ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2019 р. Справа№ 910/12915/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Доманської М.Л.

Верховця А.А.

за участю секретаря Корінної А.О.

та представників:

від позивача - Ясінська Н.В. - директор,

від відповідача - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальність (далі - ТОВ) "Новий канал"

на рішення господарського суду м.Києва від 15.01.2019р.

(повний текст складено 28.01.2019р.)

у справі №910/12915/18 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальність (далі - ТОВ) "Юніверс медіа корпорейшн"

до ТОВ "Новий канал"

про стягнення компенсації 45 000 грн. за порушення виключних майнових суміжних прав

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м.Києва від 15.01.2019р. у справі №910/12915/18 позов задоволено частково; стягнуто з ТОВ "Новий канал" на користь ТОВ "Юніверс медіа корпорейшн" 17620 грн. компенсації за порушення майнових суміжних прав та 689,92 грн. судового збору; у задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з винесеним рішенням суду, ТОВ "Новий канал" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду м.Києва від 15.01.2019р. у справі №910/12915/18 повністю та змінити рішення, яким відмовити ТОВ "Юніверс медіа корпорейшн" у задоволенні позовних вимог повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Юніверс медіа корпорейшн" просить апеляційну скаргу ТОВ "Новий канал" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду м.Києва від 15.01.2019р. без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2019р. було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Новий канал" на рішення господарського суду м.Києва від 15.01.2019р. у справі №910/12915/18 та призначено розгляд на 01.04.2019р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019р. оголошено перерву у судовому засіданні по справі №910/12915/18 до 15.04.2019р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2019р. названу вище апеляційну скаргу було прийнято до свого провадження колегією суддів в іншому складі суду та призначено до розгляду.

15.04.2019р. і 20.05.2019р. колегією суддів у судових засіданнях оголошено перерву на підставі ст. 216 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ТОВ "Юніверс медіа корпорейшн" (далі - позивач) звернулось до господарського суду м.Києва з позовом до ТОВ "Новий канал" про стягнення компенсації за порушення виключних майнових суміжних прав.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням виключних майнових суміжних прав позивача, що полягають у незаконному використанні відповідачем фонограми "Empire" (виконавець - Shakira) у складі аудіовізуального твору/програми "Анонс показу фільмів з Дженніфер Лoпec", робоча назва: Дженніфер Лопес вибирає кавалера на Різдво!".

З матеріалів справи вбачається, що 11.11.2016р. між ТОВ "Соні Мьюзік Інтертеймент", як ліцензіаром, та ТОВ "Юніверс Медіа Корпорейшн", як ліцензіатом було укладено ліцензійний договір від №147-Д, відповідно до предмету якого ліцензіар надає за винагороду (далі - роялті), а позивач отримує на умовах виключної ліцензії право використання Фонограм, вказаних в додатку №2 до цього договору, кожним з вищевказаних способів використання, яке включає право здійснювати самостійно та/або дозволяти третім особам здійснювати по відношенню до таких Фонограм виключно відповідно до додатку №2 та з метою їх використання у складі Передач на Телеканалах в межах Території та на протязі Строку (п.2.1 ліцензійного договору №147-Д) наступні дії:

- включення Фонограм у склад Передачі, тобто суміщення Фонограми з аудіовізуальним рядом Передачі (синхронізація) (п.2.1.1 ліцензійного договору №147-Д);

- технічна переробка/адаптація Фонограм з метою їх включення у склад Передачі та подальшого використання у складі Передачі згідно п.2.1.4 цього договору (п.2.12 ліцензійного договору №147-Д);

- відтворення Фонограм у складі Передачі виключно для цілей виробництва Передачі п.2.1.3 ліцензійного договору №147-Д);

- подальше використання Фонограми у складі Передачі виключно в цілях (а) сповіщення Передачі для загального відома по телебаченню (включаючи кабельне телебачення) у складі Телеканалу (сповіщення по телебаченню), (б) доведення Передачі у складі Телеканалу до загального відома на офіційному власному сайті Телеканалу, без права завантаження та збереження Передачі кінцевим користувачем (п.2.1.4 ліцензійного договору №147-Д).

Фонограма - виключно звукові записи виконання музичних творів (з текстом або без тексту), по відношенню до яких ліцензіар вправі на території України розпоряджатися виключним правом (виключними майновими суміжними правами) на такі фонограми (п.1.2 ліцензійного договору №147-Д).

Передача - аудіовізуальний твір та/або інший аудіовізуальний продукт, виготовлений на замовлення та /або за рахунок Телеканалу, та/або призначений для використання/був використаний Телеканалом (п.1.5 ліцензійного договору №147-Д).

Телеканал - телерадіокомпанія, зареєстрована компетентним органом України, як суб`єкт інформаційної діяльності у відповідності із законодавством України (п.1.6 ліцензійного договору №147-Д).

Територія - Україна (п.1.4 ліцензійного договору №147-Д).

Строк - період часу, на протязі якого позивач вправі використовувати Фонограми у складі Передач. Початок строку - 01.01.2010р., або дата оприлюднення Фонограми, якщо фонограма була оприлюднена після 01.01.2010р. Закінчення строку - 01.01.2020р. (п.1.3 ліцензійного договору №147-Д).

Пунктом 2.6 ліцензійного договору №147-Д визначено, що з метою уникнення сумнівів сторони узгодили, що ніякі авторські права не є предметом дійсного договору.

