ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2019 Справа № 917/75/19

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., при секретарі судового засідання Сілаєвій О.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Трипільської ТЕС

до Приватного акціонерного товариства "Полтавський вентиляторний завод"

про стягнення 233100,00 грн.

Представники сторін не з"явились

встановив:

До господарського суду Полтавської області надійшов позов Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Трипільської ТЕС до Приватного акціонерного товариства "Полтавський вентиляторний завод" про стягнення 233100,00 грн. штрафних санкцій за договором № 13/45 про закупівлю (поставку) товарів від 23.07.2018 року, з яких: 218400,00 грн. - пені, 14700,00 грн. - штрафу; а також 3496,50 грн. судових витрат.

В обґрунтуванні позову позивач посилається на те, що відповідач прострочив термін поставки товару на 52 дні, томі на підставі п.9.2.договору він має сплатити штраф та пеню.

Відповідач у відзиві (вхід. № 2406 від 12.03.2019р.) на позов зазначає, що 13.09.2018р. відповідачем було отримано заявку № 08-3234 від 09.08.2018 року на поставку цівкового ободу в кількості 1 шт. вартістю 210000,00 грн. З урахуванням умов договору та додатку №1 поставка продукції мала бути здійснена у термін до 24.09.2018р. включно. Згідно ст. 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. Спірна продукція мала виготовлятися виготовляється на основі креслення. Комплект відповідних креслень для виробництва продукції було надано позивачем. Разом із тим, наданий комплект креслень містив певні недоліки в частині оформлення (не мав цілісності, погано читався по розмірах), що ускладнювало процес виробництва продукції. Про наявність цих обставин відповідач повідомив позивача у письмовій формі листом № 299/7 від 05.10.2018року. Наведені обставини стали причиною затримки поставки продукції. Відповідач, приймаючи до уваги наявність недоліків у наданих позивачем кресленнях, був вимушений самостійно доопрацьовувати дані креслення з метою їх адаптації для виробництва продукції в умовах підприємства. На сьогодні вироблена згідно договору продукція зберігається на складі відповідача. Відповідач не заперечує факту наявності прострочення поставки продукції, але вважає, що це прострочення сталося не з його вини. При цьому відповідачем було вжито усіх можливих заходів для виробництва продукції належної якості та недопущення прострочення її поставки, зокрема, відповідачем самостійно було здійснено доопрацювання наданих позивачем креслень, незважаючи на відсутність будь-якого реагування з боку позивача на відповідні звернення (а.с.62-64).

Відповідач прохає звільнити його від відповідальності на підставі ч.3 ст.219 ГК України. У разі задоволення заявлених позовних вимог, просить зменшити розмір заявленої до стягнення суми неустойки (пені та штрафу) на 80% (а. с. 62-64).

Позивач у відповіді на відзив подав заперечення (вхід. № 3228 від 01.04.2019р.) зазначив, що лист про наявність недоліків у кресленні, за якими мала виготовлятися продукція, було складено не після отримання заявки, а після закінчення встановленого договором терміну поставки. Відповідачем не надано підтвердження про направлення зазначеного листа на адресу позивача. Договір на закупівлю (поставку) товарів №13/45 від 23.07.2018 є укладеним. Відповідач своїм відзивом підтверджує невиконання ним Договору. Підстави для зменшення заявленої до стягнення суми відсутні (а.с.87-89).

Інші заяви по суті спору сторони суду не надали.

У даній справі були вчинені наступні процесуальні дії.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2019р., справа передана на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с.1).

Ухвалою господарського суду від 21.01.2019 залишено позовну заяву без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки.

За даним позовом ухвалою Господарського суду Полтавської області 15.02.2019 відкрито провадження у справі № 917/75/19, призначено справу до розгляду на 14.03.2019р. в підготовче засідання, та встановлено сторонами строки для подання заяв по суті справи (а.с.56-57).

Ухвалою від 14.03.2019р. суд продовжив строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та відклав розгляд справи на 04.04.2019р. (а.с.82-83).

Ухвалою від 04.04.2019р. суд оголосив перерву у розгляді справи на 18.04.2019р.(а.с.102).

За ухвалою від 18.04.2019р. суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 23.05.2019р. ( а.с.107-108).

Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 15.02.2019р., від 15.03.2019р., від 05.04.2019р., від 22.04.2019р. (а.с.58-59, 84-86, 103-104, 109-111).

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 23.05.2019р. судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно з ч. 6 ст. 233, ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі наявні у справі докази та письмові пояснення, суд встановив наступне.

