РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.05.2019Справа № 910/3530/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г. розглянув у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" (52005, Дніпропетровська обл., Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського,76)

до Акціонерного товариства "Київенерго" (85612, Донецька обл., місто Курахове, вул. Енергетиків, будинок 34)

про стягнення 103 186,52 грн.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Київенерго" про стягнення 103 186,52 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок припинення постачання теплової енергії за договором №9065029 від 01.06.2016 у відповідача відсутні правові підстави для утримання грошових коштів, що були перераховані позивачем як передплата за послуги з постачання теплової енергії, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача дані грошові кошти у розмірі 103 186,52 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/3530/19 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

16.04.2019 до господарського суду надійшов відзив Публічного акціонерного товариства "Київенерго", відповідно до якого останній заперечує щодо заявлених позовних вимог з тих підстав, що позивачем до позовної заяви не надано розрахунку утворення передплати за договором. Крім того, відповідач зазначає, що позивач невірно застосував нормативно-правове обґрунтування позовних вимог, зокрема, ст. 1212 ЦК України.

02.05.2019 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач не погоджується з доводами відповідача та зазначає, що внаслідок розірвання договору №9065029 від 01.06.2016 та припинення зобов`язань відповідача щодо поставки теплової енергії позивача, є підстави для вимоги про повернення коштів з огляду на положення ст. 1212 ЦК України. Також позивач зауважує, що у позовній заяві наданий обґрунтований розрахунок ціни позову із зазначенням дат, номерів платіжних доручень та сум внесених коштів позивачем за теплову енергію, що підтверджується наданою банківською довідкою №ДН-В3/62/92 від 20.02.2019. Крім того, з наданих до матеріалів справи актів приймання-передавання товарної продукції (теплової енергії) вбачається обсяг використаної теплової енергії та її вартість.

Відповідач в межах строку встановленого ухвалою суду від 25.03.2019 своїх заперечень щодо відповіді на відзив не надав.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 26.03.2019 відповідач змінив місцезнаходження та має юридичну адресу: 85612, Донецька обл ., Мар`їнський район, місто Курахове, вул. Енергетиків, будинок 34.

Відповідно до ч. 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

01 червня 2016 року між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (надалі - енергопостачальна організація, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" (надалі - абонент, позивач) був укладений договір №9065029 на постачання теплової енергії у гарячій воді (надалі - договір).

За умовами п.п. 1.1., 2.2.1 договору енергопостачальна організація зобов`язалась постачати абоненту теплову енергію у гарячій воді на потреби: опалення та вентиляції - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання в кількості та обсягах згідно з додатком №1 до договору.

В свою чергу, з огляду на положення п. 2.3.1 договору абонент зобов`язався дотримуватись кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначенні у додатку 1 не допускаючи їх перевищення; своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

Відповідно до п. 8.1. договору цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 15.01.2019.

Позивачем на виконання умов договору та з метою отримання теплової енергії було перераховано на рахунок відповідача передплату в розмірі 170 147,80 грн, що підтверджується банківською випискою з поточного рахунку позивача за період з 01.01.2016 по 31.12.2018.

На підтвердження обсягу та вартості спожитої теплової енергії за період 2016-2018 р.р. позивачем додано до матеріалів справи акти приймання-передання товарної продукції: №11/2016-9065029 від 30.11.2016 на суму 4 107,42 грн, №12/2016-9065029 від 31.12.2016 на суму 7 240,84 грн, №12017-9065029 від 31.01.2017 на суму 10 348,42 грн, №2/2017-9065029 від 28.02.2017 на суму 7 060,85 грн, №11/2017-9065029 від 30.11.2017 на суму 688,67 грн, №12/2017-9065029 від 31.12.2017 на суму 7 781,24 грн, №1/2018 -9065029 від 31.01.2018 на суму 9 872,63 грн, №2/2018-9065029 від 28.02.2018 на суму 9 608,40 грн, №3/2018-9065029 від 31.03.2018 на суму 9 572,09 грн, №4/2018-9065029 від 30.04.2018 на суму 680,72 грн., всього на загальну суму 66 961,28 грн.

27 квітня 2018 року у зв`язку з припиненням Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу міста Києва від 27.09.2001 та керуючись ст. 652 Цивільного кодексу України сторони уклали додаткову угоду про розірвання з 30.04.2018 договору №9065029 від 01.06.2016.

З вказаної дати припиняються зобов`язання енергопостачальної організації перед абонентом щодо здійснення постачання теплової енергії, а грошові зобов`язання абонента, що виникли за договором та залишаються невиконаними на дату підписання цієї угоди, підлягають виконанню до 01.10.2018.

Згідно з п. 2 додаткової угоди ця додаткова угода набирає чинності з дати її підписання сторонами.

