ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2019 р. Справа №926/1577/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дубник О.П.

суддів Орищин Г.В.

Скрипчук О.С.

за участю секретаря судового засідання Мокрої А.В.

розглянув матеріали апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області № 0-24-0.7-1050/2-19 від 11.03.2019 (вх. № 01-05/1020/19 від 18.03.2019) та заяви про усунення недоліків № 0-24-0.71-1434/2/19 від 03.04.2019 (вх. № 01-04/2256/19 від 08.04.2019)

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 19.02.2019 (суддя О.В. Гончарук, повний текст складено 22.02.2019)

у справі № 926/1577/18

за позовом: Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, м. Чернівці

до відповідача: Новодністровської міської ради, м. Новодністровськ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) Силантьєвої Ганни Миколаївни , м. Новодністровськ

про скасування рішення Новодністровської міської ради №26 від 01.02.2018

за участю представників:

від позивача в режимі відеоконференції: Решетник В.Ф. - представник (довіреність в матеріалах справи).

від відповідач в режимі відеоконференції: Богачук О.В. - представник (довіреність в матеріалах справи).

від третьої особи: не з`явився (належно повідомлено).

1.Розгляд справи.

Відводів суддям та секретарю судового засідання в порядку ст.ст. 35, 36, 37 ГПК України не заявлялось.

Судове засідання фіксувалось за допомогою технічних засобів відео - та звукозапису, згідно з ст.ст. 197, 222 ГПК України.

2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Третя особа участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Західного апеляційного господарського суду від 12.04.2019 року про призначення розгляду справи на 21.05.2019 року відправлена на адресу згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 60236, Чернівецька обл., м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва», буд. 14 кв. 86, однак згідно з списком згрупованих рекомендованих відправлень від 15.04.2019 року та інформацією з сайту ПАТ «Укрпошта» щодо відстеження поштового відправлення №369 «відправлення не вручене під час доставки» та повертається за зворотньою адресою.

Ухвала Західного апеляційного господарського суду у даній справі були оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 15.04.2019 року.

Учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

Відповідно до пункту 4 частини 6 статті 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009, вбачається, що у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Отже, у разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення. Водночас, суд зазначає, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин (названу правову позицію висловлено в численних постановах Верховного Суду, у тому числі від 28.01.2019 у справі № 915/1015/16 та від 12 березня 2019 року у справі № 923/1432/15).

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

3. Короткий зміст позовних вимог.

3.1. Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Новодністровської міської ради про скасування рішення Новодністровської міської ради № 26 від 01.02.2018, яким фізичній особі-підприємцю Силантьєвій Ганні Миколаївні затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0280 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, в мікрорайоні "Діброва" між будинками № 11 та № 14 м. Новодністровськ Чернівецької області та надано їй цю земельну ділянку в оренду. Речове право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0067 на п`ять років зареєстровано 28.02.2018 року.

3.2. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що рішення Новодністровської міської ради № 26 від 01.02.2018 прийнято з порушенням вимог чинного земельного законодавства, яке регулює правовідносини щодо передачі в оренду земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, зокрема ст.ст. 123, 124, 134 ЗК України. Зазначає, що органи Держгеокадастру наділені функцією державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

4.Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

4.1. Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 19.02.2019 у справі № 926/1577/18 в задоволенні позову відмовлено.

