ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2019 року м. Дніпро Справа № 912/3418/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач)

судді Чередко А.Є., Чус О.В.

секретар Манчік О.О.

за участю в режимі відеоконференції:

від позивача: Панова К.О., представник

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну

скаргу Державного підприємства "Чорноліське лісове господарство"

на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 06.03.2019 року (повний текст складений 11.03.2019, суддя Вавренюк Л.С., м. Кропивницький)

у справі № 912/3418/18

за позовом Кіровоградського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Кропивницький

до Державного підприємства "Чорноліське лісове господарство", с. Богданівка, Знам`янського району Кіровоградської області

про стягнення пені за порушення законодавства про захист економічної конкуренції у розмірі 60 180,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст вимог позовної заяви та рішення суду першої інстанції.

Кіровоградське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовом, в якому просить стягнути з Державного підприємства "Чорноліське лісове господарство" пеню за порушення законодавства про захист економічної конкуренції в розмірі 60 180,00 грн.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 06.03.2019 року позов задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства "Чорноліське лісове господарство" на користь Кіровоградського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України пеню у сумі 59 160,00 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 1 732,14 грн., в решті позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення мотивовано тим, що у встановлений рішенням позивача та статтею 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" строк відповідач не сплатив суми штрафу, з 26.04.2017 року йому розпочато нарахування відповідної пені (після винесення постанови Вищим господарським судом України про скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 року та рішення від 24.11.2016 року у справі № 912/3353/16 про задоволення позову). Відповідач був обізнаний про прийняття позивачем щодо нього рішення та про своє зобов`язання сплатити штраф. Встановлений Законом України "Про захист економічної конкуренції" порядок не ставить початок нарахування пені в залежність від подальшого оскарження порушником рішення про накладення штрафу, а лише зупиняє нарахування пені на визначений період. Господарський суд погодився з твердженням позивача, що сплата штрафу відповідачем прострочена протягом періодів: з 26.04.2017 року по 16.05.2017 року, з 19.09.2017 року по 19.10.2017 року, з 09.11.2018 року по 14.11.2018 року. Разом з тим, суд не погодився з позивачем, що загальна кількість днів прострочення складає 59 днів. Суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 59 160 грн. (68 000,00 грн. х 1,5 % х 58 днів). Оскільки розмір пені не перевищує розмір штрафу, приписи частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" не порушено.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 06.03.2019 року, в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із недоведеністю висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Враховуючи рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18.09.2018 року та постанову суду апеляційної інстанції від 08.11.2018 року у справі № 912/3353/16, позивач вважає, що нарахування пені повинно бути здійснено за періоди: з 26.04.2017 року по 16.05.2017 року, тобто з часу ухвалення постанови Вищого господарського суду України від 25.04.2017 року до початку розгляду справи в суді першої інстанції 16.05.2017 року; з 19.09.2017 року по 19.10.2017 року, тобто часу з моменту постановлення рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18.09.2018 року до початку розгляду справи в суді апеляційної інстанції 19.10.2018 року; з 09.11.2018 року по 14.11.2018 року, тобто з часу ухвалення постанови Центрального апеляційного господарського суду від 08.11.2018 року до сплати визначеної суми штрафу. З такою позицією позивача повністю погодився суд першої інстанції, не приймаючи до уваги ті обставини, що при первинному оскарженні рішення позивача рішення судів першої та апеляційної інстанції були прийняті на користь відповідача, а тому у відповідача виник обов`язок зі сплати штрафу лише після набрання чинності рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 17.05.2017 року на підставі ухвали Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.10.2017 року. При цьому суд не врахував, що час між завершенням розгляду справи в касаційній інстанції та початком розгляду справи в суді першої інстанції, час між завершенням розгляду справи в суді першої інстанції та початком розгляду справи в суді апеляційної інстанції не залежав від відповідача, а залежав від часу направлення справи з касаційного суду до суду першої інстанції, від суду першої інстанції до апеляційного суду. Відповідач не може нести відповідальність за дії інших осіб, а саме касаційного суду або суду першої чи апеляційної інстанцій, які самостійно визначали строки призначення справ до розгляду. Судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення було порушено норми процесуального права, оскільки справа розглянута судом за відсутністю представника відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час та місце судового засідання.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення Господарського суду Кіровоградської області від 06.03.2019 року залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. Посилався на те, що тривалість зупинення нарахування пені визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався розгляд справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу чи перегляд відповідного рішення (постанови) господарського суду (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення у ній, в судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи в суді, коли розгляд чи перегляд не здійснювався (пункт 20.02 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства"). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 921/3353/17-г/6. Відповідач був обізнаний про прийняття щодо нього рішення Відділення та про власний обов`язок сплатити штраф у строки, визначені Законом України "Про захист економічної конкуренції". Накладений на відповідача штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення законодавства про захист економічної конкуренції, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати цього штрафу у строки, визначені законодавством. Посилання відповідача на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідності висновків останнього обставинам справи є необґрунтованими та безпідставними. Також, безпідставним є посилання відповідача на порушення судом норм процесуального права, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Таким чином рішення місцевого господарського суду є законним, вмотивованим та ґрунтується на засадах верховенства права.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.04.2019 року (головуючий суддя - Пархоменко Н.В., Чередко А.Є., Чус О.В) відкрито апеляційне провадження у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.05.2019 року для розгляду справи № 912/3418/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Вечірко І.О. (доповідач), судді - Чередко А.Є., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.05.2019 року вказаною колегією суддів прийнято апеляційну скаргу Державного підприємства "Чорноліське лісове господарство" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 06.03.2019 року у даній справі до свого провадження. Розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 22.05.2019 року в режимі відеоконференції з Господарським судом Кіровоградської області.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Відповідач наданими йому процесуальними правами не скористався та не забезпечив явку в судове засідання свого повноважного представника, хоча про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

