ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2019 р. Справа№ 910/17324/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Калатай Н.Ф.

Мартюк А.І.

секретар судового засідання: Цибульський Р.М.

за участі представників учасників справи згідно протоколом судового засідання від 13.05.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа Ланет»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 27.02.2019 (повний текст складено 28.02.2019)

у справі №910/17324/18 (суддя - Босий В.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новини 24 години»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа Ланет»

про визнання відмови недійсною та зобов`язання виконання договору

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Новини 24 години» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа Ланет» про визнання відмови недійсною та зобов`язання виконання договору.

Позовні вимоги обґрунтовані неправомірністю односторонньої відмови відповідача від виконання умов договору №0109/18-01-П від 01.09.2018, у зв`язку з чим позивач просив суд визнати недійсним правочин щодо односторонньої відмови від такого договору, а також зобов`язати відповідача виконати зобов`язання за договором з 01.01.2019 на умовах, які визначені сторонами.

21.02.2019 представником позивача до суду першої інстанції було подано заяву про часткову зміну предмету позову, в якій позивач просив суд уточнити позовні вимоги у справі, та викласти їх в наступній редакції:

- визнати недійсним правочин щодо односторонньої відмови від договору №0109/18-01-П від 01.09.2018, укладеного між ТОВ «Новини 24 години» та ТОВ «Мережа Ланет», що вчинений ТОВ «Мережа Ланет» відповідно до листа №01-2811/18 від 28.11.2018 «Щодо розірвання договору»;

- зобов`язати ТОВ «Мережа Ланет» виконувати зобов`язання за договором №0109/18-01-П, що укладений між ТОВ «Мережа Ланет» та ТОВ «Новини 24 години» на умовах, які визначені сторонами у договорі №0109/18-01-П, до закінчення строку дії договору №0109/18-01-П, в тому числі, з дати набрання цим рішенням законної сили, відновити та здійснювати прийом і одночасну доставку сигналу програм ТОВ «Новини 24 години» до абонентів на умовах, визначених договором №0109/18-01-П.

Вказану заяву було прийнято судом першої інстанції та розглянуто спір з урахуванням вказаної заяви.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 у справі №910/17324/18 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новини 24 години» задоволено частково. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Мережа Ланет» виконувати зобов`язання за договором №0109/18-01-П, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мережа Ланет» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новини 24 години» на умовах, які визначені сторонами у договорі №0109/18-01-П, до закінчення строку дії договору №0109/18-01-П, в тому числі, з дати набрання цим рішенням законної сили, відновити та здійснювати прийом і одночасну доставку сигналу програм ТОВ «Новини 24 години» до абонентів на умовах, визначених договором №0109/18-01-П. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа Ланет» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новини 24 години» судовий збір у розмірі 1 762, 00 грн.

Рішення мотивовано тим, що позивач довів факт порушення відповідачем його права на отримання послуг за Договором, а отже позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача виконувати зобов`язання за договором №0109/18-01-П від 01.09.2018 є обґрунтованим.

Стосовно вимоги про визнання недійсним правочину щодо односторонньої відмови від вказаного вище договору, судом першої інстанції відмовлено в задоволенні, оскільки судом встановлено, що Договір був чинним на момент звернення позивача до суду.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач (Товариство з обмеженою відповідальністю «Мережа Ланет») звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 у справі №910/17324/18 в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання виконувати зобов`язання за договором №0109/18-01-П, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мережа Ланет» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новини 24 години» на умовах, які визначені сторонами у договорі №0109/18-01-П, до закінчення строку дії договору №0109/18-01-П, в тому числі, з дати набрання цим рішенням законної сили, відновити та здійснювати прийом і одночасну доставку сигналу програм ТОВ «Новини 24 години» до абонентів на умовах, визначених договором №0109/18-01-П. та прийняти в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Змінити п. 1 резолютивної частині рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 у справі №910/17324/18, виклавши його в новій редакції: «В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Новини 24 години» відмовити повністю».

В частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним правочину щодо односторонньої відмови від договору №0109/18-01-П рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що за відсутності ліцензійного договору, ретрансляція програм відповідачем здійснюватись не може, а тому виконання договору №0109/18-01-П, за відсутності у позивача ліцензійного договору неможлива.

Крім того, апелянт наголошує, що оскаржуване рішення у судовому порядку зобов`язує відповідача порушувати інтелектуальні права, тобто вчиняти дії прямо заборонені законом.