4.2. Судове рішення у справі мотивоване ст. 19 Конституції України, ч.ч. 3,4 ст. 11, 15, п. 10 ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.ст. Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 2, ч. 1 ст. 3, ч.ч. 1-3 ст. 78, ч. 2 ст. 90, ст. 116, ч. 1 ст. 122. ст. 124, ч. 2 ст. 134, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 152, ст. 187, ч. 1 ст. 188 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України), п. 1 Прикінцевих положень Закону України від 16.09.2008 № 509-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву", ст. 4, ч .2 ст. 5, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19 червня 2003 року №963-IV (далі - Закон №963-IV), пп. 25 п. 4, пп. 31 п. 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, пп. 30 п. 4, пп. 3 п. 6 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333 і зроблено висновок, що оскаржуване рішення прийнято всупереч вимог статей 123, 124 ЗК України, однак оскарження правового акта індивідуальної дії лише з підстав невідповідності його актам цивільного законодавства та іншим нормам законодавства не є достатньою підставою для визнання цього акта незаконним та скасування в порядку господарського судочинства. Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області наділено правом на звернення до суду з позовами щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва та повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок та не надано права для звернення до суду з позовом, що є предметом у даній справі, а оскаржуваним рішенням жодних цивільних прав позивача не порушено.

5. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.

5.1. Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області не погоджується з ухваленим рішенням суду, вважає його необгрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник вважає, що судом правомірно встановлено, що оскаржуване рішення Новодністровської міської ради №26 від 01.02.2018 прийнято всупереч вимогам статтей 123, 124 ЗК України. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано пп. 30 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333, оскільки Головне управління Держгеокадастру в області здійснює державний нагляд (контроль) в агропромисловому комплексі у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за дотриманням вимог земельного законодавства органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування з питань передачі земель у власність та надання у користування, у тому числі в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах. Зазначає, що органи Держгеокадастру виконують, серед іншого, дві абсолютно різні функції, а саме: функції розпорядника земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності від імені власника, яким є держава Україна, з усіма повноваженнями власника на захист права власності; функції органу державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю. Вважає, що оскаржуване рішення унеможливлює здійснення належним чином контролюючих повноважень, а в оскаржуваному рішенні відсутнє обгрунтування того, як повинен діяти позивач за вказаних обставин. Апелянт стверджує, що в межах повноважень щодо здійснення контролю за використанням та охороною земель, у разі залишення без задоволення відповідного клопотання про усунення виявленого порушення земельного законодавства органом місцевого самоврядування, наділений правом звернення до суду з вимогами про скасування незаконного рішення органу місцевого самоврядування. Просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задоволити повністю.

5.2. Відповідач та третя особа не скористались своїм правом та не надали відповідно відзиву та письмових пояснень на апеляційну скаргу.

6. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції.

14 травня 2002 року між продавцем - ОСОБА_2 та покупцем - Силантьєвою Ганною Миколаївною укладено договір купівлі-продажу приміщення кіоску, згідно якого покупець купив приміщення кіоску № АДРЕСА_1 , загальною площею 7,9 кв. м., яке належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності виданого виконавчим комітетом Новодністровської міської ради 22.02.2002 на підставі рішення № 186 від 27.09.2001 та зареєстрованого в Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації 22.02.2002 (а.с .40-41).

Рішенням Новодністровської міської ради від 28.07.2005 за №122 надано дозвіл приватному підприємцю Силантьєвій Ганні Миколаївні на виготовлення містобудівного обґрунтування реконструкції малої архітектурної форми "Міраж" та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для здійснення комерційних послуг та надано в оренду додаткову земельну ділянку 63 кв. м, у зв`язку з чим приватному підприємцю Силантьєвій Ганні Миколаївні у місячний термін необхідно було укласти договір оренди на земельну ділянку загальною площею 98,5 кв. м терміном на 10 років на умовах Положення про оренду землі затвердженого сесією міської ради від 27.01.2005 (а.с.36).

Рішенням Новодністровської міської ради від 22.03.2006 за №249 надано дозвіл приватному підприємцю Силантьєвій Ганні Миколаївні на виготовлення проекту землеустрою на додаткову земельну ділянку загальною площею 290 кв. м для будівництва торгового дому "Міраж" в м-н "Діброва" біля будинку №11 загальною площею 388,75 кв. м. (землі прибудинкові території) та надати в оренду терміном на 10 років, у зв`язку з чим приватному підприємцю Силантьєвій Ганні Миколаївні у місячний термін необхідно було укласти договір оренди на умовах змін до Положення про оренду землі затвердженого рішенням сесії міської ради від 23.12.2005 (а.с. 38).

