ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про закриття підготовчого провадження

та призначення справи до судового розгляду по суті

27.05.2019м. ДніпроСправа № 904/5282/18

За позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Деметра-Плюс", смт. Васильківка Дніпропетровської області

відповідача-2: ОСОБА_1 , м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-2: ОСОБА_2 , м. Горлівка Донецької області

про стягнення 13 541 800,44 грн.

Головуючий колегії,суддя Євстигнеєва Н.М.

Суддя Кеся Н.Б.

Суддя Соловйова А.Є.

Представники:

Від позивача: Пац Є.О., довіреність №1271-К-Н-О від 18 березня 2019 року, адвокат, діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №3972 від 11 лютого 2019 року,

Від відповідача-1: ОСОБА_3 довіреність від 17 грудня 2018 року адвокат, діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №3152 від 28 січня 2009 року

Від відповідача-2: ОСОБА_3 . ордер серія ДП№038716 від 17 грудня 2018 року, адвокат, діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №3152 від 28 січня 2009 року

Від третьої особи: ОСОБА_3 . ордер серія ДП№038722 від 05 лютого 2019 року, адвокат, діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №3152 від 28 січня 2009 року

С У Т Ь С П О Р У :

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (вх.№56704/18 від 26.12.2018), просить стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Деметра-Плюс" та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № MRVKLOK26139 від 08.11.2017 у розмірі 13 541 800,44 грн., з яких:

- 10 947 344,00 грн. - заборгованість за кредитом;

- 1 025 455,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1 569 001,32 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 умов кредитного договору № MRVKLOK26139 від 08.11.2017 в частині повного та своєчасного повернення кредитних коштів.

Вимога про стягнення з відповідача-2 обґрунтована посиланням на договір поруки №MRVKLOK26139/DP від 08 листопада 2017 року, відповідно до умов якого ОСОБА_1 прийняв на себе зобов`язання відповідати перед позивачем за виконання відповідачем-1 зобов`язань за кредитним договором.

Відповідач-1, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Деметра-Плюс", проти задоволення позову заперечує, зазначає, що з матеріалів справи та доказів, наданих позивачем, неможливо без застосування спеціальних фінансово-економічних знань встановити реальний розмір відсоткової ставки, застосованої позивачем при розрахунку заборгованості та її відповідність умовам кредитного договору.

Відповідач-2, ОСОБА_1 , проти задоволення позову заперечує, зазначає, що договір поруки № MRVKLOK2613/DP від 08.11.2017, не містить підпису сторін. ОСОБА_1 заперечує щодо укладання договору поруки, вважає, що доданий до позовної заяви не підписаний сторонами договір поруки не може вважатися належним доказом в якості підтвердження зобов`язань ОСОБА_1 , як поручителя за кредитним договором № MRVKLOK2613, укладеного між ПАТ КБ "Приватбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Деметра-Плюс". Також відповідач-2 вказує, що не надавав письмової згоди на використання електронного цифрового підпису для підписання договору поруки.

В додаткових поясненнях позивач зазначив, що в матеріалах справи відсутні взаємно суперечливі докази того, що Угода про використання електронного цифрового підпису від 28.09.2017 підписана не ОСОБА_5 , зокрема відсутнє звернення ОСОБА_5 до Банку, правоохоронних органів, тощо з цих підстав та результати такого розгляду, про втрату документів на момент підписання Угоди відповідач-2 не зазначає, позов до Печерського районного суду м. Києва про визнання договору поруки недійсним, поданий з інших підстав. Позивач вважає, підписання Угоди про використання електронного цифрового підпису від 28.09.2017 відповідачем-2 має опосередковане значення для вирішення даної справи про стягнення заборгованості. Адже договір поруки підписаний електронним цифровим підписом, чинність такого електронного цифрового підпису, особу та пристрій, з якого такий підпис був поставлений, встановити в такий спосіб (почеркознавчою експертизою на Угоді про використання електронного цифрового підпису від 28.09.2017) на думку позивача неможливо.

Позивачем надавався посилений Сертифікат відкритого ключа, котрий був чинний на часпідписання договору поруки. Так, підписання договору поруки шляхом накладання електронного цифрового підпису підтверджується перевіркою документу на сайті Акредитованого центру сертифікації ключі, котрий надавав послуги електронного цифрового підпису відповідачу та позивачу - АЦС ПАТ КБ "Приватбанк".

