ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. Черкаси справа № 925/1311/18

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Кадусі Н.В., за участі представників сторін: позивача адвоката Поліщука В.О., відповідача не з`явились, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьгаз Збут» про стягнення 1992366 грн. 22 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьгаз Збут» (далі - відповідач) про стягнення 1187038 грн. 23 коп. пені, 273666 грн.93 коп. 3% річних, 531661 грн. 05 коп. інфляційних втрат - за неналежне виконання зобов`язання з оплати за договором від 11.04.2017 року №17-262-Н купівлі-продажу природного газу, та відшкодування судових витрат.

Позов мотивований порушенням відповідачем порядку і строків оплати поставленого йому позивачем природного газу за договором від 11.04.2017 року №17-262-Н купівлі-продажу природного газу.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 17.12.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/1311/18 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 14.02.2019 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідач в особі свого представника подав 21.01.2019 року відзив на позовну заяву (вх. № 2061/19, т. 1 а.с. 156-159), в якому позов не визнав через його безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, зазначив, що порядок, спосіб та строки виконання грошових зобов`язань відповідача перед позивачем, визначені у договорі від 11.04.2017 року №17-262-Н купівлі-продажу природного газу, були змінені сторонами цього договору шляхом укладення спільних протокольних рішень, прийнятих у відповідності до Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, що затверджено Наказом Міненерговугілля від 03.08.2015 року № 483/688, Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою КМУ № 20 від 11.01.2005 року, порядку забезпечення проведення розрахунків за спожитий природний газ, затверджений постановою КМУ № 792 від 30.09.2015 року. Враховуючи положення ч. 3 ст. 178 ГК України, умови цих спільних протокольних рішень виконані відповідачем в повному обсязі, тому у позивача відсутні будь-які підстави для нарахування спірних сум пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат. З цих підстав просив суд відмовити у задоволенні позову.

Позивач в особі свого представника подав 28.01.2019 року відповідь на відзив (вх. № 3002/19, т. 1 а.с. 190 - 197), письмові пояснення (вх. № 4387/19, т. 1 а.с. 240-241), у яких, на спростування доводів відповідача щодо відсутності підстав для нарахування спірних сум заборгованості зазначив, що у абз. 8 п. 6.1. договору від 11.04.2017 року №17-262-Н купівлі-продажу природного газу сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 року № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, та наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 925/1586/17, від 21.02.2018 у справі № 910/16072/16, від 20.11.2018 року у справі № 923/1099/17.

Відповідач в особі свого представника 07.02.2019 року подав заперечення на відповідь на відзив (вх. № 4204/19, т. 1 а.с. 207-208) та 08.04.2019 року додаткові письмові пояснення до відзиву на позовну заяву (вх. № 10901/19, т. 2 а.с. 50-52) у яких наполягав на викладених у відзиві запереченнях проти позову, крім того, зазначив, що у спірних правовідносинах слід також враховувати постанову НКРЕКП № 2516 від 30.09.2015 року «Про затвердження алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки».

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач посилався на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 904/1858/16, від 14.03.2018 року у справі № 910/9806/16, від 10.05.2018 року у справі № 908/2322/16, від 22.05.2018 року у справі № 926/2733/16, від 12.06.2018 у справі № 922/1010/16, від 14.06.2018 у справі № 904/2743/16, від 11.09.2018 року у справі № 907/327/16, від 18.09.2018 у справі № 906/1075/17, від 21.03.2019 року у справі № 905/1100/18.

В засіданні суду 16.01.2019 року представник відповідача позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні, в засіданнях суду 14.02.2019, 05.03.2019, 19.03.2019, 27.03.2019, 09.04.2019, 16.04.2019, 25.04.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав в розмірі та з підстав, зазначених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити в повному обсязі, відповідач явку свого представника не забезпечив, подаючи клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття в судове засідання представника через стан його здоров`я, з цих підстав розгляд справи неодноразово відкладався.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 статті 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, якщо їх було належним чином повідомлено про судове засідання, у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, судом прийнято рішення у справі без участі представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд у задоволенні позову відмовляє повністю з наступних підстав.

11.04.2017 року позивачем - публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», як продавцем, та відповідачем товариством з обмеженою відповідальністю «Уманьгаз Збут», як покупцем, був укладений договір № 17-262-Н купівлі-продажу природного газу (далі Договір, а.с. 15-20).

