номер провадження справи 4/49/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2019 Справа № 908/721/19

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Зінченко Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Консалдінг-Інвест», (03164, м. Київ, вул. Підлісна, буд. 1, офіс № 38-Б)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл», (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 25, кімн. 207)

про стягнення 58305,06 грн. заборгованості за поставлений товар

26.03.2019 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. № 349 від 22.03.2019 (вх. № 770/08-07/19 від 26.03.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Консалдінг-Інвест», м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл», м. Запоріжжя про стягнення 58305,06 грн. заборгованості за поставлений товар за договором поставки № 18/09-2014 від 18.09.2014.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2019 справу № 908/721/19 за вище вказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 01.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/721/19, справі присвоєно номер провадження справи 4/49/19, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження без виклику представників сторін.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві та ґрунтуються на ст., ст. 530, 625, 692, 712 ЦК України та ст., ст. 218, 265 ГК України. Позов пред`явлений позивачем з підстав невиконанням відповідачем як покупцем своїх грошових зобов`язань за договором поставки № 18/09-2014 від 18.09.2014. Зокрема, як зазначено в позовній заяві, позивачем та відповідачем укладено договір поставки № 18/09-2014 від 18.09.2014, за умовами якого ТОВ «Компанія Консалдінг-Інвест» (постачальник) зобов`язалося поставляти відповідачу (покупцю) товар, а відповідач зобов`язався приймати цей товар та оплачувати його. На виконання умов договору поставки позивач в грудні 2018 року та січні 2019 року поставив відповідачу товар на загальну суму 160571,76 грн., що підтверджується відповідними видатковими накладними. Поставка товару на зазначену суму також підтверджується товарино-транспортними накладними. До видаткових накладних за вказаний період сторонами складено та погоджено акти розбіжностей до прибуткових накладних, за якими сторонами зменшено кількість та вартість поставленого товару. Таким чином, вартість поставленого відповідачеві в грудні 2018 року та січні 2019 року за умовами договору поставки № 18/09-2014 від 18.09.2014 товару становить 58305,06 грн. Відповідач в порушення умов п. 6.5 договору поставки та положень чинного законодавства не виконав свої зобов`язання щодо повної оплати отриманого товару. Отже, заборгованість відповідача за договором поставки № 18/09-2014 від 18.09.2014 становить 58305,06 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача 58305,06 грн. основного боргу. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 1921,00 грн. судового збору.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 01.04.2019 у справі № 908/721/19 відповідачу запропоновано у строк до 22.04.2019 подати відзив на позовну заяву і всі можливі докази у підтвердження його заперечень проти позову або його визнання.

Відзив на позовну заяву № 30 від 08.04.2019 на адресу суду надійшов 12.04.2019 за вх.. № 08-08/7564/19. У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечує та вважає, що позивачем не доведено наявності заборгованості ТОВ «Український Рітейл» перед ним за договором поставки № 18/09-2014 від 18.09.2014. Свою позицію відповідач мотивує тим, що відповідно до умов вказаного договору поставки невід`ємною його частиною є додаток № 1 «Специфікація», де зазначаються найменування, асортимент і ціна товару. Однак ціни, зазначені у видаткових накладних, які надані позивачем до позовної заяви, не співпадають з цінами, зазначеними у специфікації. Відповідно до п. 6.2 договору поставки у разі, якщо супровідні документи на товар, видаткова накладна або рахунок постачальника містять вказівки на іншу ціну товару, ніж ціна, зазначена в узгодженій сторонами специфікації, то діє ціна, зазначена в узгодженій специфікації. Також відповідач зазначає, що відповідно до п. 1.5 договору поставки зобов`язання по поставці товару вважаються виконаними з моменту передання товару та товаросупровідних документів покупцю згідно з умовами договору та дійсного законодавства України. Позивачем у якості доказів поставки товару надані видаткові накладні, які оформленні без додержання вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки в них не зазначено посаду особи та дані особи, якою вченого підпис на цих накладних від імені ТОВ «Український Рітейл». Крім того, відповідач посилається на те, що відповідно до чинного законодавства належними доказами факту поставки товару можуть бути лише первинні документи, а саме: видаткові накладні та товарно-транспортні накладні. Отже, надані позивачем видаткові накладні не можуть бути прийняті судом як первинні документи, а товарно-транспортних накладних взагалі не має в матеріалах справи. На підставі зазначеного, відповідач просить суд в позові відмовити повністю.

