ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2019 Справа № 917/131/19

Суддя господарського суду Полтавської області Сірош Д.М., розглянувши матеріали справи за позовом Фізичної особи-підприємця Маліченка Миколи Васильовича

до Головного управління Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру Полтавської області

про поновлення договору оренди землі, визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки

без участі представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Маліченко Микола Васильович звернувся з позовом до Головного управління Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру Полтавської області з позовом про поновлення договору оренди земельної ділянки площею 11,8360 га, кадастровий номер НОМЕР_19 від 01.12.2011, укладеного між Кременчуцькою районною державною адміністрацією та фізичною особою підприємцем Маліченком Миколою Васильовичем , зареєстрованого у Відділі Держкомзему у Кременчуцькому районі Полтавської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 16 січня 2012 року за № 00783, строком на 7 (сім) років з моменту набрання законної сили рішенням суду уданій справі; визнання укладеною з моменту набрання законної сили рішенням суду у даній справі Додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 01.12.2011, зареєстрованого у Відділі Держкомзему у Кременчуцькому районі Полтавської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 16 січня 2012 року за № 00783 на умовах визначених позивачем.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було вжито всіх необхідних та можливих заходів для поновлення договору оренди землі, в той же час відповідач безпідставно ігнорує процедуру поновлення договору та ухиляється від укладення додаткової угоди щодо продовження дії договору оренди земельної ділянки на нових погоджених умовах.

Ухвалою від 05.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 27.02.19 - 10:40.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 08.04.2019 заяву Фізичної особи-підприємця Маліченка Миколи Васильовича про забезпечення позову задоволено; заборонено Головному управлінню Держгеокадастру у Полтавській області (36039, Полтавська обл., місто Полтава, вул. Уютна, будинок 23, ідентифікаційний код 39767930) приймати рішення та/або здійснювати дії, спрямовані на розпорядження (передачу у власність, користування чи інше речове право) земельними ділянками сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами: НОМЕР_3 (1,836га); НОМЕР_20 (2га); НОМЕР_21 (2га); НОМЕР_22 (2 га); НОМЕР_23 (2 га); НОМЕР_24 (2 га), які утворені шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_25 та знаходяться на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. № 1797 від 22.02.2019) проти позову заперечив, посилаючись на те, що позивачем не надано Витягу з нормативно-грошової оцінки. Крім того, відсутній проект додаткової угоди та будь-які докази фактичного користування земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди землі. До того ж, позивачу було направлено лист-заперечення у поновленні договору оренди землі в місячний термін після його закінчення.

26.02.2019 від позивача надійшло клопотання про приєднання доказів (вх. № 1954), а саме: копії податкової декларації з плати за землю за 2019 рік, копій квитанцій про сплату орендної плати за січень, лютий 2019 року, копії довідки Камянопотоківської сільської ради від 18.02.2019. Зазначені докази долучено до матеріалів справи.

06.03.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 2272) відповідно до якої, наведені у відзиві аргументи позивач вважає такими, що суперечать практиці застосування положень статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Ухвалою суду від 02.04.2019 суд закрив підготовче засідання у справі № 917/130/19 та призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду.

18.04.2019 від відповідача надійшли додаткові пояснення (вх. № 4074), відповідно до яких відповідач повідомив, що договір оренди не може бути пролонгований, оскільки змінилася площа земельної ділянки та кадастровий номер, тобто змінився об`єкт (об`єкт відсутній).

22.05.2019 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 5254), у зв`язку з зайнятістю адвоката в кримінальній справі в Автозаводському районному суді міста Кременчука.

Відповідно до статті 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Доказів неможливості прибуття в судове засідання особисто позивача - ФОП Маліченка Миколи Васильовича суду не надано.

Крім того, суд взяв до уваги, що правова позиція позивача викладена в позовній заяві та у відповіді на відзив.

Крім того, відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

На підставі викладеного, суд відмовляє в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2011 року між Кременчуцькою районною державною адміністрацією в особі голови Кременчуцької районної державної адміністрації Нагорного Юрія Олексійовича (Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Маліченком Миколою Васильовичем (Орендар) укладений договір оренди земельної ділянки.

Відповідно до пункту 1 договору Орендодавець на підставі розпорядження Голови Кременчуцької районної державної адміністрації № 435 від 04.07.2011 року надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (рілля) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області.

В оренду передавалась земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_26 загальною площею 11,8360 га, з них землі запасу сільської ради контур № 6 - 11,8360 га (рілля).

Відповідно до пункту 36 договору, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації.

Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Кременчуцькому районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 січня 2012 року за № 00783. Таким чином, строк дії договору закінчується 16 січня 2019 року.

Також, Орендодавець та Орендар уклали Додаткову угоду до договору оренди землі від 16 січня 2015 року, якою внесли зміни до пункту 7 (щодо розміру орендної плати) договору оренди земельної ділянки від 01 грудня 2011 року. Всі інші умови договору залишились незмінними.

Відповідно до пункту 6 договору, після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

З метою реалізації переважного права на поновлення договору, ФОП Маліченко М.В. 10.10.2018 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області з листом-повідомленням про поновлення договору оренди, до якого додав проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.

Ззначений лист-повідомлення був зареєстрований ГУ Держгеокадастру у Полтавській області за № М-14744/0/25-18 від 10.10.2018. Одночасно позивач направив лист- повідомлення про поновлення договору оренди із проектом додаткової угоди до Кременчуцької районної державної адміністрації, який отримано останньою 10.10.2018.

Листом від 01.11.2018 № 2234/01-55 Кременчуцька районна державна адміністрація повідомила, що у зв`язку з набранням чинності 1 січня 2013 року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 №5245-VI внесенні зміни до статті 122 Земельного кодексу України, згідно з якими районні державні адміністрації позбавлені повноважень щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власність або користування.