Рішенням адміністративної колегії Кіровоградського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (надалі - Відділення, позивач) від 05.07.2016 року № 10-р/к у справі № 11-СДР/04-15 (надалі - Рішення № 10-р/к) дії Товарної біржі "Кіровоградська аграрна біржа", Державного підприємства "Чорноліське лісове господарство" (надалі - ДП "Чорноліське лісове господарство", відповідач), Державного підприємства "Олександрівське лісове господарство", Товариства з додатковою відповідальністю "Інтерресурси" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодський завод пиломатеріалів" при проведенні аукціону з продажу необробленої деревини 4 кварталу 2014 року в цілому, який проводився у два етапи 09.09.2014 року та 23.09.2014 року, визнано порушенням Закону України "Про захист економічної конкуренції", передбаченим пунктом 1 статті 50, частини 1 статті 6 та пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які призвели до усунення конкуренції та спотворення результатів аукціону та накладено за вказане порушення штрафи, зокрема, згідно пункту 3 резолютивної частини Рішення № 10-р/к на ДП "Чорноліське лісове господарство" накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн. Штраф підлягає сплаті у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Відповідно до частини 8 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати до Кіровоградського обласного відділення Антимонопольного комітету України документи, що підтверджують сплату штрафу. Крім того зазначено, що Рішення може бути оскаржено до Господарського суду Кіровоградської області у двомісячний строк з дня його одержання.

Рішення № 10-р/к ДП "Чорноліське лісове господарство" отримано 12.07.2016 року, що підтверджується особистим підписом директора Зуєва О.В. на супровідному листі № 01-12/732 від 08.07.2016 року (а. с. 21). Таким чином, кінцевий термін виконання Рішення №10-р/к -12.09.2016 року.

ДП "Чорноліське лісове господарство" оскаржило Рішення № 10-р/к до Господарського суду Кіровоградської області.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 24.11.2016 року у справі № 912/3352/16 за позовом ДП "Чорноліське лісове господарство" до Відділення про визнання недійсним Рішення № 10-р/к позов задоволено та визнано недійсним Рішення № 10-р/к у частині, яка стосується ДП "Чорноліське лісове господарство".

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 року залишено рішення Господарського суду Кіровоградської області від 24.11.2016 року без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.04.2017 року постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 року та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 24.11.2016 року у справі № 912/3353/16 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Кіровоградської області.

