РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.05.2019 р.Справа № 910/6316/15-г

За позовом Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової

втрати працездатності

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Здравіє"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фонд соціального страхування України

про стягнення 9 187 248,00 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Ліпіна В.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді у господарському суді міста Києва перебуває справа № 910/6316/15-г за позовом Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Здравіє" (далі - відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фонд соціального страхування України (далі - третя особа) про стягнення 9 187 248,00 грн.

Позовні вимоги у даній справі мотивовані тим, що відповідачем, внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції, заподіяно позивачу шкоду у загальному розмірі 9187 248,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції встановлено рішенням Антимонопольного комітету України № 685-р. від 29.12.2014 р. у справі № 20-26.13/235-14.

Ухвалою від 31.10.2018 р. у справі призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз; зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

До господарського суду міста Києва з експертної установи надійшли матеріали справи з повідомленням про неможливість надання висновку.

Ухвалою від 25.03.2019 р. поновлено провадження у справі, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 10.04.2019 р.

Судове засідання 10.04.2019 р. не відбулось у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Зеленіної Н.І.

Ухвалою від 22.04.2019 р. викликано сторін у судове засідання 14.05.2019р.

У судовому засіданні 14.05.2019 р. представники позивача та третьої особи підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач своїх представників у судове засідання вкотре не направив, про причини неявки суд не повідомив; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 1 4.05.2019 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

У 2013 році Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було проведено процедури закупівлі послуг санаторно-лікувальних закладів із санаторно-курортного та відновлювального лікування застрахованих осіб і членів їх сімей:

- згідно з оголошенням про проведення процедури закупівлі №141685, опублікованим 5 інформаційному бюлетені "Вісник державних закупівель" від 14.06.2013 № 46/3 (789/3), (1105 лотів) (Процедура закупівлі-1);

- згідно з оголошенням про проведення процедури закупівлі №189077, опублікованим в інформаційному бюлетені "Вісник державних закупівель" від 25.10.2013 № 84/2 (827/2), (1539 лотів) (Процедура закупівлі-2).

Участь у закупівлях -1 та-2 приймали участь Товариство з обмеженою відповідальністю "Здравіє" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Медреабілітація".

За результатами проведення Процедури закупівлі-2 Виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було укладено договір про закупівлю за державні кошти з Товариством з обмеженою відповідальністю "Медреабілітація".

За результатами проведення Процедури закупівлі-1 позивачем було укладено з відповідачем Договір №214/07/13 від 13.08.2013 р. про закупівлю за державні кошти (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, відповідач зобов`язувався протягом строку дії цього Договору надати послуги із санаторно-курортного та відновлювального лікування застрахованим особам та членам їх сімей на підставі санаторно-курортних путівок у кількості. За видами та ціною, що визначені в Додатку №1 до цього Договору, а позивач - прийняти і оплатити такі послуги.

Згідно п. 3.1. Договору, ціна договору становить з ПДВ 20 178 900,00 грн.

Додатковим договором №2 від 16.12.2013 сторони зменшили ціну Договору до 20 166 468,00 грн. 00 коп.

Позивачем здійснено перерахування коштів на користь відповідача за путівки на III - IV квартали 2013 року в загальній сумі 19 386 753,67 грн.

Водночас, рішенням Антимонопольного комітету України № 685-р від 29.12.2014 у справі № 2026.13/235-14 дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Медреабілітація" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Здравіє" під час участі у Процедурі закупівлі-1 (лоти №№ 261-265) та Процедурі закупівлі 2 (лоти №№25,887-890), визнані порушенням, передбаченим п. 1 ст. 50 та п. 4 ч.2 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів.

3a вчинене порушення Антимонопольним комітетом України на Товариство з обмеженою відповідальністю "Здравіє" було накладено штрафу розмірі 1 000 000,00 грн. згідно з Процедурою закупівлі-1 (лоти №№ 261-265); та у розмірі 1 000 000,00 грн. згідно з Процедурою закупівлі-2 (лоти №№ 25,887-890).