Також апелянт зазначає, що позивач не довів факту порушення своїх прав, а тому у суду були відсутні підстави для часткового задоволення позову.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 02.04.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа Ланет» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Мартюк А.І., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Мережа Ланет» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 у справі №910/17324/18. Відкрито апеляційне провадження у справі №910/17324/18. Розгляд апеляційної скарги призначено на 13.05.2019. Роз`яснено позивачу право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 у справі №910/17324/18 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги.

Представник позивача 24.04.2019 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив мотивовано тим, що доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, натомість, долучена позивачем до відповіді на відзив копія ліцензійного договору № 0103/17-03-ЛТБ про поширення телеканалу від 01.03.2017 свідчить про необґрунтованість доводів апелянта.

Крім того, позивач зазначає, що своїми діями відповідач порушує права позивача, що випливає з обов`язку відповідача здійснювати прийом сигналу програм телеканалу та забезпечення доступу абонентів провайдера до цього каналу.

Представники сторін у судове засідання з`явились та надали пояснення по суті спору.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В судовому засіданні 13.05.2019 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та відзиві на неї, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з наступних підстав.

01.09.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Новини 24 години» (підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мережа Ланет» (провайдер) було укладений договір №0109/18-01-П (надалі - «Договір»), відповідно до преамбули якого його Сторонами є ТОВ «Новини 24 години», що визначається як «Підприємство» та ТОВ «Мережа Ланет» - Провайдер.

У розділі «поняття та терміни, що вживаються у договорі», під терміном Телеканал сторони погодили розуміти телевізійний «NEWSONE», мовлення якого здійснюється виконавцем на підставі відповідної ліцензії.

Відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 Договору підприємство забезпечує передачу сигналу програми телеканалу «Newsone», а провайдер приймає такий сигнал та забезпечує доступ абонентів до сигналу у телемережі на території за допомогою аналогового та/або цифрового формату, де провайдер надає послуги із забезпечення доставки сигналу до абонентів. Провайдер здійснює розповсюдження на території: м. Київ, м. Івано-Франківськ та м. Калуш Івано-Франківської області, с. Угринів, Тисменського району, с. Боднарів, Калуського району Івано-Франківської області та с. Білогородка, Києво-Святошинського району Київської області за допомогою телекомунікаційної системи (технології): аналог/DVB-C/IPTV під ТМ «Ланет TV».

За змістом п. 1.3 Договору провайдер зобов`язується забезпечувати доступ абонентів до отриманого від підприємства сигналу програми телеканалу, здійснюючи його адресну доставку абонентам у реальному часі, без затримки та змін.

У розділі 10 Договору сторони погодили, що Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2019 року включно.

Водночас, пунктами 10.2.1 -10.2.3. п 10.2 Договору визначено умови, за яких його дія може бути достроково припинена, а саме: за взаємною угодою сторін, про що укладається відповідна додаткова угода (п. 10.2.1 Договору); у передбачених чинним законодавством випадках (п. 10.2.2 Договору); в односторонньому порядку будь-якою із сторін в разі непогодження запропонованого нею нового протоколу договірної ціни іншою стороною протягом 30 (тридцяти) календарних днів. ( п. 10.2.3.)

Дослідивши положення спірного Договору, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що укладаючи Договір, сторони дійшли домовленостей щодо його істотних умов, зокрема визначили його предмет, ціну, строк дії, а також визначили обставини, за яких він може бути розірваний.

28.11.2018 позивач отримав від відповідача лист за вих. № 01-2811/18 від 28.11.2018 «Щодо розірвання договору», в якому відповідач вказав, що в зв`язку з відсутністю необхідності просить розірвати договір ретрансляції №0103/17-03-ЛТБ від 01.03.2017 р. та №0109/18-01-П від 01.09.2018 р. з 01 січня 2019 р.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Замовником послуг виступає позивач, а виконавцем за договором є відповідач.

У статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з частиною 1 статті 907 Цивільного кодексу України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відповідно до статті 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Судом встановлено, що розділом 10 Договору передбачено, що дія договору може бути достроково припинена у випадках, передбачених в пунктах 10.2.1-10.2.3 даного Договору та інших випадках, передбачених законодавством України.

Пунктом 12.1 Договору встановлено, що будь-які зміни та/або доповнення до цього Договору здійснюються у встановленому законом порядку і мають юридичну силу, якщо вони вчинені в письмовій формі та підписані уповноваженими представниками сторін.

Згідно зі статтею 905 Цивільного кодексу України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Як вже зазначалось, пунктом 10.1 Договору встановлено, що цей Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2019 року включно.

