ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" травня 2019 р. Cправа № 902/260/19

Господарський суд Вінницької області у складу судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Василишеній Н.О.,

За участі прокурора Клименка Д.С., службове посвідчення №027216 від 02.07.2014р

Представників сторін:

Позивача: не з`явився

Відповідача: Новак Д.М. ордер на надання правової допомоги ВН №041619 від 17.04.2019р.; посвідчення адвоката №4390 від 20.04.2018р.

Присутні: Цибровський Юрій Сергійович; Новак ОСОБА_1 Олександрівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури (пров. Цегельний, 8, м. Вінниця, 21020) в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 03135)

до: Приватного підприємства "Б.В.В. - Буд" (вул. Б.Хмельницького, 1Б, с. Якушинці, Вінницький район, Вінницька обл., 23222)

про стягнення 14178,13 грн.

ВСТАНОВИВ:

28.03.2019 до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № 91/2686вих19 від 27.03.2019 Заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Приватного підприємства "Б.В.В. - Буд" про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в розмірі 14178,13 грн.

Ухвалою від 29.03.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/260/19 з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 24.04.2019.

22.04.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення позову, обґрунтовуючи це тим, що він є власником транспортного засобу марки МАN модель ТGA 41.430 реєстраційний номер НОМЕР_1 однак відповідно до договору оренди транспортних засобів № 02/01/18 від 02.01.2018 даний транспортний засіб було передано в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна механізована компанія".

Від представника відповідача 22.04.2019 до суду надійшло доповнення до відзиву.

Ухвалою від 24.04.2019 відкладено підготовче засідання на 20.05.2019 та витребувано, на підставі п. 4 ст. 74 ГПК України, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна механізована компанія" засвідчену копію договору оренди транспортних засобів № 02/01/18 від 02.01.2018 та пояснення, з приводу використання транспортного засобу марки МАN модель ТGA 41.430 реєстраційний номер НОМЕР_1 за товарно-транспортною накладною №000583 від 29.05.2018.

До суду 24.04.2019 від прокурора надійшла відповідь на відзив, в якій останнім підтримано позовні вимоги в повному обсязі, та зазначено, що сплата адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700,00 грн. по постанові № 049142 від 19.06.2018, в якому платником є відповідач, є фактичним підтвердженням порушення саме ним законодавства про автомобільний транспорт.

13.05.2019 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна механізована компанія" надійшли витребувані судом копія договору оренди транспортних засобів № 02/01/18 від 02.01.2018 та пояснення, з приводу використання транспортного засобу марки МАN модель ТGA 41.430 реєстраційний номер НОМЕР_1 за товарно-транспортною накладною №000583 від 29.05.2018.

Від представника відповідача до суду 13.05.2019 надійшли додаткові пояснення, в яких останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог оскільки: відповідач не був перевізником вантажу, який перевозився 29.05.2018 автомобілем МАN модель ТGA 41.430 реєстраційний номер НОМЕР_1 ; поданий прокурором позов є безпідставним, у зв`язку з відсутністю повноважень для звернення до суду саме прокурором; помилковим є твердження позивача про відсутність під час здійснення перевірки документів, які б вказували на те, що відповідач не є перевізником; в матеріалах справи відсутні докази, які б могли підтвердити правильність розрахунку.

15.05.2019 від прокурора до суду надійшла відповідь на доповнення до відзиву, в якій останній спростовує доводи викладені в додаткових поясненнях представника відповідача щодо повноважень для звернення до суду саме прокурором.

В судовому засіданні 20.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду справи по суті на 27.05.2019 (протокольна ухвала).

На визначену дату з`явився прокурор, який підтримав позовні вимоги в повному обсязі та представник відповідача який проти задоволення позову заперечив.

Позивач явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином під розписку в судовому засіданні 20.05.2019.

Частиною першою ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 27.05.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора та представника відповідача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно підпункту 1 пункту 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є: реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті.

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю (підпункти 15, 27 пункту 5 Положення).

Відтак, саме на Укртрансбезпеку покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

У вказаному Положенні, законодавець не врегулював питання щодо стягнення з суб`єкта господарювання нарахованої, але добровільно не сплаченої плати за проїзд великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, а саме: не надав Державній службі України з безпеки на транспорті повноважень на звернення до суду з даного питання, отже, Державна служба України з безпеки на транспорті не може здійснювати процесуальні права позивача, які йому не надані, тобто не має процесуальної дієздатності для подання зазначеної позовної заяви.

Враховуючи викладене, прокурор звернувся в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті. В даному випадку, інтерес держави полягає у необхідності неухильного дотримання вимог законодавства щодо забезпечення безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Звертаючись до суду з даною позовною заявою заступник керівника Вінницької місцевої прокуратури виходить з того, що внаслідок несплати відповідачем плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом порушуються економічні інтереси держави в частині ненадходження коштів до Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, суд не приймає заперечень відповідача з приводу відсутності у прокурора повноважень звертатись з позовною заявою у спірних правовідносинах.

На підставі вказаних доводів прокурором заявлено вимогу про стягнення з відповідача плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у сумі 14178,13 грн., що еквівалентно 464,40 євро.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні та ставки плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затверджено постановою Кабінету міністрів України № 879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (надалі - Порядок).

Відповідно до положень п.п. 3, 4, 6 Порядку габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м.Севастополі і підприємствами.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних (п. 20 Порядку).