23.07.2018р. Публічне акціонерне товариство "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Трипільської ТЕС (позивач, покупець) та Приватне акціонерне товариство "Полтавський вентиляторний завод" (відповідач, постачальник) уклали договір на закупівлю (поставку) товарів № 13/45 (надалі - Договір; а.с.15-23).

Відповідно до п. 1.1, 1.2 Договору постачальник зобов`язувався поставити покупцю товари (продукцію) згідно умов договору, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити продукцію, що поставляється відповідно до умов договору.

Згідно п. 1.3 Договору найменування (номенклатура, асортимент), кількість, строки поставки та інші характеристики продукції зазначені в додатку № 1 до договору.

Відповідно до п.2.2 Договору ціни на продукцію визначаються в додатку № 1 до договору.

Згідно п.3.1 Договору постачальник здійснює поставку продукції за умовами згідно додатку до договору.

В п.9 додатку №1 до договору встановлений строк дії договору по 31.12.2018р. (а.с.24).

Згідно п.3.2 Договору місце, строк (термін) поставки продукції визначається в додатку №1 до договору.

Згідно п.3.3. Договору фактичний об"єм кожної партії продукції визначається у відповідній письмовій заявці покупця, яка є невід`ємною частиною даного Договору.

Згідно п.5.3 Договору датою поставки є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі продукції.

Відповідно до п.1 Додатку до Договору постачальник зобов`язався поставити цівковий обід, загальною вартістю 420000,00 грн.

Відповідно до п.4 5 Додатку № 1 до Договору постачальник брав на себе зобов`язання поставити продукцію на умовах поставки - DDP (Трипільська ТЕС) відповідно до Правил «Інкотермс 2010» протягом 10 календарних днів з дати отримання постачальником письмової заявки Покупця (а.с.24).

На виконання умов Договору позивачем на адресу постачальника направлено письмову заявку № 08-3234 від 09.08.2018 р. на постачання однієї одиниці продукції загальною вартістю 210000,00 грн.

Дана заявка отримана постачальником 13.09.2018 p., що підтверджується підписом про отримання та печаткою постачальника на заявці покупця (а.с.27).

Відповідно до п.4 5 Додатку № 1 до Договору постачальник зобов`язався поставити продукцію протягом 10 календарних днів з дати отримання постачальником письмової заявки Покупця (а.с.24), тобто до 23.09.2018 р.

Відповідач поставки продукції у строк, визначений умовами договору, не виконав.

Відповідач зазначає, що 05.10.2018р. за вих. № 299/7 він направив позивачу лист про продовження строку поставки продукції оскільки наданий комплект креслень містив певні недоліки в частині оформлення (не мав цілісності, погано читався по розмірах), що ускладнювало процес виробництва продукції; крім того, що 26.10.2018р. за вих. № 320/7 відповідач направив позивачу лист про завершення виробництва продукції; у кресленнях не має вимог щодо покриття поверхні; прохав повідомити вимоги до покриття поверхні ободу (а.с.65, 66).

09.10.2018р. позивач направив відповідачеві претензію вих. №10-4128 щодо невиконання умов Договору та стягнення пені в розмірі 63000,00 грн., що підтверджується вкладенням у цінний лист та фіскальним чеком відділу поштового зв`язку (а.с.29).

Відповідач відповіді на претензію не надав, продукцію відповідно до поданої заявки не поставив.

26.10.2018р. відповідачу електронною поштою було направлено листа-повідомлення №08-4391 про наміри Трипільської ТЕС розірвати договір в односторонньому порядку через затримку поставки Продукції.(а.с.28).

Відповідач у відзиві підтвердив факт отримання даного листа.

Відповідно до п.14.1 Договору дострокове розірвання договору може бути здійснене з ініціативи покупця, оформленої у вигляді письмового повідомлення про розірвання договору (лист), яке повинне бути направлено постачальнику не пізніше 20-ти календарних днів до моменту розірвання (п.14.1.2), тому договір було розірвано 15.11.2018 р.

Відповідно до п. 9.2 Договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань щодо поставки продукції з постачальника стягується пеня у розмірі 2 відсотків вартості продукції, з якої допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 20 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості.

Згідно п.9.5 Договору у випадку прострочення постачальником строків постачання продукції, або при постачання неякісної продукції, покупець має право відмовитись від прийняття такої продукції.

Відповідно до п.9.2 Договору за прострочення поставки позивачем нараховано - 218400,00 грн. пені у розмірі 2% за період з 24.09.2018 р. до 15.11.18 р. (52 дні) та 14700,00 грн. 7% штрафу.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Згідно із ст.712 ЦК за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у своїй підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як підтверджується копією листа № 08-3234 від 09.08.2018 р. заявка на поставку товару була отримана відповідачем 13.09.2018 р.