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 17.05.2017 року призначено справу № 912/3353/16 до нового судового розгляду.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 18.09.2017 року у справі № 912/3353/16 у задоволенні позовних вимог ДП "Чорноліське лісове господарство" відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 08.11.2018 року апеляційну скаргу ДП "Чорноліське лісове господарство" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18.09.2018 року у справі № 912/3353/16 - без змін.

ДП "Чорноліське лісове господарство" 13.11.2018 року звернулось до Відділення з листом про надання платіжних реквізитів для сплати штрафу відповідно до Рішення 10-р/к.

Відділення листом від 14.11.2018 року №02-12/1384 повідомило ДП "Чорноліське лісове господарство" платіжні реквізити для сплати штрафу та пені відповідно до вимог статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Відповідно до платіжного доручення № 2645 від 15.11.2018 року ДП "Чорноліське лісове господарство" сплатило штраф у розмірі 68 000 грн., копію якого направило Відділенню супровідним листом № 05-17/1044 від 15.11.2018 року, який отримано Відділенням 16.11.2018 року.

Разом з тим, ДП "Чорноліське лісове господарство" подало касаційну скаргу на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 08.11.2018 року у справі № 912/3353/16.

Ухвалою від 07.12.2018 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження за скаргою ДП "Чорноліське лісове господарство".

Постановою Верховного Суду від 15.01.2019 року залишено скаргу ДП "Чорноліське лісове господарство" без задоволення, а постанову Центрального апеляційного господарського суду від 08.11.2018 року та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18.09.2017 року у справі № 912/3353/16 - без змін.

Відділення Антимонопольного комітету України нарахувало відповідачу пеню за періоди з 26.04.2017 року по 16.05.2017 року, з 19.09.2017 року по 19.10.2017 року, з 09.11.2018 року по 14.11.2018 року, що разом складає 59 днів прострочення сплати штрафу. За розрахунком позивача до сплати підлягає сума пені у розмірі 60 180 грн., яка не сплачена відповідачем у добровільному порядку.

Наведені обставини і стали причиною звернення позивача з даним позовом до суду.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Причиною виникнення спору у справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача пені за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням Антимонопольного комітету.

Відповідно до приписів статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції":

- рішення органів Антимонопольного комітету України є обов`язковим до виконання (частина 2);

- особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу (частина 3);

- за кожний день прострочення сплати штрафу справляється пеня у розмірі 1,5 відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду (частина 5);

- у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку (частина 7);

- суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету (частина 9).

Абзацами третім - п`ятим частини п`ятої вказаної статті Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Таким чином, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи в суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися. Припинення та зупинення нарахування пені, про які йдеться в цих нормах, відбувається лише у зв`язку з прийняттям рішення, розглядом чи переглядом справи саме господарським судом, а не будь-яким органом, що вирішив (вирішує) спір.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 16.04.2019 року у справі № 910/11550/18.

Період виготовлення повного тексту рішення суду у справі також у цей період не включається (пункт 7 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 04.04.2012 № 01-06/418/2012 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із застосуванням конкурентного законодавства (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)", винесеного у порядку інформації та для врахування у розгляді справ).

Згідно із статтею 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, фізичними чи юридичними особами подають, зокрема, позови до суду, в тому числі про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені.

Закон України "Про захист економічної конкуренції", на підставі приписів якого нараховано пеню, визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин. Цей Закон встановлює види, склад правопорушень законодавства про захист економічної конкуренції, заходи відповідальності, що застосовується за їх вчинення, і процесуальні норми, що визначають порядок притягнення до відповідальності.

Названий Закон не регулює ані цивільно-правових відносин, ані відносин у сфері оподаткування.

Накладений на відповідача штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати цього штрафу.

Виходячи з наведеного, вказані нарахування, застосовані Відділенням Антимонопольного комітету України на підставі Закону України "Про захист економічної конкуренції", не пов`язані з невиконанням або неналежним виконанням грошового зобов`язання або зобов`язання щодо сплати податків і зборів.