10 квітня 2019 року від відповідача-2 до господарського суду надійшли додаткові пояснення в яких зазначено, що ОСОБА_1 не застосовував власний ЕЦП при підписанні договору поруки № MRVKLOK2613/DP від 08.11.2017, не підписував угоду про використання ЕЦП від 08.11.2017, копія якої долучена позивачем до матеріалів справи. Як вбачається з тексту угоди про використання ЕЦП від 08.11.2017 вказана угода укладена у м. Маріуполь, однак відповідач-2 не відвідував у 2017 році м. Маріуполь.

Враховуючи той факт, що сертифікати відкритих ключів електронних цифрових підписів генеруються АЦСК ПАТ КБ "Приватбанк" терміном дії один рік та інформація щодо сертифікатів відкритих ключів електронних цифрових підписів, термін дії яких скінчився, на сайті АЦСК ПАТ КБ "Приватбанк" відсутня, інформації щодо дати отримання ОСОБА_5 у 2017 році ЕЦП та його ідентифікаторів у Кузьміна Р.Б. немає.

Відповідач-2 зазначає, що ЕЦП з ідентифікатором відкритого ключа "8Е 64 6А 65 АF 30 85 СС D3 В4 17 ЕС СВ А7 FЕ ІС В3 3Е С2 7С 95 48 А7 АА F1 В3 ЕС 7D 6В 89 DD 8А" ним при підписанні інших угод не використовувався.

10 квітня 2019 року від третьої особи до господарського суду надійшли додаткові пояснення аналогічного змісту викладеного Кузьміним Романом Борисовичем у додаткових поясненнях.

Також, ОСОБА_2 зазначає, що ЕЦП з ідентифікатором відкритого ключа "6b 74 3Е 3А 63 8F 35 D6 ЕА 26 96 0В 3В 23 2 С С0 27 46 ВА DD 7Е 21 9 F С6 5D F7 11 85 0F 42 96 84" ОСОБА_2 при підписанні інших угод не використовувався.

10 квітня 2019 року від Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до господарського суду надійшли пояснення, в яких позивач, зокрема, зазначає, що при підписанні договору поруки № MRVKLOK2613/DP використовувався електронний цифровий підпис, який за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Відповідно абз. 4 п. 14 постанови №78, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, укладення окремого договору щодо використання ЕЦП, прирівняного до власноручного підпису, не вимагалося. Так, ОСОБА_5 заявлено клопотання з підстав візуального співставлення на ідентичність підписів ОСОБА_1 на вказаних угодах. ОСОБА_1 не заперечує підпису на Угоді про використання електронного цифрового підпису від 28.09.2017, яка має той самий зміст, та умови, що і Угода про використання електронного цифрового підпису від 08.11.2017, не просить призначити почеркознавчу експертизу підпису в Угоді про використанні електронного цифрового підпису від 28.09.2017.

Оскільки, між сторонами 28.09.2017 укладена Угода про використання сторонами електронного цифрового підпису відповідно ч. 3 ст. 207 ЦК України, яку ОСОБА_1 не заперечує, позивач вважає, що сторони в належний спосіб додатково погодили використання електронного цифрового підпису ще 28.09.2017.

13 травня 2019 року від відповідача-2 до господарського суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі 904/5282/18 до вирішення Господарським судом міста Києва справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про визнання договору поруки недійcним.

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" проти клопотання відповідача-2 про зупинення провадження у справі заперечує.

Клопотання відповідача-2 про зупинення провадження у справі залишено на розгляді суду.

17 травня 2019 року від позивача до господарського суду надійшли пояснення в яких зазначено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.01.2019 відкрито провадження по справі №757/633/19-ц за позовом ОСОБА_2 до АТ КБ "Приватбанк'' за участю третьої особи ОСОБА_1 про визнання договору поруки MRVKLOK2613/DP від 08.11.2017 недійсним. Разом з тим, АТ КБ "Приватбанк" було подано клопотання до Печерського районного суду м. Києва про закриття провадження у справі № 757/633/19-ц з підстав непідвідомчості розгляду даної справи в порядку цивільного судочинства.

Позивач зазначає, що оскільки відповідачем-2 та третьою особою не надано доказів подачі позовів про визнання недійсним договору поруки №MRVKLOK2613/DP від 08.11.2017 до належного суду, приймаючи до уваги вимоги п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України враховуючи наявність об`єктивної можливості, тривалість розгляду даної справи та вимоги процесуального закону щодо розумності таких строків, відсутні підстави для зупинення провадження по справі.

У підготовчому засіданні, яке відбулося 27 травня 2019 року представником відповідача-1 підтримано клопотання про призначення по справі № 904/5282/18 економічної експертизи, викладене у відзиві на позовну заяву (а.с.87-88, т.1).