Як вказує позивач, за Договором №214/07/13 від 13.08.2013 ним було придбано наступну кількість путівок:

Лот № 261 - 261 путівка на суму 1 622 376 грн.;

Лот № 262 - 33 путівки на суму 205 128 грн.;

Лот № 263 - 218 путівок на суму 1 355 088 грн.;

Лот № 264 - 81 путівка на суму 503 496 грн.;

Лот № 265 - 146 путівок на суму 907 536 грн.

Всього за лотами №№261-265 позивачем було придбано 739 путівок на загальну суму 4 593 624,00 коп.

Звертаючись до суду з даним позовом, Виконавча дирекція Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності зазначає, що у результаті порушення відповідачем Закону України "Про захист економічної конкуренції", позивач поніс збитки у розмірі 9 187 248,00 грн., які просить суд стягнути з відповідача.

Відповідач заперечень по суті спору під час судового розгляду справи не надав.

За результатом розгляду даної справи, суд зазначає наступне.

Основним завданням Антимонопольного комітету України, відповідно до приписів статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" є, зокрема, участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; сприяння розвитку добросовісної конкуренції; методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

Відповідно до приписів статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має, зокрема, такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами (пункт 1 частини першої статті 7); приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції (пункт 2 частини першої статті 7); проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб`єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження) (пункт 11 частини першої статті 7). Здійснення іншими органами державної влади повноважень Антимонопольного комітету України, передбачених пунктами 1 - 4 і 11 частини першої, пунктами 1, 2 і 4 частини другої, пунктами 11 - 13, 15 і 16 частини третьої цієї статті, не допускається.

Державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб`єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України (частина четверта статті 4 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Відповідно до частини першої статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; зобов`язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю; визнання суб`єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Згідно з приписами статті 50 вказаного Закону порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є, зокрема, антиконкурентні узгоджені дії.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 6 Закону, антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.

Як унормовано приписами статті 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особи, яким заподіяно шкоду внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть звернутися до господарського суду із заявою про її відшкодування. Шкода, заподіяна порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченими пунктами 1, 2, 5, 10, 12, 18, 19 статті 50 цього Закону, відшкодовується особою, що вчинила порушення, у подвійному розмірі завданої шкоди.

Частиною першою статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, відповідно до частини другої статті 22 ЦК України, є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування шкоди, необхідною є наявність чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вина заподіювача шкоди.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх наявними у матеріалах справи доказами, суд встановив, що позивачем не доведено наявність фактичних збитків, заподіяних відповідачем позивачу.

Так, позивач зазначає, що за лотами, щодо яких Антимонопольним комітетом України було встановлено порушення, передбачені п. 1 ст. 50 та п. 4 ч.2 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", позивач придбав у відповідача 739 путівок на загальну суму 4 593 624,00 коп.

Таким чином, позивач вважає, що у даному випадку збитками є вся сума грошових коштів, сплачена позивачем за путівки по лотам №№ 261-265, і такі збитки підлягають стягненню з відповідача у подвійному розмірі (відповідно до ст. 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Проте, з урахуванням положень 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Суд зазначає, що у даному випадку збитками може бути сума завищеної вартості путівок (тобто різниця між вартістю путівок, за яку позивач мав би можливість їх придбати, за відсутності порушення конкурентного законодавства, та фактично сплаченою вартістю путівок, придбаних за торгами з порушенням ЗУ "Про захист економічної конкуренції").

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ст. 22 ЦК України, сума всіх сплачених коштів за Договором по лотах №№261-265, не може вважатись збитками.

З метою встановлення дійсного розміру завданих позивачу збитків, ухвалою від 31.10.2018 р. у справі призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз; проте матеріали справи надійшли з експертної установи з повідомленням про неможливість надання висновку.

При цьому, із наявних у матеріалах справи доказів суд не має можливості самостійно визначити та встановити розмір завданих позивачу збитків.

Відтак, суд зазначає, що позивачем не доведено наявність усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме, не доведено наявність та розмір шкоди.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищевикладених обставин суд вважає позовні вимоги недоведеними, необґрунтованими, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства України, а відтак, заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити повністю у задоволенні позову за позовом Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до Товариства з обмеженою відповідальністю "Здравіє", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фонд соціального страхування України, про стягнення 9 187 248,00 грн.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.05.2019 р.

Суддя Н.І. Зеленіна