ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року Справа № 915/827/17

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

за участі секретаря Сьянової О.С.

та представників сторін:

від позивача: Сафронова Ю.І., дов. від 10.07.2018 № 32;

від відповідача: Волошина О.А., розп. від 16.11.2016 № 53-рк;

розглянувши у підготовчому засіданні справу № 915/827/17

за позовом приватного підприємства Євротранс-Юг,

вул. Новогрушівська, 9, с. Грушівка, Первомайський район, Миколаївська область, 55225;

до Управління соціального захисту населення Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області,

вул. Центральна, 1, с. Катеринка, Первомайський район, Миколаївська область, 55263;

про стягнення грошових коштів у сумі 144500 грн. 45 коп.

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство (ПП) Євротранс-Юг звернулося з позовом до Управління соціального захисту Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області (далі Управління) про стягнення з останнього грошових коштів у сумі 144500 грн. 45 коп. витрат за січень-травень 2015 року на перевезення пасажирів, які користувалися пільгами з оплати проїзду у приміських автобусах, з посиланням на порушення Управлінням умов укладеної з позивачем угоди від 12.01.2015 № 7/42 про порядок відшкодування збитків (далі угода про відшкодування), пов`язаних з перевезенням пільгових категорій пасажирів автобусами приміських та міжміських маршрутів, а саме, умов щодо своєчасного та у повному обсязі перерахування позивачу, як перевізнику, коштів за фактично перевезених пільговиків.

Управління в запереченнях, зареєстрованих у суді 25.09.2017 за вх. № 13418/17 та 27.09.2017 за № 13529/17, позов не визнало, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним, так як Управлінням, як розпорядником наданих державою коштів, виконано всі вимоги законодавства та свої зобов`язання за угодою про відшкодування; відповідачем своєчасно в межах фінансування, наданого на 2015 рік, здійснено часткове відшкодування витрат ПП Євротранс-Юг з пільгового перевезення пасажирів, а решта заборгованості в сумі 144500 грн. 45 коп. залишилася несплаченою у зв`язку з відсутністю надходжень бюджетних коштів в межах відповідних субвенцій, виділених на державну програму соціального захисту, яка передбачає компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Ухвалою від 22.08.2017 порушено провадження в даній справі.

Справа вже розглядалася судами.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 28.09.2017, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 29.11.2017, у позові відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено розміру заявленої до стягнення суми витрат, а суд апеляційної інстанції, натомість, дійшов висновку про наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у спірній сумі, проте позов не підлягає задоволенню, так як загальний обсяг виплат з місцевих бюджетів на державну програму соціального захисту, яка передбачає компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян, не може перевищувати розміру затверджених субвенцій.

Постановою Верховного Суду від 05.06.2018 скасовано указані вище рішення судів першої та апеляційної інстанції, і передано дану справу на новий розгляд до Господарського суду Миколаївської області із зазначенням про те, що для повного та об`єктивного розгляду справи судам необхідно, зокрема, достеменно дослідити підстави, з яких виникла заборгованість, що є предметом спору у справі; надати належну оцінку та перевірити розрахунок спірної суми витрат за надані послуги з перевезення пільгової категорії населення у приміському автомобільному транспорті за заявлений позивачем період, з огляду на зібрані у справі докази (у тому числі, розрахунки витрат, пов`язаних із перевезенням пасажирів пільгової категорії у спірному періоді, форми 2-пільга Витрати на відшкодування збитків, пов`язаних з перевезенням пільгової категорії пасажирів автомобільним транспортом, акт звірки розрахунків між сторонами у справі, тощо), і встановити наявність чи відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи із його предмета і підстав.

За результатом повторного автоматизованого розподілу даної справи, проведеного на підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Миколаївської області від 21.01.2019 № 27 у зв`язку зі звільненням у відставку з посади судді Коваля ОСОБА_1 ., головуючим суддею в даній справі призначено Коваля С.М., і ухвалою від 01.02.2019 справу прийнято до провадження нововизначеного складу суду.