На вирішення експертизи відповідач-1 пропонує поставити наступні питання:

- Який документально-підтверджений розмір заборгованості по кредиту за кредитним договором (в т.ч. заборгованість за кредитом, проценти за користування кредитом, пенею) № MRVKLOK2613 від 08.11.2017 укладеним між АТ КБ "Приватбанк" та ТОВ "ТД "Деметра-Плюс" станом на 08 листопада 2018 року?

- Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості ТОВ "ТД "Деметра-Плюс" (по сплаті процентів за кредит, пені та погашення основної суми боргу) перед банком умовам укладеного між АТ КБ "Приватбанк" та ТОВ "ТД "Деметра-Плюс" кредитного договору № MRVKLOK2613 від 08.11.2017 та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором?

- Чи відповідає метод нарахування банком процентів за користування кредитними коштами умовам кредитного договору MRVKLOK2613 від 08.11.2017, укладеному між АТ КБ "Приватбанк" та ТОВ "ТД "Деметра-Плюс"?

Клопотання обгрунтовано тим, що між позивачем та відповідачем -1 був укладений кредитний договір № MRVKLOK26139 від 08.11.2017, пунктом А7 якого встановлено, що за користування кредитними коштами позичальник сплачує проценти у розмірі 18% річних. Згідно пункту А8 кредитного договору визначено, що у разі порушення позичальником будь-якого грошового зобов`язання позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 36% річних від залишку непогашеної заборгованості. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позовної заяви вбачається, що під час обчислення заборгованості використовувалась одночасно як процентна ставка 18% так і процентна ставка 36%; розрахунок заборгованості містить від`ємні значення, які не обгрунтовуються позивачем.

Позивач проти задоволення клопотання заперечує.

Частиною 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Розглянувши клопотання про призначення судової економічної експертизи, господарський суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки в матеріалах справи міститься кредитний договір, докази надання кредитних коштів, графіки погашення кредиту, докази часткового погашення кредиту, довідки-розрахунки заборгованості, а відтак з наявних у справі доказів вбачається утворення заборгованості та можливо визначити її розмір без залучення особи зі спеціальними знаннями у іншій сфері. При цьому, суд враховує, що судова економічна експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування; якщо наявні в матеріалах справи докази є взаємно суперечливими.

Отже, клопотання відповідача-1 про призначення судової економічної експертизи є необґрунтованим та передчасним.

Також, у підготовчому засіданні, яке відбулося 27 травня 2019 року представником відповідача-2 підтримано подане до господарського суду 25.02.2019 клопотання про призначення почеркознавчої експертизи (а.с. 15 том 3), відповідно до якого просить призначити у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На розгляд експерта відповідач-2 просить поставити наступне питання: "Чи виконано підпис від імені особи ОСОБА_1 у документі "Угода про використання електронного цифрового підпису" від 08.11.2017 в розділі "Реквізити сторін. Сторона 2: ОСОБА_1 " тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?"

Клопотання відповідач-2 обґрунтовує тим, що він не підписував Угоду про використання електронного цифрового підпису від 08.11.2017. Вказаний факт вбачається з візуального співставлення на ідентичність підписів ОСОБА_1 на документі "Угода про використання електронного цифрового підпису" від 28.09.2017 та документі "Угода про використання електронного цифрового підпису" від 08.11.2017. Встановлення належності підпису на Угоді про використання електронного цифрового підпису від 08.11.2017 Кузьміну Р.Б. , за твердженням відповідача-2, має важливе значення для правильного вирішення справи з огляду на приписи частини третьої ст. 207 Цивільного кодексу України щодо згоди сторін на використання електронного підпису, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їх власноручних підписів.

Позивач проти задоволення клопотання заперечує (а.с.70-73, т.3) та зазначає, що ОСОБА_5 заявлено клопотання з підстав візуального співставлення на ідентичність підписів ОСОБА_1 на Угодах про використання електронного цифрового підпису від 28.09.2017 та від 08.11.2017. ОСОБА_1 не заперечує підпису на Угоді про використання електронного цифрового підпису від 28.09.2017, яка має той самий зміст, та умови, що і Угода про використання електронного цифрового підпису від 08.11.2017, не просить призначити почеркознавчу експертизу підпису в Угоді про використання електронного цифрового підпису від 28.09.2017. Оскільки між сторонами 28.09.2017 укладена Угода про використання сторонами електронного цифрового підпису відповідно ч. 3 ст. 207 ЦК України, яку ОСОБА_1 не заперечує, позивач вважає, що сторони в належний спосіб додатково погодили використання електронного цифрового підпису ще 28.09.2017.

Розглянувши клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, господарський суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з наступних підстав.