Відповідно до п. п. 1.1. - 1.3. п. 1 Договору, продавець зобов`язався передати у власність покупцю у 2017 році природний газ, який може бути поставлений (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України)та/або імпортований природний газ, ввезений публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на митну територію України, а покупець прийняти і оплатити цей природній газ на умовах цього договору. Природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам.

Пунктом 6.1. Договору встановлено:

оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу (абз. 1,2);

остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 і має бути здійснена протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі, якщо продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк (абз. 3);

вартість фактично переданого природного газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі, коригуючи актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються покупцем продавцеві до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу (абз. 4);

покупець може ініціювати проведення розрахунку за придбаний природний газ за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 і після спливу 90 денного строку, передбаченого абзацом 3 цього пункту (абз. 7);

сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаємних розрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк (абз. 8).

Оплата за природний газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідно постановою НКРЕКП (п. 6.2. Договору).

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором (п. п. 7.1).

У п.п. 7.2 договору сторони погодили, що у разі невиконання покупцем п. п. 6.1. цього договору, він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день його прострочення.

Відповідно до п.п. 11.1. Договору, Договір набрав чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює свої дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.04.2017 року, і діяв в частині продажу природного газу до 30.09.2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Договір погоджений його сторонами, що підтверджується підписами їх представників та печатками юридичних осіб.

Із актів приймання-передачі природного газу від 30.04.2017, 31.05.2017, 30.06.2017, 31.07.2017, 31.08.2017, 30.09.2017, актів звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які подаються субсидії, актів звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які подаються пільги, погоджених та підписаних відповідачем та Управлінням праці та соціального захисту населення Уманської райдержадміністрації, Христинівської райдержадміністрації, Маньківської райдержадміністрації, бухгалтерської довідки позивача станом з 01.04.2017 по 28.02.2018 року, виписки позивача по операціях з відповідачем з 01.04.2017 по 28.02.2018 року вбачається, що позивач поставив, а відповідач прийняв протягом квітня-вересня 2017 року природний газ на загальну суму 67949271 грн. 89 коп., а відповідачем цей газ постачався споживачам, оплату за який, в тому числі, здійснювали управління праці і соціального захисту населення Уманської райдержадміністрації, Христинівської райдержадміністрації, Маньківської райдержадміністрації в межах пільг і субсидій населенню(т. 1 а.с. 26-134)

Головним управлінням Державної казначейської служби України в Черкаській області (сторона 1), Департаментом фінансів Черкаської обласної державної адміністрації (сторона 2), відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю «Уманьгаз Збут» (сторона 3), позивачем Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (сторона остання) підписано наступні спільні протокольні рішення і додатки до них:

14.04.2017 року підписано Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 2193 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі Спільне протокольне рішення № 2193, т. 1 а.с. 160-161);

15.05.2017 року між позивачем та відповідачем підписано Додаток № 1 до Спільного протокольного рішення № 2193 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету (т.1 а. с. 161 зворот-162);

15.05.2017 року підписано Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 2561 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі Спільне протокольне рішення № 2561, т. 1 а.с. 163); Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 2559 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі Спільне протокольне рішення № 2559, т. 1 а.с. 164 зворот-165) Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 2560 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі Спільне протокольне рішення № 2560, т. 1 а.с. 166 зворот - 167); Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 2562 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі Спільне протокольне рішення № 2562, т. 1 а.с. 168 зворот - 169);

20.07.2017 року підписано Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3089 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі Спільне протокольне рішення № 3089, т. 1 а.с. 170 зворот - 171); Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3090 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі Спільне протокольне рішення № 3090, т. 1 а.с. 172 зворот - 173); Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3092 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі Спільне протокольне рішення № 3092, т. 1 а.с. 174 зворот - 175); Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3091 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі Спільне протокольне рішення № 3091, т. 1 а.с.180 зпорот - 181);

16.08.2017 року підписано Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3245 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі Спільне протокольне рішення № 3245, т. 1 а.с. 176 зворот - 177); Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3244 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі Спільне протокольне рішення № 3244, т. 1 а.с. 178 зворот - 179);

19.09.2017 року підписано Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3518 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі Спільне протокольне рішення № 3518, т. 1 а.с. 182 зворот - 183);

18.10.2017 року підписано Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3676 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України (далі Спільне протокольне рішення № 3676, т. 1 а.с. 184 зворот - 185).

