог.

В силу пункту 2 статті 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов"язання. Відповідач в судові засідання жодного разу не з"явився, своїми правами, наданим йому статтями 42, 46, 165, 251 Господарського процесуального кодексу України не скористався, будь - яких заперечень проти позову чи доказів належного виконання своїх зобов"язань не надав, доводи позивача не спростував.

Отже, позовні вимоги позивача визнаються судом правомірними, обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи приписи статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись статтею 1291 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, статтями 11, 204, 509, 525, 526, 530, 533, 551, 610-612, 625-629, 655, 691, 692, 712 Цивільного кодексу України, статтями 173, 193, 233 Господарського кодексу України, статтями 73-79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросем" до відповідача Фермерського господарства "Персей Агро" про стягнення 853 597, 78грн - задовольнити.

Стягнути з Фермерського господарства "Персей Агро", вул. Калуське шосе, буд.2 А , с. Угринів, Тисменицький район, Івано-Франківська область,77423 (ідентифікаційний код 34217403) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросем", проспект Героїв Сталінграда, буд. 6 А, м. Київ, 04210 (ідентифікаційний код 30967207) 767 655,72грн (сімсот шістдесят сім тисяч шістсот п"ятдесят п"ять грн 72коп.) - заборгованості, 48 909,33грн (сорок вісім тисяч дев"ятсот дев"ять грн 33коп. ) - пені, 32 930,70грн (тридцять дві тисячі дев"ятсот тридцять грн 70коп.) - скоригованої вартості товару, 4 102,03грн (чотири тисячі сто дві грн 03коп.) - 3% річних, 12 803,97грн (дванадцять тисяч вісімсот три грн 97коп.) - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 27.05.2019

Суддя С.Кобецька