Ураховуючи викладені вище висновки Верховного Суду щодо обставин, які підлягають дослідженню судом при новому розгляді справи, та приписи ч. 4 ст. 46 ГПК України, згідно яких у разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання при первісному розгляді справи, судом розглядаються лише доводи сторін, викладені ними при первісному розгляді справи судом першої інстанції та, відповідно, досліджуються лише ті докази, які відносяться до зазначених доводів.

Вислухавши представників сторін, які підтримали доводи, викладені у позовній заяві та запереченнях на позов відповідно, з урахуванням пояснень та доповнень до них, з викладених у цих документах підстав, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Між ПП Євротранс-Юг (перевізником) та Управлінням укладено угоду від 12.01.2015 № 7/42 про порядок відшкодування збитків, пов`язаних з перевезенням пільгових категорій пасажирів автобусами приміських та міжміських маршрутів, предметом якої є відносини перевізника та Управління по відшкодуванню втрат від перевезень пільгової категорії населення транспортом на міжобласних маршрутах (Первомайськ-Новосілка) до пункту призначення у межах затверджених річних лімітів по мірі надходження субвенції з державного бюджету, згідно з наданими перевізником звітами про фактично виконані роботи.

Згідно умов угоди про відшкодування, Управління зобов`язалося відшкодовувати перевізнику збитки за перевезення пільгових категорій громадян автобусами міжобласних маршрутів відповідно до пункту 3 цієї угоди, а перевізник забезпечувати дотримання законодавчих та інших нормативно-правових актів із питань перевезення пільгових категорій пасажирів та, в разі зміни діючих тарифів, інформувати Управління про таку зміну; перелік пільгових категорій громадян, які мають право на пільговий безкоштовний проїзд, наведено у додатках №№ 1, 2 до угоди (пп. 2.2.1, 2.3.1-2.3.2 угоди про відшкодування).

Крім того, перевізник зобов`язався щомісяця, до 20 числа, надавати Управлінню розрахунки витрат на відшкодування збитків, пов`язаних із перевезенням пільгових категорій населення (додаток № 3) та форму 2-пільга (додаток № 4), а Управління в межах затверджених річних лімітів упродовж 10 днів по мірі надходження субвенції з державного бюджету перераховувати перевізнику, згідно з наданими ним звітами, суму коштів за фактично перевезених пільговиків району пропорційно заборгованості всіх підприємств та організацій, що надають послуги з перевезення (пп. 3.2, 3.5 угоди про відшкодування).

Сторонами погоджено, що угода вступає у дію з моменту підписання і діє до 31.05.2015; якщо протягом місяця до завершення терміну дії угоди жодна зі сторін не повідомила про її припинення, дія угоди продовжується на наступний термін на тих же умовах (п. 6.1 угоди про відшкодування).

На виконання умов угоди про відшкодування позивачем у січні-травні 2015 року здійснені перевезення пільгової категорії населення та, в порядку п. 3.2 угоди про відшкодування, надані Управлінню розрахунки витрат на відшкодування збитків, пов`язаних із перевезенням пільгових категорій населення за період 20.01-31.05.2015 на загальну суму 624096 грн. 90 коп. та відповідні форми обліку 2-пільга (т. 1, а.с. 205-224, т.3, а.с. 63-101, 105-161, 164-203, т. 4, а.с. 1-253, т. 5, а.с. 1-230).

Управлінням, в свою чергу, розглянуто подані позивачем документи та прийнято до оплати витрати за спірний період у загальній сумі 592535 грн. 52 коп., що підтверджується відповідними довідками відповідача (т. 1, а.с. 71-77).

За твердженнями Управління, ним у 2015 році перераховано позивачу грошові кошти в загальній сумі 667052 грн. 34 коп., і таке підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями та довідкою Управління (т. 1, а.с. 78, 187-193, 195-204).