Відповідно до розділу 1 вказаних протокольних рішень, предметом Спільного протокольного рішення є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» (далі Постанова Уряду від 11.01.2005 №20).

У розділі 2 вищезазначених протокольних рішеннях його сторонами погоджена організація проведення взаєморозрахунку відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» та визначено наступний порядок погашення заборгованості:

Державна казначейська служба України перераховує Стороні 1 відповідні кошти загального фонду з приміткою «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20», далі ці кошти Сторона 1 перераховує на рахунок Стороні 2, Сторона 2 перераховує кошти Стороні 3, а Сторона 3 перераховує кошти Стороні останній.

Розділом 3 протокольних рішень передбачено, що з метою реалізації цього Спільного протокольного рішення Сторони зобов`язуються:

забезпечити подання до органів Державної казначейської служби України належним чином оформлених спільних протокольних рішень та платіжних доручень згідно з Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03 серпня 2015 року №493/688 (далі Порядок проведення розрахунків);

перерахувати кошти наступній Стороні, а Сторона остання до загального фонду Державного бюджету України не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок;

оперативно обмінюватись наявною інформацією, виходячи з принципів задоволення взаємних інтересів у процесі реалізації цього Спільного протокольного рішення;

забезпечити проведення розрахунків відповідно до цього Спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на розрахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою цим Спільним протокольним рішенням.

Сторони, що підписали Спільні протокольні рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005 №20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов`язань за Спільними протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України (п. 4 Спільних протокольних рішень).

На виконання вищезазначених спільних протокольних рішень та у визначеному цими рішеннями порядку, відповідач перерахував позивачу заборгованість за договором від 11.04.2017 року №17-262-Н купівлі-продажу природного газу, що підтверджується платіжними дорученнями № 110 від 16.05.2017 року на суму 7316937,85 грн., № 109 від 16.05.2017 року на суму 27683062,15 грн., № 117 від 20.06.2017 року на суму 250000 грн., № 120 від 06.07.2017 року на суму 200000 грн., № 131 від 11.09.2017 року на суму 20000000 грн., № 122 від 06.07.2017 року на суму 2000000 грн., № 126 від 02.08.2017 року на суму 100000 грн., № 132 від 11.09.2017 року на суму 100000 грн., № 149 від 16.10.2017 року на суму 1500000 грн., № 155 від 26.10.2017 року на суму 500000 грн., № 154 від 26.10.2017 року на суму 200000 грн., № 1 від 27.11.2017 року на суму 7000000 грн., № 9 від 28.11.2017 року на суму 500000 грн., № 5 від 27.11.2017 року на суму 200000 грн.

В позовній заяві позивач стверджує, що відповідач свої зобов`язання за договором поставки природного газу виконав з порушенням умов п. 6.1 Договору, за поставлений природний газ розрахувався не вчасно.

За розрахунком позивача, згідно з даними його бухгалтерського обліку, відповідач заборгованість по основному боргу станом на день подання позову сплатив в повному обсязі із порушенням зазначених у п. п. 6.1. Договору строків, у зв`язку з чим, позивачем заявлені до стягнення 3% річних, пені, інфляційних втрат за зобов`язання травня 2017 року у розмірі відповідно 60012,35 грн., 250051,47 грн., 8572,82 грн. за період прострочення з 28.06.2017 по 20.09.2017 року, за зобов`язанням червня 2017 року у розмірі відповідно 26339,95 грн., 1997,90 грн. (пеня на борг по пільгам/субсидіям/компенсаціям), 107751,89 (пеня на борг без пільг/субсидій/компенсацій), 864,02 грн. за період прострочення з 26.07.2017 по 09.10.2017 року, за зобов`язанням липня 2017 року у розмірі відповідно 36991,28 грн., 40402,56 грн. (пеня на борг по пільгам/субсидіям/компенсаціям), 113727,76 грн. (пеня на борг без пільг/субсидій/компенсацій), 127392,71 грн. за період прострочення з 26.08.2017 по 19.12.2017 року, за зобов`язанням серпня 2017 року у розмірі відповідно 44007,72 грн., 58260,99 грн. (пеня на борг по пільгам/субсидіям/компенсаціям), 140488,19 грн. (пеня на борг без пільг/субсидій/компенсацій), 151483,77 грн. за період прострочення з 26.09.2017 по 05.02.2018 року, за зобов`язанням вересня 2017 року у розмірі відповідно 59047,86 грн., 253418,08 грн. (пеня на борг по пільгам/субсидіям/компенсаціям), 113727,76 грн. (пеня на борг без пільг/субсидій/компенсацій), 243347 грн. за період прострочення з 26.10.2017 по 05.02.2018 року (а. с. 21-25).