Відповідно до ухвали господарського суду Запорізької області від 01.04.2019 у справі № 908/721/19 позивачу запропоновано у строк до 06.05.2019 подати відповідь на відзив на позовну заяву і всі можливі докази у підтвердження обставин, на яких ґрунтується відповідь позивача.

Відповідь на відзив на позовну заяву вих.. № 368 від 02.05.2019 на адресу суду надійшла 07.05.2019 за вх. № 08-08/9234/19.

Як вбачається з конверту, в якому відповідь на відзив на позовну заяву надійшла на адресу суду, до відділення поштового зв`язку кореспонденція здана 03.05.2019, про що свідчить відбиток календарного штемпелю відділення поштового зв`язку.

За приписами ч. 7 ст. 116 ГПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані по пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Враховуючи викладене, відповідь на відзив на позову заяву вважається такою, що подана у строк, встановлений судом, а тому приймається судом до розгляду.

У відповіді на відзив на позовну заяву позивачем зазначається, що зі змісту заперечень відповідача на позовну заяву слідує, що відповідачем не оспорюється факт поставки йому за договором поставки № 18/09-2014 від 18.09.2014 товару на загальну сум 58305,06 грн. Проте, відповідач вказує на недоліки оформлення видаткових накладних, за якими цей товар поставлявся. Проте, на час приймання товару за цими видатковими накладними відповідач жодного разу не висловлював заперечення щодо їх недійсності. Крім того, доказом узгодження сторонами всієї первинної документації за договором поставки № 18/09-2014 від 18.09.2014 є реєстрація податкових накладних на суму боргу за поставлений товар і відповідач жодного разу не висловлював своїх заперечень щодо їх реєстрації. З урахуванням зазначеного, а також раніше наведених обставин, позивач просить суд позов задовольнити повністю.

У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, 01.05.2019 сплив тридцятиденний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням. Будь-яких процесуальних заяв або заяв по суті протягом цього періоду до суду не надходило. Тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Відповідно до ч., ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 31.05.2019.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

18.09.2014 Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Консалдінг-Інвест», (Постачальник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл», (Покупець, відповідач у справі) укладено Договір поставки № 18/09-2014 (далі за текстом Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплачувати товар на умовах цього Договору. (п. 1.1)

Пунктом 11.1 передбачено, що Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2014. У разі якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії Договору жодна зі сторін в письмовій формі не заявить про його розірвання, Договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.

Сторонами доказів розірвання Договору поставки суду не надано.

В пункті 1.2 Договору сторонами погоджено, що найменування, асортимент і ціна товару, який постачається, зазначається в додатку № 1 «Специфікація», який є невід`ємною частиною Договору.

Згідно зі Специфікацією, що є Додатком № 1 до Договору, сторонами визначені найменування товару, виробник товару, а також базисна ціна за одиницю товару.

Відповідно до п. 2.1 Договору товар поставляється Постачальником окремими партіями у відповідності до замовлення на поставку.

Зобов`язання з поставки товару вважається виконаним з моменту передачі товару та повного пакету належним сином оформлених товаросупровідних документів Покупцю згідно з умовами Договору і діючого законодавства України. (п. 2.8 Договору)

За умовами п. 3.2 Договору приймання товару за кількістю і якістю здійснюється Покупцем в місці поставки товару в момент отримання товару від Постачальника на підставі товаросупровідних документів.

Якщо при прийомці товару виявилися невідповідності (помилки) в супровідних документах або невідповідності товару, який приймається, супровідним документам, в момент приймання складається акт розбіжностей за участю представника Покупця і особи, яка безпосередньо здійснює доставку (передачу) товару (водій, експедитор, перевізник), в якому зазначаються виявленні під час приймання невідповідності. (п. 3.6 Договору)

Згідно з п. 6.1 Договору в редакції Протоколу розбіжностей від 18.09.2014 ціна на товар визначається на підставі погодженої сторонами Специфікації і може змінюватися виключно за попередньою домовленістю з Покупцем не менш ніж за 3 робочих дні до дня поставки. Нова ціна починає діяти з дня погодження обома сторонами змін до Специфікації.