01 жовтня 2006 року між Новодністровською міською радою (власник) та Силантьєвою Г.М . (користувач) укладено договір №18 на право користування земельною ділянкою, згідно якого власник передав, а користувач прийняв в строкове, платне користування для комерційного використання земельну ділянку загальною площею 0,0389 га, яка знаходиться в м. Новодністровськ, прибудинкова територія між буд. 11 "Д" та 14 "Д", МАФ "Міраж", строком на шість місяців (а.с. 39).

31.05.2012 року Силантьєва Г.М. звернулась з заявою від 30.05.2012 року до Новодністровської міської ради, у якій просила зменшити площу орендованої земельної ділянки під спорудою «Міраж» з 389 м. кв. до 280 м. кв. (а.с. 43).

Рішенням Новодністровської міської ради від 01 лютого 2018 року №26 ФОП Силантьєвій Ганні Миколаївні затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0280 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі в мікрорайоні "Діброва" між будинками №11 та №14 у м. Новодністровськ Чернівецької області з кадастровим номером земельної ділянки: :01:004:0067 (пункт 1 цього рішення). Пунктом 2 даного рішення вирішено укласти з ФОП Силантьєвою Ганною Миколаївною договір оренди земельної ділянки площею 0,028 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі в мікрорайоні "Діброва" між будинками №11 та №14 у м. Новодністровськ Чернівецької області терміном на 5 років та встановлено ставку орендної плати у розмірі 8% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Зобов`язано ФОП Силантьєву Г.М. протягом двох місяців з дати прийняття рішення зареєструвати договір оренди земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав (п. 3 рішення) (а.с. 47).

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017 від 29.12.2017, земельна ділянка розташована в м. Новодністровьк, Чернівецької області, м-он "Діброва" між буд. №11 та №14, за кадастровим номером :01:004:0067, за цільовим призначенням - 03.07 - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що належить до землі житлової та громадської забудови, яка зареєстрована Відділом Держземагенства у м. Новодністровську Чернівецької області 21.02.2014 (а.с 110).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 15.01.2019 за третьою особою зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна: інше, нежитлове приміщення, загальною площею 7,9 кв. м. за адресою м. Новодністровьк, Чернівецької області , м-он Діброва , будинок 11-а, приміщення 11-а на підставі договору купівлі-продажу, серії та номеру: АЕР526967 , виданого 14.05.2002 (а.с .115).

7. Норми права та мотиви, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови, висновки суду.

Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЗК України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 12 ЗК України вказано, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Спір між Головним управління Держгеокадастру у Чернівецькій області та Новодністровською міською радою у цій справі виник щодо законності рішення 46 сесії 7 скликання Новодністровської міської ради від 01.02.2018 за № 26, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0280 га ФОП Силантьєвій Г .М . для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, в мікрорайоні "Діброва" між будинками № 11 та № 14 м. Новодністровськ Чернівецької області.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно із пунктом "г" частини 3 статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема у визначений спосіб, є наявність права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належним доказами факт порушення (невизнання або оспорювання) цього права на земельну ділянку.

З врахуванням норм статтей 16, 393 ЦК України та статті 152 ЗК України право на оспорювання та оскарження акту органа державної влади, органа місцевого самоврядування що, стосується розпорядження або користування земельною ділянкою належить власнику, землекористувачу такої земельної ділянки або особі, яка доведе, що відповідно до законодавства звертається в інтересах цих осіб за захистом порушеного, невизнаного або оспорюваного права.

Суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що у разі звернення з вимогами про визнання незаконним та скасування, зокрема правового акта індивідуальної дії, виданого органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, встановленню та доведенню підлягають, як обставини, що оскаржуваний акт суперечить актам цивільного законодавства (не відповідає законові), так і обставини, що цей акт порушує цивільні права або інтереси особи, яка звернулась із відповідними позовними вимогами, а метою захисту порушеного або оспорюваного права є відповідні наслідки у вигляді відновлення порушеного права або охоронюваного інтересу саме особи, що звернулась за їх захистом.

Оскільки власником спірної земельної ділянки є Новодністровська міська рада (а.с. 48), яка є відповідачем у справі, а тому встановленню підлягають обставини наділення позивача відповідними повноваженнями, як уповноваженого органу на підставі норм законодавства, на подання цього позову.

Позивач зазначає, що наділений функцією державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Згідно ст. 187 ЗК України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8.04.99 № 3-рп/99 у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах», потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Згідно з ст. 188 ЗК України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель визначені Законом України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" від 19 червня 2003 року №963-IV (далі - Закон №963-IV).

Статтею 4 Закону №963-IV об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Згідно ч. 1 статті 5 Закону №963-IV державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України за №15 від 14.01.2015 затверджено Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (надалі - Положення), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів (п. 1, із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 482 від 22.07.2016).

Згідно з пп. 1 п. 3 Положення (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 482 від 22.07.2016) основними завданнями Держгеокадастру є, зокрема, реалізація державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; дотриманням органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства з питань передачі земель у власність та надання у користування, зокрема в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах (пп. «а» п. 25-1 Положення).

Посадові особи Держгеокадастру та його територіальних органів, які є державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, в межах своїх повноважень мають право звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився (п. 5-1 Положення)

Статтею 10 Закону №963-IV встановлено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема, звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що органи Держгеокадастру виконують, серед іншого, дві абсолютно різні функції, а саме: функції розпорядника земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності від імені власника, яким є держава Україна, з усіма повноваженнями власника на захист права власності; функції органу державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 ГПК України).

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 3 ст. 4 ГПК України).

З аналізу вищезазначеного законодавства України вбачається, що державні органи на рівні з іншими суб`єктами, яким надано право на звернення до господарського суду, доводять наявність порушення, невизнання або оспорювання їх прав або законних інтересів.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що одночасно, державний орган може також звернутись до суду у випадку, якщо це прямо передбачено законодавством України, зокрема, у даному випадку, державний орган - Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області наділений правом на звернення до суду з позовами щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва та повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок.

Так, спірна земельна ділянка є комунальною власністю, тобто не є земельною ділянкою сільськогосподарського призначення та не належить до агропромислового комплексу, тому Держгеокадастр у цьому разі не наділений повноваженнями розпорядника з усіма повноваженнями власника на захист права власності, а надані законом функції державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства не наділяють Держгекадастр правом контролю за реалізацією органом місцевого самоврядування повноважень щодо розпорядження землями територіальної громади, що виключає можливість звернення до суду з позовною вимогою, заявленою у цій справі. Аналогічна правова позиція наведене у п. 46 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.03.2019 року №907/270/18.

Також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.03.2018 року №911/1668/17 вказано, що норми вказаних статей не наділяють центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, повноваженнями звертатися до суду з позовами для захисту права власності на землю третіх осіб, у цьому випадку права колективної власності спілки селян. Отже суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність у позивача (Головного управління Держгеокадастру у Київській області) права на звернення із позовними вимогами про визнання недійсними оспорюваних розпоряджень та акта на право власності на земельну ділянку за результатами проведення відповідної перевірки дотримання вимог земельного законодавства відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку , що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Скаржником не доведено наявності підстав, визначених ст. 277 ГПК України, для скасування рішення та для задоволення апеляційної скарги, таких підстав апеляційним судом не встановлено.

Отже, рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

8. Судові витрати.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернівецької області від 19.02.2019 року у цій справі без змін.

2. Судові витрати покласти на Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 31.05.2019р.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Суддя Орищин Г.В.

Суддя Скрипчук О.С.