Отже, спірні правовідносини сторін виникли із договору від 11.04.2017 року №17-262-Н купівлі-продажу природного газу, вимоги позивача та заперечення відповідача витікають із прав і обов`язків сторін за цим договором.

За змістом ст.ст. 173, 174, 193, 202 ГК, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 599 ЦК України, угода (договір) є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань), зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, припиняється на підставах, встановлених договором або законом, зокрема належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення пені, передбаченої пунктом 7.2. статті 7 Договору від 11.04.2017 року №17-262-Н купівлі-продажу природного газу, та наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, у виді інфляційних втрат і 3% річних.

При вирішенні спору про стягнення спірних сум пені, інфляційних втрат, 3% річних за період прострочення з 26.05.2017 року до 05.02.2018 року, суд керується приписами статей 549 - 552, 610-612, 614, 625 ч. 2 ЦК України, статей 216-218, 229 - 232, 234 ГК України, нормами Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», роз`ясненнями, викладеними в постановах Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» № 14 від 17.12.2013 року, умовами статті 7 договору від 11.04.2017 року №17-262-Н купівлі-продажу природного газу, укладеного сторонами, щодо відповідальності за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Спірні правовідносини, зокрема і щодо укладення спільних протокольних рішень, регулюються спеціальними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005, якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 №493/688, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію.

Відповідно до пунктів 1.1 - 1.3 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 №493/688 (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), цей Порядок визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідні департаменти фінансів), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», ДП «Енергоринок», ПАТ «Укртрансгаз», ПАТ «Укргазвидобування», виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами та іншими учасниками розрахунків за природний газ, послуги з постачання, розподілу та транспортування природного газу, в тому числі послуги замовленої потужності, фізичного транспортування природного газу, балансування обсягів природного газу (далі - послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу), теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 (далі - Порядок). Розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ або вугілля, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку. Схеми розрахунків узгоджують відповідні департаменти фінансів спільно з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг). Відповідні органи Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) контролюють проведення розрахунків від початку розрахунків до зарахування податків до Державного бюджету України або на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Згідно з п. п. 2.1 - 2.3 вищевказаного Порядку постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку, складають щомісяця до 10 числа з розпорядниками коштів акти звіряння, а в разі проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг) на строк не більше одного місяця постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг) визначають договірну величину споживання ресурсів (товарів, послуг), про що укладають відповідний договір з розпорядниками коштів. Один примірник акта звіряння або договору надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння або договорів. Зведені реєстри актів звіряння або договорів підписуються керівниками місцевих фінансових органів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг) та надаються відповідним департаментам фінансів. Відповідні департаменти фінансів узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20 числа Державній казначейській службі України (далі - Казначейство України) та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України в областях, місті Києві (далі - головні управління Казначейства) у формі узгоджених з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними зведеними реєстрами актів звіряння або реєстрами договорів за підписами керівників відповідних департаментів фінансів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг).

