УХВАЛА

м. Київ

31.05.2019Справа № 910/6238/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши матеріали

за позовом Фізичної особи-підприємця Гайдаєнко Євгена Миколайовича

до Українського фонду підтримки підприємництва

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Гайдаєнко Євген Миколайович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Українського фонду підтримки підприємництва про визнання договору мікрокредитування від 22.03.2013 № 1-13 недійсним через його невідповідність вимогам чинного законодавства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2019 вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків, а саме: протягом 5 днів з дня вручення ухвали суду подати, зокрема, опис вкладення на підтвердження відправлення Українському фонду підтримки підприємництва копії позовної заяви і доданих до неї документів.

27.05.2019 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

До вказаної заяви по усунення недоліків позивач додав, зокрема, опис вкладення від 15.05.2019 щодо відправлення відповідачу наступних додатків: позовної заяви від 15.05.2019 (на 6 арк.), копії витягу з ЄДР від 26.04.2019 (на 1 арк.), копії довіреності від 08.02.2013 (на 1 арк.), копії відповіді АТКБ «Приватбанк» від 15.03.2019 (на 1 арк.).

Водночас, як вбачається із переліку додатків до позовної заяви, до останньої позивач додав також і інші документи, зокрема, витяг з ЄДР від 14.05.2019 стосовно позивача, копію договору мікрокредитування від 22.03.2013 № 1-13, копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.02.2019 № 58458348.

Проте, доказів відправлення вказаних вище документів відповідачу, а саме: витягу з ЄДР від 14.05.2019 стосовно позивача, копії договору мікрокредитування від 22.03.2013 № 1-13, копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.02.2019 № 58458348, позивачем до суду подано не було.

Наведене свідчить про не виконання позивачем вимог ухвали суду від 17.05.2019 та приписів статті 164 ГПК України щодо відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно з приписами частини 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів.

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову (частина 1, пункт 5 частини 3 ст. 162 ГПК України).

Як вбачається із заявленої позивачем позовної заяви, предметом спору є визнання недійсним договору мікрокредитування від 22.03.2013 № 1-13.

Частиною 3 ст. 45 ГПК України визначено, що відповідачами в судовому процесі є особи, яким пред`явлено позовну вимогу. Відтак, правомірним буде очікування відповідача бути обізнаним про предмет спору, що ставить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, та про докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з положеннями статті 3 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» (далі - ЄСПЛ) та пункті 23 рішення ЄСПЛ «Гурепка проти України № 2» наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Не направлення іншим учасникам справи копії позовної заяви із всіма доданими до неї документами призводить до порушення балансу прав сторін щодо закріпленої процесуальним законодавством можливості сторін бути рівними перед законом і судом.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України, зокрема, щодо відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів, чого позивачем у повному обсязі зроблено не було.

Відповідно до частини 4 статті 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Суд також наголошує, що згідно з частиною 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

За таких обставин, керуючись статтями 162-164, 174 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця Гайдаєнко Євгена Миколайовича до Українського фонду підтримки підприємництва про визнання договору недійсним повернути без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що повернення вказаної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до положень статей 254-257 протягом десяти днів з дня її підписання до суду апеляційної інстанції.

Дата підписання: 31.05.2019.

Суддя К.В. Полякова