Аналіз вказаних положень Договору та закону свідчить про те, що розірвання договору можливе в односторонньому порядку будь-якою із сторін в разі непогодження запропонованого нею нового протоколу договірної ціни іншою стороною протягом 30 (тридцяти) календарних днів ( п. 10.2.3).

Крім того, на виконання умов розділу 6 Договору сторонами були укладені та підписані додатки, а саме: Додаток № 1 до Договору № 0109/18-01-П від 01 вересня 2018 року, відповідно до якого сторони погодили вартість послуг із забезпечення провайдером доступу абонементів до сигналу програми телеканалу у період з 01.09.2018 по 31.12.2018 становила 63 000 грн., в тому числі ПДВ в розмірі 10 500 за кожен календарний місяць; Додаток № 2 до Договору № 0109/18-01-П від 01 вересня 2018 року, відповідно до якого сторони погодили вартість послуг із забезпечення провайдером доступу абонементів до сигналу програми телеканалу у період з 01.01.2019 по 31.12.2019 становила 12 000 грн., в тому числі ПДВ в розмірі 2 000 грн. за кожен календарний місяць.

Також, з часу укладання Договору позивач належним чином, відповідно до досягнутих домовленостей, виконує взяті на себе зобов`язання з оплати послуг, що надаються відповідачем, та не отримував від останнього жодних претензій, пов`язаних із невиконанням чи неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань, що не заперечується сторонами.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що письмова угода сторін щодо розірвання Договору відсутня, відповідно до положень частини другої статті 651 Цивільного кодексу України рішення суду про розірвання вказаного Договору не ухвалювалося, будь-які зміни до Договору щодо цього питання не вносились, тому Договір є чинним та обов`язковим до виконання в повному обсязі, а лист № 01-2811/18 від 28.11.2018 «Щодо розірвання договору» містить лише пропозицію про розірвання договору, та не свідчить про розірвання Договору в односторонньому порядку.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсною односторонньої відмови від Договору, укладеного між ТОВ «Новини 24 години» та ТОВ «Мережа Ланет», що вчинений ТОВ «Мережа Ланет» відповідно до листа №01-2811/18 від 28.11.2018 «Щодо розірвання договору», оскільки вказаний лист фактично не містить односторонньої відмови від Договору та не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання виконати умови Договору суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 20 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується із ст. 16 Цивільного кодексу України, визначає, що держава забезпечує захист прав та законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів у спосіб та порядок, що визначається цим кодексом та іншими законами України. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом: присудження до виконання обов`язку в натурі.

Як встановлено судом, у розділі 1 Договору визначено його предмет: забезпечення відповідачем доступу абонентів (телеглядачів) до телевізійного сигналу, що отримується від телеканалу, шляхом здійснення його адресної доставки абонентам у режимі реального часу без затримки та змін (п.1.3. Договору).

При цьому, із пояснень представника позивача вбачається, що станом на момент розгляду даної справи по суті, відповідачем припинено виконання своїх зобов`язань за Договором, незважаючи на те, що Договір є чинним та обов`язковим до виконання обома сторонами.

Представником відповідача не спростовано факту припинення виконання своїх зобов`язань за Договором з 01.01.2019.

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач у апеляційній скарзі зазначає, що позивач не довів, що своїми діями відповідач порушив права та охоронювані законом інтереси позивача, а отже відсутнє право, яке може бути захищене в суді, однак колегія суддів з такими доводами не погоджується з огляду на наступне.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу положень статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакцій, чинній на момент звернення позивача до суду, є, зокрема, захист гарантованих Конституцією та законами України, прав і законних інтересів юридичних осіб. Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суду належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відтак, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Відповідно до суті правовідносин між сторонами, відповідач зобов`язався надати позивачу послугу за плату, а позивач зобов`язався оплатити надані послуги.

Однак, ненадання відповідачем послуг позбавляє позивача можливості отримати те, на що він розраховував при укладенні вказаного Договору, та призводить до порушення його прав на забезпечення доступу абонентів до Телеканалу.

З оглядку на викладене, невиконання відповідачем умов Договору свідчить про порушення прав позивача, а відновлення порушеного права позивача можливе шляхом зобов`язання відповідача виконувати зобов`язання за Договором на умовах, які визначені сторонами у Договорі, до закінчення строку його дії, в тому числі, з дати набрання рішенням суду у даній справі законної сили, відновити та здійснювати прийом і одночасну доставку сигналу програм ТОВ «Новини 24 години» до абонентів на умовах, визначених договором №0109/18-01-П.