Пунктом 2.7 зазначеного Порядку встановлено, що розпорядники коштів за рахунок отриманих субвенцій із загального фонду Державного бюджету України здійснюють розрахунки за природний газ, теплопостачання та електроенергію шляхом перерахування коштів на рахунки постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг), відкриті в органах Казначейства, в разі проведення розрахунків за електроенергію - на поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергопостачальників, відкриті в уповноваженому банку.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.10.2016 № 705 «Про внесення змін до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій, компенсацій», у пункті 7 в абзаці 4 слова «за згодою учасників» виключено, а також, доповнено пункт абзацами такого змісту: «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», ПАТ «Укртрансгаз», державне підприємство «Енергоринок», виробники електроенергії та вугледобувні підприємства підписують з учасниками розрахунків спільні протокольні рішення протягом п`яти робочих днів. До розрахунків включаються нараховані суми пільг лише в межах обсягів фактичного використання (споживання) ресурсів (товарів, послуг) відповідно до довідки, що надається постачальниками ресурсів (товарів, послуг). Учасник розрахунку має право відмовитися від підписання спільного протокольного рішення виключно за умови відсутності боргу перед учасником за товари/послуги, який планується погасити відповідно до цього Порядку. Так, спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду державного бюджету є частиною законодавства, оскільки укладені на виконання постанови Кабінету Міністрів України, а тому є обов`язковими для виконання всіма сторонами.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2516 від 30 вересня 2015 року (в редакції, що діяла на момент існування правовідносин між сторонами, втратив чинність 19.10.2017 року) затверджено «Алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки», відповідно до якого, цей алгоритм установлює порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки, що надходять за використаний природний газ від побутових споживачів та релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності), виробників теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії для релігійних організацій та надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а також механізм розрахунку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки (далі - газопостачальні підприємства), нормативів перерахування коштів на поточні рахунки операторів газотранспортної та газорозподільних систем, газопостачальних підприємств та на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптових продавців, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам (далі постанова НКРЕКП №2516 від 30.09.2015).

Згідно з пунктом 4 Алгоритму, газопостачальні підприємства та їх структурні підрозділи обумовлюють у відповідному договорі банківського рахунку право банку на договірне списання (перерахування) без платіжних доручень з поточних рахунків із спеціальним режимом використання коштів, що надходять за спожитий природний газ від категорій «населення» та «ТКЕ населення», згідно з положеннями цього Алгоритму.

Відповідно до пункту 6 Алгоритму споживачі, які відносяться до категорій «населення» та «ТКЕ населення» оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкриті в установах уповноваженого банку газопостачальними підприємствами та їх структурними підрозділами.

Відповідно до пункту 1.2 договору №17-262-Н від 11.04.2017 року передбачено, що природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам.

Згідно зі ст. 12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Підписання сторонами спільних протокольних рішень і виконання їх положень, а також положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688 свідчить, що сторони фактично погодились, що оплата за природний газ за договором №17-262-Н від 11.04.2017 року підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільних протокольних рішень. Тим самим сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, надані відповідно до договору. Тобто, враховуючи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання боржником зобов`язань перед кредитором, які виникли на підставі Договору.

Дані обставини виключають застосування штрафних санкцій у вигляді пені, так само як і нарахування 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання і нарахувань інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України.

Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20, визначено механізм перерахування субвенції з державного бюджету та встановлено перелік органів, які уповноважені встановлювати факт наявності підстав для такого порядку розрахунків.

Отже, підписання спільних протокольних рішень уповноваженими державними органами, а саме: Головним управлінням державної казначейської служби України в Черкаській області (органу відповідальному за операції по рахунку); Департаментом фінансів Черкаської обласної державної адміністрації (органу, який є розпорядником державних коштів) є підтвердженням встановлення факту наявності підстав для такого порядку розрахунків.

Відповідно до розділу 4 спільних протокольних рішень, сторони, що підписали спільні протокольні рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов`язань за цими спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.

Така правова позиція викладена також в постанові Верховного суду від 18.09.2018 року у справі 906/1075/17.

Крім того, за кошти субвенцій з державного бюджету відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2015 року «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» (далі - Порядок) на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України.

За механізмом взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначеним названим Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов`язаних із газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Фактично, визнаючи неможливість розрахунків у цій частині підприємствами ПЕК, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює цим самим характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору у частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови.

Оформлення та підписання у конкретному випадку спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків слід вважати елементами оформлення розрахунків за державні кошти, шляхом субвенцій останньої.

Статтею 7 ГК України визначено, що відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Згідно з положеннями частин першої-третьої статті 12 ГК України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Укртрансгаз». Наведене регулювання визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» (далі - Порядок).