Матеріали справи свідчать, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, а саме: здійснив поставку відповідачу обумовленого Договором товару.

Так в матеріалах справи містяться наступні видаткові накладні, за якими здійснювалася поставка товару:

№ РН-0025490 від 12.12.2018 на загальну суму 31545,00 грн.;

- № РН-0026357 від 27.12.2018 на загальну суму 26239,92 грн.;

- № РН-0000326 від 09.01.2019 на загальну суму 37869,30 грн.;

- № РН-0000580 від 13.01.2019 на загальну суму 40109,88 грн.;

- № РН-0001656 від 16.01.2019 на загальну суму 2711,46 грн.;

- № РН-0001822 від 18.01.2019 на загальну суму 22096,20 грн.

Крім того, в матеріалах справи наявні товарно-транспортні накладні № РН-0025490 від 12.12.2018, № РН-0026357 від 27.12.2018, № РН-0000326 від 09.01.2019, № РН-0000580 від 13.01.2019, № РН-0001656 від 16.01.2019 і № РН-0001822 від 18.01.2019, які підтверджують поставку відповідачу зазначених вище партій товару на вказані суми.

Всі вищезазначені видаткові накладні та товарно-транспортні накладні скріплені підписами уповноважених осіб з боку Постачальника і Покупця та скріплена печатками підприємств.

До видаткових накладних, за якими здійснювалася поставка товару, сторонами складені акти розбіжностей, якими скориговано кількість поставленого товару та його вартість. Зокрема, відповідні акти розбіжностей складені до видаткових накладних № РН-0025490 від 12.12.2018, № РН-0026357 від 27.12.2018, № РН-0000326 від 09.01.2019, № РН-0000580 від 13.01.2019 і № РН-0001822 від 18.01.2019.

Акти розбіжностей підписані Покупцем та скріплені його печаткою.

За відповідними актами розбіжностей сторонами скориговано та підтверджено отамання товару на загальну суму 58305,06 грн.

Відповідач претензій щодо поставленого товару позивачу не пред`являв.

Доказів щодо не поставки або неповної поставки Постачальником товару згідно Договору поставки № 18/09-2014 від 18.09.2014 відповідач суду не подав.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, факт поставки позивачем відповідачу товару згідно умов Договору поставки № 18/09-2014 від 18.09.2014 на суму 58305,06 грн. є доведеним та відповідачем не заперечується.

Обставини справи свідчать, що спірні правовідносини сторін врегульовані договором поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Зі змісту п. 6.5 Договору вбачається, що сторонами чітко визначений строк оплати отриманого товару, а саме: оплата товару проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 21 календарного дня від дня поставки товару. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця.

Отже, за товар, поставлений за видатковою накладною № РН-0025490 від 12.12.2018 відповідач повинен був розрахуватися не пізніше 02.01.2019; за товар, поставлений за видатковою накладної № РН-0026357 від 27.12.2018 не пізніше 17.01.2019; за товар, поставлений за видатковою накладною № РН-0000326 від 09.01.2019 не пізніше 30.01.2019; за товар, поставлений за видатковою накладною № РН-0000580 від 13.01.2019 не пізніше 03.02.2019; за товар поставлений за видатковою накладною № РН-0001656 від 16.01.2019 не пізніше 06.02.2019 і за товар, поставлений за видатковою накладною № РН-0001822 від 18.01.2019 не пізніше 08.02.2019.

Проте, відповідачем оплата товару у передбачені строки не здійснена.

Отже, матеріалами справи доведено, що відповідач в порушення вимог ст. 692 ЦК України не виконав умови Договору в частині оплати вартості поставленого товару, не сплатив кошти за товар, що призвело до невиконання грошового зобов`язання і виникнення боргу за поставлений товар в сумі 58305,06 грн.