У зв`язку з розірванням договору та підписанням між сторонами Акту звіряння розрахунків від 30.04.2018, відповідно до якого сальдо розрахунків за теплову енергію станом на 01.05.2018 за кредитом ПАТ "Київенерго" склало 103 186,52 грн, позивач звернувся до відповідача з листом вих. № 06/03/19-44 від 06.03.2019, у якому просив останнього повернути сплачені Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" кошти у вищевказаній сумі. Даний лист був отриманий відповідачем 11.03.2019, проте, залишений без відповіді та задоволення.

Також позивачем через Комунальний концерн «Центр комунального сервісу» направлялися листи до відповідача з вимогою про повернення коштів за договорами на постачання теплової енергії у гарячій воді (лист від 05.07.2018 №561 КП, отриманий «Центром комунального сервісу» 19.07.2018 за вх. №01/3843).

Оскільки вищевказані листи, які скеровувались на адресу відповідача з метою досудового врегулювання спору, були залишені останнім без задоволення, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з ПАТ "Київенерго" надмірно сплачених грошових коштів у розмірі 103 186,52 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У статті 174 Господарського кодексу України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як встановлено судом, внаслідок укладення договору № 9065029 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.06.2016 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов`язання визначені у главі 50 Цивільного кодексу України, ст. 202 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України, господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управленої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 24 квітня 2018 року Київською міською радою прийнято рішення № 517/4581 про завершення укладеної з ПАТ "Київенерго" Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001 з 30 квітня 2018 року.

На підставі вищезазначеного, з 01.05.2018 ПАТ "Київенерго" припинило діяльність у сфері теплопостачання для юридичних та побутових клієнтів м. Києва, тим самим припинило дію пропозиції (оферти) із надання послуг у сфері теплопостачання.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 №1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу міста Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною організацією "Київенерго" Комунальне підприємство "Київтеплоенерго" визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ "Київенерго".

Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради від 10.04.2018 №591 КП "Київтеплоенерго" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

З огляду на зазначене, ПАТ "Київенерго" було позбавлено права на провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам та можливості в подальшому виконувати покладені на нього обов`язки згідно договору № № 9065029 від 01.06.2016, що стало наслідком укладення між сторонами додаткової угоди про розірвання вищевказаного договору з 30.04.2018.

На момент розірвання договору сума попередньої оплати на рахунку позивача складала 103 186,52 грн, про що свідчить складений та підписаний сторонами акт звіряння розрахунків за теплову енергію від 30.04.2018.

Частиною другою статті 653 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.4 ст. 653 ЦК України).

Разом з тим, ч. 2 ст. 693 ЦК України встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з листом вих. №06/03/19-44 від 06.03.2019, у якому вимагав від останнього в семиденний термін з дня отримання даного листа повернути суму передплати за договором 9065029 від 01.06.2016 у розмірі 103 186,52 грн.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З наявних у матеріалах справи відомостей з офіційного сайту "Укрпошта" вбачається, що лист вих. №06/03/19-44 від 06.03.2019 був вручений адресату 11.03.2019, проте, станом на момент звернення позивача з позовом до суду, ні відповіді на лист, ні грошових коштів у розмірі 103 186,52 грн від ПАТ "Київенерго" не надходило. Тобто, на даний час у розпорядженні останнього знаходиться сума переплати у розмірі 103 186,52 грн, яка належать Товариству з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" та не може бути використана у зв`язку із припиненням надання ПАТ "Київенерго" послуг теплопостачання та розірванням договору № 9065029 від 01.06.2016.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що згідно акту звіряння розрахунків за теплову енергію від 30.04.2018, який був підписаний уповноваженими представниками позивача та відповідача, переплата (сальдо, сума попередньої оплати) Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" станом на 01.05.2018 за договором № 9065029 від 01.06.2016 складає 103 186,52 грн. Факт існування вищевказаної переплати за договором підтверджується також наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями та актами приймання-передавання товарної продукції.

Таким чином, вищенаведені докази спростовують твердження відповідача щодо відсутності у позивача переплати за договором № 9065029 від 01.06.2016.

Вирішуючи спір по суті, господарський суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Як вже встановлено судом, факт здійснення позивачем переплати на суму 103 186,52 грн та утримання її відповідачем підтверджується підписаним обома сторонами актом звіряння розрахунків за теплову енергію від 30.04.2018.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.

Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Разом з цим, всупереч викладеним вище нормам закону, відповідачем не було спростовано наданих позивачем доказів, зокрема, не надано до матеріалів справи будь-яких належних та допустимих доказів повернення позивачу безпідставно утриманих грошових коштів в сумі 103 186,52 грн., чи доказів відсутності у останнього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

Таким чином, враховуючи вищезазначене та приймаючи до уваги, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем в розмірі 103 186,52 грн належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість, доведеність та наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет", з покладенням на відповідача судових витрат у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (85612, Донецька обл., місто Курахове, вул. Енергетиків, будинок 34, ідентифікаційний код 00131305) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" (52005, Дніпропетровська обл., Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського,76, ідентифікаційний код 30487219) грошові кошти у розмірі 103 186 (сто три тисячі сто вісімдесят шість) грн 52 коп. та судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.05.2019

Суддя Л. Г. Пукшин