ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2019 р. Справа №909/41/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Дубник О.П.

Зварич О.В.

при секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Лисенко Сергія Олексійовича б/н від 23.04.2019

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 09.04.2019 (повний текст ухвали складено 10.04.2019 року. м. Івано-Франківськ, суддя Шкіндер П.А.)

за скаргою ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» на дії приватного виконавця

у справі № 909/41/19

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», м.Київ

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька», м. Івано-Франківськ

про стягнення страхового відшкодування в сумі 5 684,30 грн.

за участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача 1: не з`явився;

від приватного виконавця: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Галицька» звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області зі скаргою на дії приватного виконавця Лисенка Сергія Олексійовича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 09.04.2019 у справі № 909/41/19 скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» на дії приватного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження задоволено. Суд виніс ухвалу, якою:

- визнав дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка С.О. щодо винесення постанови від 18.03.2019 про відкриття виконавчого провадження № 58652482 неправомірними;

- визнав незаконною та скасував постанову від 18.03.2019 про відкриття виконавчого провадження № 58652482;

- зобов`язав приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенка С.О. не пізніше ніж у десятиденний строк з дня одержання цієї ухвали повідомити суд і заявника про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що приватний виконавець Лисенко С.О. здійснює свою діяльність у виконавчому окрузі міста Києва, а місцезнаходженням відповідача станом на дату відкриття виконавчого провадження є м. Івано-Франківськ. Суд першої інстанції зазначив, що у виконавця на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження були відсутні беззаперечні докази знаходження майна боржника в м. Києві, а відтак, останній у відповідності до норм чинного законодавства не мав права приймати виконавчий документ у цій справі до виконання та вчиняти будь-які виконавчі дії.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду приватний виконавець виконавчого округу м.Києва - Лисенко Сергій Олексійович подав апеляційну скаргу б/н від 23.04.2019, в якій просить ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 09.04.2019 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні скарги відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті ухвали порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що враховуючи те, що в заяві стягувача були зазначені рахунки боржника, що відкриті в АТ «Ощадбанк», м. Київ, АТ «Укрексімбанк», м. Київ, ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень», м. Київ, АТ «ОТП Банк», м. Київ, АБ «Укргазбанк», м. Київ, ПуАТ КБ «Акордбанк», м. Київ приватний виконавець виконавчого округу м.Києва підставно прийняв до виконання виконавчий документ за місцезнаходженням майна боржника (коштів).

Сторонами не подано відзиву на апеляційну скаргу.

Позивач та відповідач явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, незважаючи на те, що про час, дату та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.145,147).

Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва - Лисенко Сергій Олексійович в апеляційній скарзі просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.02.2019 Господарським судом Івано-Франківської області у справі № 909/41/19 було винесено рішення, яким стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» м. Івано-Франківськ на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» 5 684,30грн. страхового відшкодування та 1762,00грн. судового збору.

28.02.2019 на виконання зазначеного рішення Господарським судом Івано-Франківської області було видано наказ.

На підставі заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» № 603/2 від 24.01.2019 про відкриття виконавчого провадження приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лисенко С.О. виніс постанову від 18.03.2019 про відкриття виконавчого провадження №58652482 з виконання наказу у справі №909/41/19 виданого 28.02.2019 Господарським судом Івано-Франківської області.

Судом встановлено, що приватний виконавець Лисенко С.О. здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва, що підтверджується інформацією із Єдиного реєстру приватних виконавців України.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

У силу статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) державними виконавцями органів державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Пункт 6 частини першої статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та пункт 4 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» установлюють принцип (засаду) диспозитивності виконавчого провадження та визначають його обов`язковість при здійсненні виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Цей принцип полягає, зокрема, у наданні стягувачу права вибору - пред`явити виконавчий документ для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців (абзац другий частини першої статті 19 цього Закону). Тобто вищевказані положення надають стягувачу право на власний розсуд обрати орган, що буде здійснювати примусове виконання, обираючи при цьому між державною виконавчою службою та приватними виконавцями.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частина 1 статті 27 Закону «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» і частина 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» також передбачають право фізичних або юридичних осіб вільно обирати приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначених Законом України «Про виконавче провадження». Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Залежно від вибору стягувача та після пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця у відповідного виконавця виникають передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» права й обов`язки, зокрема обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо інформації про Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Галицька» (боржник) місцезнаходження останнього, м. Івано-Франківськ, вул. Василіанок, 22.

18.03.2019 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Лисенка С.О. із заявою № 2105 від 14.03.2019 про відкриття виконавчого провадження щодо виконання наказу від 28.02.2019 у справі № 909/41/18. В даній заяві зазначено, що виконавчий документ пред`являється приватному виконавцю за місцем знаходження майна боржника (грошових коштів, які знаходяться на банківських рахунка в АТ «Ощадбанк», АТ «Укрексімбанк», ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень», АТ «ОТП Банк», АБ «Укргазбанк», ПуАТ КБ «Акордбанк», місцезнаходження м. Київ).

Враховуючи те, що в заяві стягувач (Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО») зазначив, що у боржника знаходиться майно у місті Києві, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Лисенко С.О. у відповідності до вимог ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» правомірно відкрив виконавче провадження на виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 28.02.2019 у справі № 909/41/19, за місце знаходженням майна (коштів) боржника.

А відтак, скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» № 338 від 25.03.2019 є необґрунтованою та не підлягає до задоволення.

Необґрунтованими є твердження суду першої інстанції про те, що не маючи беззаперечних доказів щодо знаходження майна боржника в м. Києві приватний виконавець Лисенко С.О. не мав права приймати виконавчий документ у цій справі до виконання та вчиняти будь-які виконавчі дії, з огляду на наступне.

Згідно Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що стягувач має право зазначити будь-яку інформацію, яка ідентифікує боржника чи може сприяти примусовому виконанню рішення суду, у тому числі про майно боржника і на підставі цієї інформації приватний виконавець визначає місце виконання рішення суду. При цьому законом не вимагається документальне підтвердження стягувачем зазначених відомостей.

Ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У разі якщо у процесі виконавчого провадження приватним виконавцем з`ясується, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція приватного виконавця, за заявою стягувача виконавчий документ може бути передано від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 5 розділу 6 Інструкції «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» 02.04.2012, № 512/5 виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі, зокрема, якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби.

Таким чином, приватний виконавець міг встановити місцезнаходження майна боржника лише після відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва - Лисенка Сергія Олексійовича б/н від 23.04.2019 слід задоволити, а ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 09.04.2019 у справі № 909/41/19 скасувати, в задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» № 338 від 25.03.2019 відмовити.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва - Лисенка Сергія Олексійовича б/н від 23.04.2019 задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 09.04.2019 у справі № 909/41/19 скасувати. В задоволенні скарги ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» № 388 від 25.03.2019 відмовити.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» (76018, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 22, ) на користь приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка Сергія Олексійовича (вул. Фрометівська ,2, м. Київ,03039) 1921,00 грн. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 30.05.2019.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Дубник О.П.

суддя Зварич О.В.