Разом із тим, згідно графи призначення платежу, з метою погашення заборгованості за спірний період січень-травень 2015 року Управлінням сплачено грошові кошти в загальній сумі 436558 грн. 80 коп. згідно платіжних доручень: від 25.02.2015 № 2614 на суму 285740 грн. 36 коп. за січень 2015 року; від 26.03.2015 № 2663 на суму 80995 грн. за лютий 2015 року; від 06.05.2015 № 2809 грн. на суму 64948 грн. 30 коп. за квітень 2015 року; від 26.05.2015 № 2810 на суму 4621 грн. 70 коп. за квітень 2015 року; від 26.05.2015 № 2956 на суму 253 грн. 44 коп. за травень 2015 року.

Викладене також випливає із змісту заперечень відповідача та пояснень представників сторін у судових засіданнях, згідно яких до 2015 року між сторонами існувала інша угода про відшкодування, і станом на 01.12.2014 заборгованість відповідача перед позивачем за цією угодою становила 219017 грн. 26 коп., тому частина перерахованих Управлінням коштів була спрямована саме на погашення заборгованості за попередньою угодою про відшкодування.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується що з прийнятої до оплати за спірний період суми коштів 592535 грн. 52 коп. Управлінням сплачено ПП Євротранс-Юг кошти в сумі 436558 грн. 80 коп., внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 155976 грн. 72 коп.

Разом із тим, згідно складеного сторонами акту звірки взаєморозрахунків станом на 01.08.2016 (т. 1, а.с. 168), заборгованість відповідача перед підприємством становить 144500 грн. 45 коп., і позивач просить суд про стягнення з Управління саме цієї суми.

Таке відповідає принципу диспозитивності господарського судочинства, закріпленого ст. 14 ГПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, Управлінням не відшкодовано ПП Євротранс-Юг витрати за угодою про відшкодування за період січень-травень 2015 року в сумі 144500 грн. 45 коп.

Викладене, крім того, встановлено Одеським апеляційним адміністративним судом у постанові від 29.06.2017 у справі № 814/527/17, яка набрала законної сили в порядку, визначеному законодавством.

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, указана постанова є преюдиційною для вирішення спору в даній справі в часині висновку про не відшкодування Управлінням позивачу витрат у сумі 144500 грн. 45 коп.

Цивільним законодавством визначено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них (ст. 908 ЦК України).

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, врегульовані Законом України Про автомобільний транспорт (далі Закон).

Згідно приписів названого закону, автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах (ч. 1 ст. 29 Закону).

Пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 37 Закону).

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону (ч. 2 ст. 29 Закону)

Відповідно до ст. 102 БК України, видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті б пункту 4 частини 1 статті 89 цього Кодексу (державні програми соціального захисту), проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг здійснюються, зокрема, компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян (ч. 5 ст. 102 БК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

На виконання вимог статті 102 БК України постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі Порядок).

Згідно з пунктом 3 Порядку, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Законодавством установлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування (ч.ч. 3, 4 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України).

Позивач є суб`єктом господарювання, який надає послуги з перевезення пасажирів, і метою його діяльності, як учасника господарських відносин, є, зокрема, одержання прибутку, відповідно до ч. 2 ст. 3 ГПК України.

З огляду на наведені норми законодавства у позивача виникло цивільне право на відшкодування вартості послуг перевезення, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а у відповідача як органу, через який діє держава у цивільних відносинах, цивільний обов`язок здійснити з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки: по-перше, згідно ч. 1 ст. 167 ЦК України, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин; по-друге, держава, в порядку ст. 170 ЦК України, набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

За змістом ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Отже, Управління зобов`язане здійснити з ПП Євротранс-Юг розрахунки за послуги, надані особам, які мають право на соціальні пільги, і відсутність бюджетних призначень на ці видатки не є підставою для звільнення відповідача від виконання встановленого чинним законодавством зобов`язання.