Щодо твердження відповідача про відсутність у нього права ретранслювати програми позивача у зв`язку з закінченням строку дії укладеного на це між сторонами договору про ліцензійні умови, з цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Укладаючи Договір у розділі «поняття та терміни» сторони погодили, що телепрограма, програма - поєднана єдиною творчою концепцією безперервна сукупність телевізійних передач (аудіовізуальних творів, музичних творів, фонограм, виконань тощо), яка має постійну назву NEWSONE і транслюється телеканалом за певною сіткою мовлення.

На даний час мовлення телеканалу складається з програм та передач власного виробництва та здійснюється 24 години на добу.

Згідно пункту 3.1.3 Договору позивач гарантував відповідачу, що у нього наявні всі необхідні оплачені дозволи від суб`єктів авторських та суміжних прав, що надають можливість телеканалу здійснювати передавання програми телеканалу з використанням телемережі відповідача.

Вказана обставина виключає необхідність провайдеру - ТОВ «Мережа Ланет» отримувати від позивача дозвіл на сповіщення програм телеканалу, авторськими та суміжними правами якими і володіє ТОВ «Новини 24 години».

Судом встановлено, що 01.03.2017 між ТОВ «Новини 24 години» (ліцензіар) та ТОВ «Мережа Ланет» (ліцензіар) був укладений договір №0103/17-03-ЛТБ про поширення телеканалу.

Як вбачається з умов п. 1.1, а також п.п. 2.1.3 вказаного договору, позивач надавав доступ до власного сигналу програм, а відповідач зобов`язався здійснювати доставку сигналу телеканалу таким чином, щоб абоненти мереж, де провайдер надає програмну послугу мали можливість доступу до програм телеканалу в той самий час, в який сигнал передається підприємством.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до майнових прав організацій мовлення належить їх виключне право на використання своїх програм будь-яким способом і виключне право дозволяти чи забороняти іншим особам:

а) публічне сповіщення своїх програм шляхом трансляції і ретрансляції;

б) фіксацію своїх програм на матеріальному носії та їх відтворення;

в) публічне виконання і публічну демонстрацію своїх програм у місцях з платним входом.

Організація мовлення також має право забороняти поширення на території України чи з території України сигналу із супутника, що несе їх програми, розповсюджуючим органом, для якого цей сигнал із супутника не призначався.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що майнові права організації мовлення можуть передаватися (відчужуватися) іншим особам на підставі договору, в якому визначаються спосіб і строк використання програми мовлення, розмір і порядок виплати винагороди, територія, на яку розповсюджуються передані права, тощо.

Майнові права організації мовлення можуть бути також передані (відчужені) іншій особі у встановленому законом порядку внаслідок ліквідації юридичної особи - суб`єкта суміжних прав.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач, надаючи доступ до сигналу власних авторських програм, цим самим фактично надав та надає дозвіл відповідачу на ретрансляцію таких програм у його власній мережі.

При цьому, як вбачається з п. 3.3.1 Договору, позивач підтвердив та надав гарантії відповідачу, що він володіє необхідними авторськими та суміжними правами на програми телепередач, що виключає необхідність провайдеру отримувати додаткові дозоли на них.

Відтак, твердження відповідача про наявність у нього перешкод, обумовлених ст. 41 Закону України «Про авторське право і суміжні права», а саме здійснювати ретрансляцію телеканалу у зв`язку із відсутністю відповідної ліцензії (дозволу) від позивача, не знаходить свого підтвердження.

Окрім цього, суд зауважує, що спірний у даній справі Договір, до виконання зобов`язань за яким просить позивач спонукати відповідача, не містить жодних посилань на договір №0103/17-03-ЛТБ від 01.03.2017 як такий, що є обов`язковим для сторін під час виконання зобов`язань за Договором.

Тобто, можливість виконання сторонами власних зобов`язань за Договором не ставиться в залежність від чинності договору №0103/17-03-ЛТБ від 01.03.2017.

При цьому, відповідачем у апеляційній скарзі зазначено, що виконання Договору призведе до порушення ним авторських прав, однак відповідач не навів чиї саме права будуть порушені чи можуть бути порушені у випадку виконання ним умов Договору.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новини 24 години» про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа Ланет» виконати умови Договору є правомірними та обґрунтованими, а відтак правомірно задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта (відповідача).

Керуючись ст. ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа Ланет» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 у справі №910/17324/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.02.2019 у справі №910/17324/18 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Мережа Ланет».

4. Матеріали справи №910/17324/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано - 28.05.2019.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді Н.Ф. Калатай

А.І. Мартюк