Згідно з приписами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач доказів погашення заборгованості в повному обсязі суду не надав.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З урахуванням викладеного, оскільки основна заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 58305,06 грн. за поставлений позивачем товар станом на час прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, то позовна вимога про стягнення з відповідача 58305,06 грн. основного боргу підлягає задоволенню судом.

Оцінивши заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо того, що позивачем не доведено наявності заборгованості ТОВ «Український Рітейл» за Договором поставки № 18/09-2014 від 18.09.2014, судом ці заперечення не приймаються, з огляду на наступне.

Відповідно до чинного законодавства права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції оформлюються первинними документами відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

За змістом ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» накладні є первинними звітними документами, на підставі яких проводиться звіт господарської діяльності. Ці документи повинні конкретно ідентифікувати господарську проведену діяльність.

Згідно Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, у бухгалтерському обліку повинні відображатися господарські операції, як факти підприємницької діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Цим же Положенням затверджено, що накладна це документ, що використовується при передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи іншій. Видаткова накладна фіксує факт отримання/передачі товарів або послуг і по суті завершує купівлю-продажу між продавцем і покупцем. Видаткова накладна може бути замінена актом здачі-приймання.

Тобто, письмовими свідоцтвами, що фіксують та підтверджують господарські операції, є первинні документи, які для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати як обов`язкові реквізити, так і додаткові реквізити в залежності від характеру операції.

Таким чином, для надання первинним документам доказової сили при розгляді справ в суді необхідні повні дані про конкретні господарські операції, що здійснюються за конкретним договором, укладеним між сторонами.

Як встановлено судом, видаткові накладні № РН-0025490 від 12.12.2018, № РН-0026357 від 27.12.2018, № РН-0000326 від 09.01.2019, № РН-0000580 від 13.01.2019, № РН-0001656 від 16.01.2019 і № РН-0001822 від 18.01.2019, за якими позивачем здійснювалася поставка товару в рамках Договору поставки № 18/09-2014 від 18.09.2014, є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин.

Згідно з ч., ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України на покупця покладено обов`язок оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що оскільки в матеріалах справи достатньо доказів здійснення позивачем спірних поставок, відповідачем не заперечувався сам факт поставки та отримання товару, всі поставки товару відображені в податковій звітності позивача (докази чого надані позивачем до матеріалів справи), то не зазначення в видаткових накладних посади особи та дані особи, якою вченого підпис на цих накладних від імені ТОВ «Український Рітейл» не може бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку щодо оплати поставленого товару.

Крім того, статтею 3 ЦК України закріплено, що одним із основних принципів цивільного права є принцип добросовісності, розумності та справедливості.

Так, позивач, уклавши Договір поставки № 18/09-2014 від 18.09.2014 і передавши товар відповідачу, розраховує на отримання оплати у розумні строки.

Відмова від оплати товару відповідачем після того, як з дати отримання продукції минуло більше чотирьох місяців, свідчить про намагання відповідача уникнути обов`язку оплати за Договором.

Доводи відповідача про відсутність в позовних матеріалах товарно-транспортних накладних на поставку товару, стягнення заборгованості за який є предметом розгляду у даній справі, спростовуються наявними в матеріалах справи описами вкладення у цінні листи на адресу відповідача та суду, з яких вбачається, що разом з позовною заявою направлялися і копії відповідних товарно-транспортних накладних. В матеріалах справи належним чином посвідчені копії таких товарно-транспортних накладних наявні.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Доводи відповідача 1, надані в обґрунтування заперечень на позов, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, заснованими на законі, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати на оплату судового збору покладаються на відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючись ст., ст. 129, 233, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Консалдінг-Інвест», м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл», м. Запоріжжя про стягнення 58305,06 грн. заборгованості за поставлений товар за договором поставки № 18/09-2014 від 18.09.2014 задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл», (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 25, кімн. 207, ідентифікаційний код юридичної особи 34604386) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Консалдінг-Інвест», (03164, м. Київ, вул. Підлісна, буд. 1, офіс № 38-Б, ідентифікаційний код юридичної особи 39220431) 58305 (п`ятдесят вісім тисяч триста п`ять) грн. 06 коп. основного боргу та 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне судове рішення складено « 31» травня 2019 р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.