Оскільки рішення № 10-р/к було оскаржено в судовому порядку, то, відповідно до вимог статі 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" нарахування пені зупинялось на час розгляду та перегляду справи № 912/3353/16 в судах, а саме:

- на період з моменту вчасного оскарження ДП "Чорноліське лісове господарство" Рішення № 10-р/к відповідно до приписів частини 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" до Господарського суду Кіровоградської області до винесення рішення від 24.11.2016 року у справі № 912/3353/16. Також, з огляду на задоволення позову ДП "Чорноліське лісове господарство" позивачем не включено до періоду нарахування пені період з моменту винесення рішення від 24.11.2016 року до прийняття апеляційної скарги на нього до розгляду апеляційною інстанцією, оскільки у ДП "Чорноліське лісове господарство" був відсутній обов`язок зі сплати штрафу через задоволення його вимог, а відтак втрату (хоча й часткову та тимчасову) чинності Рішенням № 10-р/к внаслідок визнання його недійсним стосовно відповідача;

- на період апеляційного перегляду рішення Господарського суду Кіровоградської області від 24.11.2016 року у справі № 912/3353/16 Дніпропетровським апеляційним господарським судом до винесення постанови від 14.02.2017 року. Водночас, позивачем правомірно не включено до періоду нарахування пені і період з моменту винесення постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 року до прийняття касаційної скарги Відділення Вищим господарським судом України, з огляду на часткову і тимчасову втрату чинності Рішення № 10-р/к внаслідок визнання його недійсним стосовно відповідача;

- на період з 17.05.2017 року (дата винесення Господарським судом Кіровоградської області ухвали про призначення справи на новий розгляд) - до 18.09.2017 року (дата винесення Господарським судом Кіровоградської області рішення у справі № 912/3353/16);

- на період з 20.10.2017 року (дата винесення Дніпропетровським апеляційним господарським судом ухвали про прийняття до розгляду апеляційної скарги у справі № 912/3353/16) до 08.11.2018 року (дата винесення Центральним апеляційним господарським судом постанови у справі №912/3353/16).

Як встановлено судами, добровільна сплата суми штрафу в розмірі 68 000 грн., на виконання рішення № 10-р/к, проведена відповідачем лише 15.11.2018 року згідно платіжного доручення № 2645.

Таким чином, позивачем правомірно враховано період прострочення відповідачем сплати штрафу: з 26.04.2017 року по 16.05.2017 року, з 19.09.2017 року по 19.10.2017 року, з 09.11.2018 року по 14.11.2018 року.

При цьому, позивачем не вірно обрахована загальна кількість днів прострочення відповідачем сплати штрафу.

Судом першої інстанції правомірно зазначено, що прострочення штрафу відповідачем складає 58 днів.

З огляду на те, що штраф, накладений згідно з рішенням Антимонопольного комітету України, сплачений відповідачем з простроченням строків, місцевий господарський суд, перевіривши правильність нарахування позивачем суми пені до стягнення, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Щодо посилання відповідача на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення було порушено норми процесуального права, оскільки справа розглянута судом за відсутністю представника відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час та місце судового засідання колегія суддів враховує наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, копію ухвали Господарського суду Кіровоградської області від 08.01.2019 року про відкриття провадження у даній справі та призначення підготовчого засідання на 06.02.2019 року представник відповідача отримав 15.01.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 99).

Матеріали справи містять відзив відповідача на позовну заяву (а. с. 100-103).

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 06.02.2019 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 06.03.2019 року. Копію вказаної ухвали представник відповідача отримав 12.02.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 114).

Таким чином, оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з дотриманням норм процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні. При цьому, апеляційний господарський суд погоджується з викладеними у відзиві на апеляційну скаргу доводами позивача, які ґрунтуються на обставинах, встановлених судами та відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Звертаючись із апеляційною скаргою, відповідач не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування ним норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

На підставі викладеного, апеляційний господарський суд вважає, що місцевим господарським судом повно встановлені фактичні обставини справи, яким надана вірна оцінка у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального законодаства.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції має бути залишено без змін.

3.5. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 275-282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Чорноліське лісове господарство" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 06.03.2019 року у справі № 912/3418/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 28.05.2019 року.

Головуючий суддя _________________ І.О. Вечірко

Суддя _________________ А.Є. Чередко

Суддя _________________ О.В. Чус