номер провадження справи 28/66/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2019 Справа № 908/956/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни при секретарі Рикун А.В. розглянув у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 70-А)

до відповідача: приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А)

про відшкодування шкоди

представники сторін:

не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області 22.04.2019 надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" про стягнення затрат по виплаті страхового відшкодування у розмірі 99490,00 грн., 497,45 грн. інфляційних втрат та 621,47 грн. 3% річних.

Підставою для звернення з позовом до суду позивачем зазначено невиконання відповідачем зобов`язань по виплаті страхового відшкодування за шкоду, завдану транспортному засобу, застрахованому в ПрАТ "СК "Уніка", внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 22.08.2018 з вини водія транспортного засобу, відповідальність якого застрахований в ПрАТ "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА".

Позивач, враховуючи невиконання грошового зобов`язання з виплати страхового відшкодування, нарахував та просить стягнути з відповідача, окрім страхового відшкодування, також інфляційні втрати та 3% річних.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 22, 625, 993, 1187 Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування».

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2019 позовну заяву передано на розгляд судді Федоровій О.В.

Ухвалою суду від 24.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/956/19, присвоєно справі номер провадження 28/66/19, судове засідання призначено на 23.05.2019. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Явку представників сторін у судове засідання визнано обов`язковою.

Позивач причин неявки свого представника не повідомив.

Відповідач не надав відзиву на позов, причин неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 02.05.2019.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

20.02.2018 приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Уніка" (позивач, страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування №027056/4610/0000538, предметом якого є страхування транспортного засобу «Тойота», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - застрахований автомобіль).

22.08.2018 у м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 ., внаслідок якої було пошкоджено застрахований автомобіль.

За умовами пунктів 3.2, 3.1.2 договору добровільного страхування №027056/4610/0000538 від 20.02.2018 факт понесення збитків страхувальником внаслідок ДТП є страховим випадком.

Згідно з ч. 1 ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 990 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

У ст. 9 Закону України від 07.03.1996 № 85/96-ВР «Про страхування» визначено, що страховим відшкодуванням є страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

За договором добровільного страхування №027056/4610/0000538 від 20.02.2018 страхова сума складає 2224050,00 грн., франшиза за ризиком ДТП не передбачена.

Згідно звіту №30827180 від 12.09.2018 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу КТЗ вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 129598,34 грн. з ПДВ.

Фактична вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу згідно рахунку ТОВ «ВТП «Інжпроект» №9472 від 18.09.2018 склала 140291,62 грн. з ПДВ.

Страховим актом №00269929 від 20.09.2018 визначено до виплати страхове відшкодування в розмірі реально понесених збитків у сумі 140291,62 грн.

На підставі заяви страхувальника про подію, що має ознаки страхового випадку, №00269929 від 22.08.2018, здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок СТО - ТОВ «ВТП «Інжпроект», що підтверджується платіжним дорученням №043953 від 21.09.2018 на суму 140291,62 грн.

За приписами ч. 1 ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічна норма міститься у ст. 27 Закону України від 07.03.1996 № 85/96-ВР «Про страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 11.09.2018 №520/11773/18 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди водія транспортного засобу «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована полісом №АМ002923276 приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА".

Відповідно до ст. 3 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У ст. 6 вказаного Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 12.1 ст. 12 даного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом №АМ002923276 встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду майну в розмірі 100000,00 грн., франшиза - 510,00 грн.

Отже, за вказаним полісом відповідальність страховика обмежується сумою 99490,00 грн.

18.10.2018 позивач надіслав відповідачу заяву №23232 про виплату страхового відшкодування в розмірі 99490,00 грн. Заява отримана відповідачем 22.10.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №297.

Оскільки відповідач не надав відповіді на заяву позивача та не виплатив страхове відшкодування, позивач звернувся до господарського суду з позовом у даній справі про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 99490,00 грн., а також нарахованих за прострочення оплати інфляційних втрат в сумі 497,45 грн. та 3% річних в сумі 621,47 грн.

Враховуючи те, що відповідач є страховиком за полісом №АМ002923276, який на момент ДТП 22.08.2018 був діючим, а вина водія застрахованого за цим полісом транспортного засобу встановлена постановою суду, яка набрала законної сили, позивач правомірно пред`явив до стягнення з відповідача в регресному порядку шкоду в межах ліміту відповідальності страховика в розмірі 99490,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідач не надав доказів оплати страхового відшкодування або обґрунтованих заперечень проти позову.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача шкоди в порядку регресу в розмірі 99490,00 грн. підлягають задоволенню.

За прострочення виплати страхового відшкодування в період з 23.01.2019 по 08.04.2019 позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 621,47 грн. та інфляційні втрати за лютий 2019 року в сумі 497,45 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідач отримав заяву позивача про виплату страхового відшкодування 22.10.2018. Отже, останнім строком для прийняття рішення щодо цієї заяви є 21.01.2019 (з урахуванням вихідного дня). Відповідач не надав відповіді на заяву позивача та не виплатив страхове відшкодування.

Обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування за наявності відповідних правових підстав для цього є грошовим зобов`язанням страховика. Тому в разі прострочення виконання даного зобов`язання до страховика може бути застосовано відповідальність за порушення грошового зобов`язання, визначена статтею 625 Цивільного кодексу України.

Отже, позивач обґрунтовано пред`явив до стягнення з відповідача 3% річних за період з 23.01.2019 по 08.04.2019 в сумі 621,47 грн. та інфляційні втрати за лютий 2019 року в сумі 497,45 грн.

У зв`язку з цим позовні вимоги задоволені судом у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за розгляд позовної заяви в розмірі 1921,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись 129, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А, ідентифікаційний код 13490997) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 70-А, ідентифікаційний код 20033533) страхове відшкодування в розмірі 99490,00 грн. (дев`яносто дев`ять тисяч чотириста дев`яносто грн. 00 коп.), інфляційні втрати в сумі 497,45 грн. (чотириста дев`яносто сім грн. 45 коп.), 3% річних в сумі 621,47 грн. (шістсот двадцять одна грн. 47 коп.) та витрати зі сплати судового збору в сумі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.).

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХI Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28.05.2019.

Суддя О.В.Федорова