Враховуючи наведене, Кременчуцькою районною державною адміністрацією рекомендовано звернутися до розпорядника земель сільськогосподарського призначення, а саме: до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області.

Листом від 16.10.2018 № 32-16-0.332-6162/2-18 ГУ Держгеокадастру у Полтавській області повідомило ФОП Маліченко М.В., що у додатках до листа-повідомлення відсутні агрохімічні паспорти земельної ділянки станом на час передачі земельної ділянки у користування та станом на час спливу п`ятирічного терміну з моменту передачі земельної ділянки в користування та технічна документація з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, затверджена у відповідності до вимог чинного законодавства. Запропоновано орендарю звернутися з відповідним листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі за місяць до спливу строку договору оренди землі.

14.12.2018 ФОП Маліченко М.В. повторно звернувся із листом-повідомленням про поновлення договору оренди, до якого, серед іншого, було додано технічну документацію з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_27 . Зазначений лист-повідомлення був зареєстрований ГУ Держгеокадастру у Полтавській області за № М-180297/0/25-18 від 14.12.2018.

Листом від 09.01.2019 № 108/0/26-19 ГУ Держгеокадастру у Полтавській області повідомило ФОП Маліченко М.В., що термін дії витягу НВ-018 від 25.09.2018 закінчився, та про те, що з 1 січня 2019 року набрала чинність загальнонаціональна (всеукраїнська) нормативна грошова оцінка земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів. Запропоновано врахувати вищезазначене та вжити відповідних заходів.

Позивач вважає дії відповідача незаконними, оскільки останній порушує переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі та укладення додаткової угоди.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі може бути реалізоване шляхом двох окремих правових підстав: перша наведена у частинах 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", друга - у частині 6 вказаної статті.

За змістом частин 1-5 вказаної статті, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Правова конструкція, передбачена частинами 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" узгоджується з положеннями статті 777 Цивільного кодексу України, яка встановлює загальний принцип реалізації переважного права наймача на продовження договору найму на новий строк. За змістом вказаної статті Цивільного кодексу України наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.

Отже, частини 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачають, що орендар ініціює питання поновлення договору оренди землі на новий строк шляхом направлення орендодавцю листа-повідомлення та проекту додаткової угоди. Отримавши зазначений лист-повідомлення та проект додаткової угоди, орендодавець вчиняє ряд юридично значимих дій, а саме: перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

Як встановлено судом, на виконання вимог вказаної норми та умов договору оренди землі позивач своєчасно (10.10.2018 та 14.12.2018) до закінчення строку дії договору оренди землі повідомляв ГУ Держгеокадастру у Полтавській області про намір поновити договір оренди та подавав додаткову угоду.

З огляду на текст позовної заяви та її прохальну частину, суд вважає, що позивачем було ініційовано механізм поновлення строку договору оренди, встановлений саме частинами 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приписами статей 641-642 вказаного Кодексу визначено порядок подання пропозиції до укладення договору (оферта) та її прийняття (акцепт). Так, пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття, а відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а частиною першою статті 16 цього Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, вказані норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права.

Наслідком реалізації правового механізму погодження істотних умов договору оренди, передбаченого частинами 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" є або продовження договору у зв`язку з погодженням між сторонами його істотних умов (таких же або інших), або припинення переважного права орендаря внаслідок їх непогодження (частина 4 статті 33 Закону України "Про оренду землі"). При цьому у випадку не укладення з вини орендодавця додаткової угоди до договору на погоджених між сторонами умовах орендар має правові підстави для захисту свого права в суді і таке право реалізовується шляхом подання позову про визнання додаткової угоди до договору оренди про продовження строку його дії - укладеною.

Відповідно до статті 15 Закону України Про оренду землі істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно з статтями 79 та 79-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій.

Як досліджено судом, земельна ділянка сільськогосподарського призначення, площею 11,8360 га, кадастровий номер НОМЕР_14 , що розташована на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, як об`єкт цивільних прав, була поділена та утворені нові земельні ділянки з наступними кадастровими номерами: НОМЕР_28 (1,836 га); НОМЕР_29 (2 га); НОМЕР_21 (2 га); НОМЕР_22 (2 га); НОМЕР_30 (2 га); НОМЕР_17 (2 га).

Відповідно до відомостей публічно-кадастрової карти земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_18 , площею 11,8360 га відсутня.

Як встановлено частиною 14 статті 33 Закону України "Про оренду землі", у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Наведена правова позиції викладена, також в Постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року № 3-312гс16, відповідно до якої, зміна фактичних площ і меж земельних ділянок з присвоєнням їм нових кадастрових номерів, що відбулося в справі, після укладення договору оренди земельних ділянок, унеможливлює пролонгацію укладеного раніше договору у порядку, передбаченому частинами 1, 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки такі зміни мають наслідком укладання договору оренди земельних ділянок із дотриманням вимог закону щодо порядку одержання земельної ділянки на праві оренди. Верховний Суд України дійшов висновку, що підстави для визнання переважного права на поновлення договору оренди та поновлення його на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі" відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити. При цьому, слід зазначити, що причини зміни площі земельної ділянки значення не мали.

Враховуючи припинення існування спірної земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_18, площею 11,8360 га, вимога про поновлення договору оренди земельної ділянки є безпідставною.

За таких обставин суд відмовляє в позові.

Відповідно до частин 9 та 10 статті 145 Господарського процесуального кодексу України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

З огляду на викладене та зважаючи на відмову у задоволенні позову, заходи забезпечення позову, вжиті господарським судом ухвалою від 08.04.2019, підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 145, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду Полтавської області від 08.04.2019.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 28.05.2019.

Суддя Д.М. Сірош