Положеннями п.6.1 ліцензійного договору №147-Д передбачено, що дійсний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє на протязі Строку, але в любому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань.

Умовами п.6.2 ліцензійного договору №147-Д, зокрема, визначено, що виключна ліцензія, надана по даному договору розповсюджується на період часу, починаючи з 01.01.2010р., або з дати оприлюднення Фонограми, якщо Фонограма була оприлюднена після 01.01.2010р. та діє до 01.01.2020р.

Додатком №2 ліцензійного договору № 147-Д, зокрема, передбачена наступна фонограма: - „ Empire ", виконавець - Shakira.

Таким чином встановлено, що позивач є суб`єктом суміжного права та володіє виключними майновими правами інтелектуальної власності на зазначену вище фонограму на підставі ліцензійного договору від 11.11.2016р. №147-Д та додатку №2 до нього.

Так, на підтвердження факту використання відповідачем спірного об`єкту шляхом його відтворення у складі аудіовізуального твору/програми "Анонс показу фільмів с Дженніфер Лопес", робоча назва "Дженніфер Лопес вибирає кавалера на Різдтво!", позивач посилається на відеозапис трансляції спірного аудіовізуального твору на інтернет-ресурсі novy.tv під логотипом телемовника "Новий канал", який належить відповідачеві.

Приписами статей 435, 440, 441, 443 Цивільного кодексу України, статей 7, 15, 31-33 Закону № 3792 встановлено: право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку (за договором, який відповідає визначеним законом вимогам); використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Відповідно до пункту 29 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності" з огляду на приписи ГПК України щодо обов`язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об`єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов`язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об`єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Згідно з пунктом 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності" відсутність вини порушника не звільняє його від обов`язку припинити порушення права інтелектуальної власності, а так само не виключає застосування щодо нього заходів, спрямованих на захист таких прав. Зокрема, опублікування в засобах масової інформації відомостей про порушення права інтелектуальної власності та змісту судового рішення щодо такого порушення, припинення дій, що порушують право інтелектуальної власності, здійснюються незалежно від вини порушника.

Втім, наведене правило підлягає застосуванню лише до тих способів захисту прав, які не належать до заходів відповідальності. Відповідальність за порушення прав інтелектуальної власності (у вигляді відшкодування збитків, шкоди, сплати компенсації) настає лише за наявності вини.

Докази правомірного використання спірної фонограми відповідачем не було надано суду та в матеріалах справи відсутні.

Апеляційний суд критично ставиться до висновку науково-правової експертизи (а.с.331-337), оскільки він суперечить матеріалам справи і доводам сторін.

Використання твору без дозволу уповноваженої особи та без сплати авторської винагороди є порушенням авторського права, передбаченим пунктом "а" статті 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права», за яке пунктом "г" частини другої статті 52 Закону України Про авторське право і суміжні права передбачено можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50.000 мінімальних заробітних плат.

Пунктом 42 Постанови пленуму Верховного суду України "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав від 04.06.2010р. №5 визначено, що розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат (пункт "г" частини другої статті 52 Закону), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі.

При цьому, чинне законодавство не містить приписів щодо безпосереднього причинного зв`язку між фактом завдання збитків та їх розміром і розміром можливої компенсації.

Так, приписи Цивільного кодексу України та Закону не ставлять розмір компенсації у залежність від кількості використаних об`єктів або їх складових частин (не містять приписів стосовно залежності розміру компенсації), а лише встановлюють право стягнення компенсації, виходячи з самого факту вчинення порушення авторського права. Інші обставини (стосовно систематичності вчинення порушень, їх (його) обсягу, кількості неправомірно використаних об`єктів тощо), в свою чергу, повинні враховуватися судом у визначенні суми компенсації в кожному конкретному випадку, виходячи з меж, встановлених згаданою статтею 52 Закону (від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат).

Аналогічна позиція Вищого господарського суду України викладена, зокрема, в оглядовому листі №01-06/417/2012 від 04.04.2012р.

Проте, необхідно зазначити, що Вищий господарський суд України листом №07.01-11/1085/17 від 06.07.2017р. роз`яснив господарським судам України, що у визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення (абзац третій підпункту 51.3 пункту 51 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності").

Водночас відповідно до пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016р. №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Наразі такі зміни до Закону не внесені. Водночас виплата згаданої компенсації підпадає під ознаки "інших виплат", про які йдеться у наведеному приписі Закону України від (16.12.2016р. №1774-VIII, тобто розмір мінімальної заробітної плати, визначений цим Законом, на даний час не підлягає застосуванню як розрахункова величина при визначенні компенсації, пов`язаної з порушенням авторського права і (або) суміжних прав.

Отже, при визначенні розміру відповідної компенсації слід виходити з приписів пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016р. №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Тому місцевий суд законно і обґрунтовано стягнув з відповідача компенсації у розмірі 17620 грн. та відмовив у задоволенні решти позовних вимог.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 240, 275, 276, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "Новий канал" залишити без задоволення, а рішення господарського суду м.Києва від 15.01.2019р. у справі №910/12915/18 - без змін.

Справу №910/12915/18 повернути до господарського суду м.Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складений та підписаний 28.05.2019р.

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко

Судді М.Л. Доманська

А.А. Верховець