Частиною другою ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Згідно з положеннями ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством; у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

29.05.2018 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області на дорозі М-21 Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський, 286 км., здійснено габаритно-ваговий контроль автомобілю марки МАN модель ТGA 41.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 . За результатами проведеного габаритно-вагового контролю складено акт №0009015 від 29.05.2018 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідку до акту № 0000015 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 29.05.2018, в яких зафіксовано перевезення вантажу із перевищенням навантажень як на здвоєну вісь так і по повній масі транспортного засобу. Актом встановлено, що при перевезенні вантажу згідно ТТН №000583 від 29.05.2018 вантажовідправник ТОВ «Шляхбуд», вантажоодержувач: ТОВ «Шляхбуд» у водія відсутні документи, передбачені ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України виданий компетентними уповноваженими органами (перевищення вагових обмежень загальної маси складає 2,9%, на здвоєну вісь складає 62,5%).

На підставі вище вказаних документів складено розрахунок № 0009015 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно Товарно-транспортної накладної від 29.05.2018 № 000583, згідно якого за перевищення нормативних параметрів відповідач повинен сплатити кошти в сумі 464,40 євро.

Згідно облікових даних Єдиного державного реєстру МВС України, а також регіональної автоматизованої інформаційно-пошукової системи Вінницької області власником автомобіля марки МАN модель ТGA 41.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 є Приватне підприємство "Б.В.В. - Буд".

Згідно пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 зазначених Правил).

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Згідно пункту 28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів на інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками, виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Відповідно до пункту 31-1 Порядку, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.

Кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету. Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки (пункти 26, 27, 31-1 Порядку).

З аналізу викладених норм слідує, що у разі несплати автомобільним перевізником обов`язкового платежу, останній підлягає стягненню з нього в примусовому порядку в національній валюті до державного бюджету.

Сума плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, відповідно до розрахунку від 29.05.2018 становить 464,40 євро, що еквівалентно сумі 14178,13 грн..

Заперечуючи проти позовних вимог, Приватне підприємство "Б.В.В. - Буд" на підтвердження відсутності факту порушення вимог Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про автомобільний транспорт» та Правил дорожнього руху надано договір №02/01/18 оренди транспортних засобів від 02.01.2018, відповідно до якого у порядку та на умовах, визначених цим Договором, відповідач зобов`язується передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна механізована компанія» в строкове платне користування 16 одиниць транспортних засобів в тому рахунку і МАN ТGA 41.430 спеціальний вантажний самоскид, державний номер НОМЕР_1 , а ТОВ «Будівельна механізована компанія» зобов`язується прийняти названу техніку та використовувати її виключно з метою здійснення вантажних перевезень, відкритих гірничих робіт, а також сплачувати Орендодавцеві орендну плату (п. 1.1. Договору).

Цей Договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення його печатками та закінчується 31.12.2018 (п.4.1. Договору).

На виконання договору автомобіль марки МАN модель ТGA 41.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 , передано за актом приймання-передачі від 02.01.2018.

З письмових пояснень №30 від 13.05.2019 ТОВ «Будівельна механізована компанія», вбачається, що 10.01.2018 між ТОВ «Будівельна механізована компанія» та ТОВ «Шляхбуд» було укладено договір надання послуг по перевезенню вантажу № 8 (завірена копія наявна в матеріалах справи), на виконання даного договору, 29.05.2018 водієм ТОВ «Будівельна механізована компанія» на транспортному засобі МАN модель ТGA 41.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за замовленням ТОВ «Шляхбуд» здійснювалося перевезення асфальтно-бетонної суміші за маршрутом з с. Стрижавка до с. Махнівка (Вінницька обл.). У зв`язку з зазначеним перевезенням, ТОВ «Шляхбуд» була видана товарно-транспортна накладна №000583 від 29.05.2018.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стаття 204 ЦК України встановлює презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів дострокового розірвання, припинення, визнання судом недійсними договору оренди транспортних засобів від 02.01.2018 позивачем чи прокурором суду не надано.

Щодо твердження прокурора з приводу наявності в матеріалах справи платіжного доручення про сплату адміністративно-господарського штрафу по постанові № 049142 від 19.06.2018 в якому платником є відповідач, що на думку прокурора є фактичним підтвердженням порушення саме відповідачем законодавства про автомобільний транспорт слід зазначити наступне.

В судове засідання 20.05.2019 судом був викликаний керівник відповідача для надання пояснень.

Керівник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні під звукозапис надав суду пояснення, що він дійсно сплатив адміністративно-господарський штраф не звернувши уваги за який саме транспортний засіб, оскільки на той час в нього були і інші тяжби по транспортним засобам не орендовані ТОВ «Будівельна механізована компанія».

З огляду на викладені вище обставини та наявні в справі і дослідженні судом докази, сплата адміністративно-господарського штрафу по постанові № 049142 від 19.06.2018, яку сплатив відповідач, не є належним доказом причетності відповідача до вказаних порушень.

Суд за внутрішнім переконанням повно, всебічно та об`єктивно оцінивши належність та допустимість кожного у справі доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з Приватного підприємства "Б.В.В. - Буд" плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у сумі 14178,13 грн (еквівалент сумі 464,40 євро), задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного судом не приймаються доводи прокурора та позивача щодо покладення відповідальності на відповідача.

Судові витрати, у зв`язку із відмовою в позові, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10-15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76-80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ :

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч. 1 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 30 травня 2019 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - прокуратурі (пров. Цегельний, 8, м. Вінниця, 21020)

3- позивачу (пр. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 03135)

4 - відповідачу (вул. Б.Хмельницького, 1Б, с. Якушинці, Вінницький район, Вінницька обл., 23222)