Так, позивач просить стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Деметра-Плюс" та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № MRVKLOK26139 від 08.11.2017 у розмірі 13 541 800,44 грн. Вимога про стягнення з відповідача-2 обґрунтована посиланням на договір поруки №MRVKLOK26139/DP від 08 листопада 2017 року, відповідно до умов якого ОСОБА_1 прийняв на себе зобов`язання відповідати перед позивачем за виконання відповідачем-1 зобов`язань за кредитним договором. При підписанні договору поруки №MRVKLOK2613/DP від 08.11.2017 використовувався електронний цифровий підпис, який за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Відповідно абз. 4 п. 14 постанови №78, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, укладення окремого договору щодо використання ЕЦП, прирівняного до власноручного підпису, не вимагалося.

Відповідно до пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" №4 від 23.03.2012, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Зі змісту наведеного вбачається, що предметом розгляду у даній справі є стягнення виниклої заборгованості за кредитним договором та договором поруки №MRVKLOK2613/DP від 08.11.2017. Відповідно до вимог статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Разом з тим, вимога про визнання недійсним договору поруки №MRVKLOK2613/DP від 08.11.2017 ані позивачем (до закінчення підготовчого провадження в порядку частини третьої ст. 184 Господарського процесуального кодексу України), ані відповідачами (шляхом звернення з зустрічним позовом, в установленому порядку) у даній справі не заявлялась. Призначення почеркознавчої експертизи в межах заявлених позивачем вимог не є необхідним.

Щодо клопотання відповідача-2 від 18.02.2018 про зупинення провадження по справі №904/5282/18 (а.с. 140-141 том 2) до вирішення Печерським районним судом міста Києва справи №757/718/19-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про визнання договору недійсним та клопотання третьої особи ОСОБА_2 . про зупинення провадження у даній справі до вирішення Печерським районним судом міста Києва справи №757/633/19-ц за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про визнання договору недійсним, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: верховенство права; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1 ст.227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках: 1) смерті або оголошення померлою фізичної особи, яка була стороною у справі або третьою особою з самостійними вимогами щодо предмета спору, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво; 2) необхідності призначення або заміни законного представника учасника справи; 3) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції; 4) прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді; 5) об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Проаналізувавши підстави, зазначені відповідачем-2 та третьою особою в обґрунтування необхідності зупинення провадження у справі № 904/5282/18, суд вважає відсутньою обставину об`єктивної неможливості розгляду даної справи до вирішення спору у справі № 757/633/19-ц та у справі №904/718/19-ц, при цьому пов`язаність цих справ з розглядуваною не є достатньою підставою для зупинення провадження у справі за змістом п.5 ч.1 ст.227 ГПК України.

Отже, зупинення провадження у справі може мати місце лише у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи та у випадку неможливості встановити і оцінити обставини, що мають значення для справи на підставі зібраних у справі доказів.

Проте, матеріали справи містять достатньо доказів, належна оцінка яких у відповідності до ст. 86 ГПК України дозволить суду встановити обставини, які входять до предмету доказування у справі та відповідно прийняти законне та обгрунтоване рішення.

Підстави для задоволення клопотань ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі відсутні, оскільки об`єктивна неможливість розгляду цієї справи відсутня.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі місцевий господарський суд приймає до уваги, що застосування п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України можливо лише, якщо зупинення провадження у справі дійсно необхідно для вирішення спору, тобто якщо за відсутності рішення, яке набрало законної сили у іншій судовій справі, суд позбавлений можливості вирішити спір по суті, чого не вбачається у даному випадку.

Також господарський суд вважає за необхідне зазначити, що необґрунтоване зупинення провадження у справі має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, на що в запереченнях на клопотання про зупинення провадження у справі посилаються, як позивач, так і третя особа.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе в порядку п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

Керуючись статтями 177-184, 185 (п. 3 ч. 2), 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Деметра-Плюс" про призначення по справі № 904/5282/18 економічної експертизи - відмовити.

2. В задоволенні клопотання ОСОБА_1 (вх. 7617/19 від 18.02.2019) про зупинення провадження у справі №904/5282/18 до вирішення Печерським районним судом міста Києва справи №757/718/19-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про визнання договору недійсним - відмовити.

3. В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі №904/5282/18 до вирішення Печерським районним судом міста Києва справи №757/633/19-ц за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про визнання договору недійсним - відмовити.

4. В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи - відмовити.

5. Закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті в судове засідання на 28.05.2019 о 17:00год., яке відбудеться у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області в залі судового засідання № 3-208 (11) за адресою: 49600, м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка (Куйбишева), 1.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення - 27.05.2019 та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 30.05.2019.

Головуючий колегії, суддя Н.М. Євстигнеєва

Суддя Н.Б. Кеся

Суддя А.Є.Соловйова