Аналіз змісту Порядку вказує на те, що держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Пунктом 7 Порядку визначено, що розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

З наведеного вбачається адміністративно-правове регулювання відносин щодо механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема, на оплату природного газу.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (надалі - ПЕК), визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто, як вірно вказує скаржник, державою офіційно визнається неможливість підприємств ПЕК забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (в залежності від рівня отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами ПЕК, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонам на підставі укладених між ними договорів.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, якою приймаються законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. А тому на виконання таких законодавчих актів державою в особі відповідних державних органів приймаються підзаконні нормативні акти, як то Постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки.

Тобто, підписавши спільні протокольні рішення, сторони погодилися з тим, що між ними встановлюється інший, а не той, що був врегульований договором, порядок розрахунків.

Така правова позиція викладена у Постанові Верховного суду від 22.05.2018 року у справі № 926/2733/16.

Враховуючи вищезазначені норми законодавства, положення спеціальних нормативно-правових актів, які регулюють спірні правовідносини, правові висновки та позиції Верховного Суду та, крім того, враховуючи правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 904/1858/16, від 14.03.2018 року у справі № 910/9806/16, від 12.06.2018 у справі № 922/1010/16, від 14.06.2018 у справі № 904/2743/16, від 11.09.2018 року у справі № 907/327/16, від 18.09.2018 у справі № 906/1075/17, від 21.03.2019 року у справі № 905/1100/18, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача 3% річних, інфляційні втрати та пеню за зобов`язання травня 2017 року за період прострочення з 28.06.2017 по 20.09.2017 року, за зобов`язанням червня 2017 року. за період прострочення з 26.07.2017 по 09.10.2017 року, за зобов`язанням липня 2017 року за період прострочення з 26.08.2017 по 19.12.2017 року, за зобов`язанням серпня 2017 року за період прострочення з 26.09.2017 по 05.02.2018 року, за зобов`язанням вересня 2017 року за період прострочення з 26.10.2017 по 05.02.2018 року

Згідно з спільними протокольними рішеннями від 14.04.2017 року № 2193, від 15.05.2017 року № 2193, № 2561, № 2559, № 2560, № 2562, від 20.07.2017 року № 3089, № 3090, № 3092, № 3091, від 16.08.2017 року № 3245, № 3244, від 19.09.2017 року № 3518, від 18.10.2017 року № 3676 відповідач перераховує позивачу грошові кошти за надані послуги за договором від 11.04.2017 року №17-262-Н купівлі-продажу природного газу за 2017 рік (розд. 2 спільних протокольних рішень).

У розділах 3 спільних протокольних рішень передбачено, що сторони зобов`язались перераховувати кошти іншій стороні не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок. Згідно з п. 5.2 спільних протокольних рішень вони набирають чинності з моменту їх підписання всіма сторонами й діють до повного виконання сторонами зобов`язань за ними.

Тобто, підписавши зазначені протокольні рішення, сторони спору по суті погодили зміну порядку і строку проведення розрахунків за надані послуги за договором від 11.04.2017 року №17-262-Н купівлі-продажу природного газу.

Враховуючи викладене, підписання сторонами спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, а також фактичне виконання розрахунків в порядку, зазначеному в цих протокольних рішеннях відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20, свідчить про погодження сторонами зміни порядку і строків проведення оплати за природний газ за договором від 11.04.2017 року №17-262-Н купівлі-продажу природного газу.

Отже, сторонами за їх взаємною згодою і домовленістю було змінено порядок проведення остаточного розрахунку, та їх відносини були підпорядковані вимогам спільних протокольних рішень і спеціальних нормативно-правових актів, зокрема постанові Кабінету Міністрів України від 11.01.2015 № 20.

Таким чином, відповідач на виконання умов спільних протокольних рішень повністю розрахувався за природний газ, не прострочив виконання грошового зобов`язання, що свідчить про відсутність підстав для нарахування та стягнення з відповідача сум пені, інфляційних по сумам сплаченим за спільними протокольними рішеннями, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача спірних сум пені, інфляційних втрат та 3 % річних задоволенню не підлягають.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене суд надає перевагу запереченням відповідача, а позов визнає необґрунтованим, недоказаним і у його задоволенні відмовляє повністю.

На підставі статті 129 ГПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьгаз Збут» про стягнення 1992366 грн. 22 коп. відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 31.05.2019 року.

Суддя В.М. Грачов