Позивач у позові зазначає, що відповідач мав поставити товар не пізніше 23.09.2018р.

Проте, відповідачем не враховано наступне.

Відповідно до ч.1 ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

За ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч.5 ст.254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Визначений договором 10-денний строк поставки закінчувався 23.09.2018р., який є неділею - вихідним днем.

Отже, кінцевий строк поставки товару - 24.09.2018р. (понеділок), а прострочення поставки товару починається з 25.09.2018р.

Згідно ст. 193 ГК, ст.ст. 526, 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання відповідно до законодавства є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 611 ЦК одним з наслідків порушення зобов`язання є правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України іншими законами та договором.

Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст.549 ЦК визначено, що неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Предметом неустойки згідно ст.551 ЦК може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин відповідно до ст.230 ГК України зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. (ч.1 ст.231 ГК).

Пунктом 9.2 Договору передбачено, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язання щодо поставки продукції з постачальника стягується пеня 2% за кожний день прострочення поставки, а за прострочення понад 20 днів додатково нараховується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Тобто, умовами Договору сторони погодили застосування у разі несвоєчасної поставки продукції пеню та штраф одночасно.

Така ж правова позиція справа Верховного Суду, викладена у постанові 02.04.2019 у справі №917/194/18, де КГС ВС дійшов висновку, що одночасне стягнення штрафу та пені не є притягненням до подвійної відповідальності та не суперечить ст. 61 Конституції України. Наведена правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17, відповідно до якої одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст.61 Конституції України, оскільки згідно із ст.549 ЦК пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст.230 ГК - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, а у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування неустойки здійснюється протягом шести місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконаним.

Згідно з п.14.4 Договору строк позовної давності до вимог покупця про стягнення неустойки (штрафу, пені) складає три роки.

Доказів поставки продукції позивачу відповідач суду не надав.

Посилання відповідача на недоліки наданих позивачем креслень для виготовлення продукції не підтверджені документальними доказами.

Також, відповідачем не надано суду доказів надсилання позивачу листів від 05.10.2018р. №299/7 та від 26.10.2018р. № 320/17 про недоліки креслень. Факт отримання цих листів позивачем не підтверджено, про що він зазначає у відповіді на відзив.

Крім того, суд погоджується з посиланням позивача на те, що вказані листи датовані вже після закінчення встановленого договором строку поставки.

Таким чином, відповідачем не доведено належними доказами, що прострочення поставки товару відбулося не з його вини.

Як було встановлено вище судом, строк прострочення поставки почався 25.09.2018р., договір вважається розірваним 15.11.2018р.

Отже за період 25.09.2018-15.11.2018 пеня згідно п.9.2 договору становить 218400,00 грн.

Відповідач заявив клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 80% (а.с.62-64).

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Пунктом 1 ст. 233 ГК України визначено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

При цьому, застосування санкції не може мати на меті збагачення кредитора.

Враховуючи те, що 1) загальна сума нарахованих пені та штрафу перевищує вартість продукції, що підлягала постачанню; 2) позивач сам відмовився від отримання товару та заявив про одностроннє розірвання договору; 3) застосування санкцій не може мати на меті збагачення кредитора, керуючись ч. 2 ст. 233 ГК України, суд прийшов до висновку про наявність обставин, які дають підстави для зменшення розміру пені - до 60000,00 грн.

Дана сума, на думку господарського суду, є достатньою мірою відповідальності для відповідача за порушення умов договору за несвоєчасну поставку товару позивачу.

Позовні вимоги про стягнення 14700 грн. - 7% штрафу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі у вигляді судового збору.

При подачі даного позову позивачем сплачено 3496,50 грн. судового збору за платіжним дорученням від 10.01.2019р. № t/98 (а.с.11). Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 14.01.2019р. (а.с.44).

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України вказані судовий збір у розмірі 3496,50 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Полтавський вентиляторний завод" (вул. Заводська, буд. 12, кім. 307, м. Полтава, 36007; ідентифікаційний код 00909779) на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Трипільської ТЕС (вул. Козацька, 120/4, літ. Є, м. Київ, 03022; вул. Промислова, буд. 1, м. Українка, Обухівський р-н, Київська обл., 08720; ідентифікаційний код 22927045) 60000грн. 00 коп. пені, 14700грн. 00 коп. - штрафу, 3496грн. 50 коп. - відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (через Господарський суд Полтавської області), за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного судового рішення: 03.06.2019.

Суддя Т. М. Безрук