Право позивача на отримання компенсації вартості послуг перевезення, наданих пільговим категоріям громадян, підлягає захисту, незважаючи на те, що Законом України Про Державний бюджет України на 2016 рік не передбачено видатків на ці потреби оскільки фінансові зобов`язання держави виникли не із зазначеного Закону, а з законодавства, яким унормовано надання соціальних пільг указаним категоріям осіб, а також із нормативно-правових актів, якими встановлено порядок здійснення розрахунків з виконавцями послуг, зокрема послуг із перевезення відповідних категорій громадян.

Викладене кореспондується з приписами ч. 2 ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України, якими не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Аналогічну правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги, тощо, у залежність від видатків бюджету неодноразово висловлював Конституційний Суд України (рішення від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007).

Так, у рішенні від 09.07.2007 № 6-рп/2007 Конституційний Суд України наголосив, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

Разом із тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ (справа Кечко проти України, заява № 63134/00) держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними; органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішеннях ЄСПЛ від 18.10.2005 у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України та від 30.11.2004 у справі Бакалов проти України також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Наведену правову позицію викладено і в постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі № 905/2358/16 та в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справах № 911/4249/16 та № 906/621/17.

Ураховуючи викладене, суд відхиляє твердження відповідача про несплату позивачу спірної суми у зв`язку з відсутністю надходжень бюджетних коштів в межах відповідних субвенцій.

Заперечення відповідача проти позовних вимог посилаючись на відкриття кримінального провадження управлінням захисту економіки в Миколаївські області №0003100 за ч. 3 ст. 191 Кримінального кодексу України стосовно ПП Євротранс-Юг, не обґрунтовані, оскільки відкриття кримінального провадження за фактом не є доказом вчинення кримінального правопорушення позивачем.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, згідно п. 1 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ураховуючи наведене, оскільки матеріали справи не містять вироку суду, що набрав законної сили у відношенні відповідальних осіб ПП Євротранс-Юг, правові підстави заперечень відповідача, які спростовують позовні вимоги позивача, відсутні.

Інші аргументи відповідача також не можуть слугувати підставою для відмови у задоволені позовних вимог, оскільки стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судом.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

З огляду на викладене господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Господарським законодавством визначено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилось неможливим внаслідок дії непереборної сили. Не вважаються такими обставинами, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 2 ст. 218 ГК України).

Таким чином, суд визнає обґрунтованою та підлягаючою задоволенню вимогу позивача про стягнення з Управління грошових коштів у сумі 144500 грн. 45 коп. витрат за січень-травень 2015 року на перевезення пасажирів, які користувалися пільгами з оплати проїзду у приміських автобусах, а тому позов ПП Євротранс-Юг належить задовольнити повністю.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, у разі задоволення позову, на відповідача (ст. 129 ГПК України).

Ураховуючи викладене, суд відшкодування витрат ПП Євротранс-Юг на оплату позовної заяви судовим збором, згідно з квитанцією від 14.08.2017 № 0.0.826783823.1 у сумі 2167 грн. 50 коп., покладає на відповідача.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов приватного підприємства Євротранс-Юг задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області, вул. Центральна, 1, с. Катеринка, Первомайський район, Миколаївська область, 55263, ідентифікаційний код 20905329, на користь приватного підприємства Євротранс-Юг, вул. Новогрушівська, 9, с. Грушівка, Первомайський район, Миколаївська область, 55225, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , грошові кошти у сумі 144500 (сто сорок чотири тисячі п`ятсот) грн. 45 коп. витрат на перевезення пасажирів, які користувалися пільгами з оплати проїзду у приміських автобусах, а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 2167 (дві тисячі сто шістдесят сім) грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оформлене відповідно до статті 238 цього Кодексу, рішення підписано 20.05.2019.

Суддя С.М.Коваль