УХВАЛА

м. Київ

23.05.2019Справа № 910/3008/19

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "КІЛІВЕНТ";

до публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк";

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - державного підприємства "Сетам";

про визнання укладеним договору купівлі-продажу майнових прав

Суддя Привалов А.І.

За участю представників учасників справи:

від позивача: Леута В.В., керівник;

від відповідача: Немирська І.А., довіреність № 585 від 28.112018р.;

від третьої особи: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кілівент» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання укладеним договору купівлі-продажу майнових прав.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що ТОВ "Кілівент" є переможцем електронних торгів по лоту № 296220, проведених ДП "Сетам" на замовлення ПАТ АБ "Укргазбанк", проте відповідач безпідставно ухиляється від укладення договору купівлі-продажу майнових прав на квартири загальною площею 5 282,74 кв. м. за адресою: м. Київ, Драгомірова (Драгомирова), 4-б.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2019р. позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Кілівент» до публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання укладеним договору купівлі-продажу майнових прав залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

27.03.2019р. через канцелярію суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 18.03.2019р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2019р. суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/3008/19 та постановив розглядати її за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 23.05.2019р. Залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - державне підприємство "Сетам".

02.05.2019р. через загальний відділ господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про зупинення провадження у справі.

17.05.2019р. через загальний відділ господарського суду від третьої особи надійшли пояснення.

Представник позивача в судовому засіданні 23.05.2019р. підтримав позовні вимоги та заперечив проти зупинення провадження у справі.

Представник відповідача позив не визнав та просив суд задовольнити клопотання про зупинення провадження у справі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі з огляду на наступне.

У відповідності до приписів п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупиняється, а неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Тобто йдеться про те, що господарський суд не може розглядати певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості вимог.

Господарський суд повинен зупинити провадження у справі за наявності інформації про розгляд іншої справи, незалежно від заяв учасників судового процесу. Така інформація підтверджується тільки судовими документами: ухвалами, рішеннями, постановами судів, позовними заявами, скаргами.

Так, об`єктивна неможливість розгляду справи полягає у взаємозв`язку підстав позову, що розглядається, з юридичними фактами, які будуть встановлені судовим рішенням в іншій справі.

Враховуючи викладене вище, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, як пов`язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі.

Провадження у справі зупиняється у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду (постанова Верховного Суду України від 01.02.2017р. у справі №6-1957цс16).

У даній справі позивач, заявляючи позов посилається на те, що ТОВ "Кілівент" є переможцем електронних торгів по лоту № 296220, проведених ДП "Сетам" на замовлення ПАТ АБ "Укргазбанк", проте відповідач безпідставно ухиляється від укладення договору купівлі-продажу майнових прав на квартири загальною площею 5 282,74 кв. м за адресою: м. Київ, Драгомірова (Драгомирова), 4-б.

Судом встановлено, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/12700/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Тріпл СІ" до Державного підприємства "Сетам" про визнання недійсними результатів торгів (аукціону) з продажу майнових прав на квартири загальною площею 5 282,74 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , секція «Б» та АДРЕСА_1, які було проведено 13.09.2018р. ДП "Сетам".

Отже, предметом розгляду у справі № 910/12700/19 Господарського суду міста Києва є дійсність результатів торгів, на які позивач у даній справі посилається в обґрунтування наявності підстав для визнання укладеним договору купівлі-продажу майнових прав.

За таких обставин, для розгляду по суті позовних вимог про визнання укладеним договору купівлі-продажу майнових прав між позивачем, як переможцем електронних торгів по лоту № 296220, проведених ДП "Сетам" 13.09.2018 р., та відповідачем, необхідним є врахування висновків суду по справі №910/12700/18 щодо дійсності результатів таких торгів.

Отже, в іншій справі №910/12700/18 встановлюються обставини дійсності результатів торгів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, які необхідно, але неможливо встановити при розгляді даної справи.

Також, судом встановлено, що Печерський районний суд міста Києва розглядає справу № 757/40343/18-ц за позовом ОСОБА_1 до АБ «УКРГАЗБАНК» та ДП «СЕТАМ», третя особа ПрАТ «ФК «Сантанна» про визнання неправомірними дій Банку щодо виставлення на торги та дії ДП «СЕТАМ» по організації проведення торгів «Добровільний продаж. Майнові права на квартири загальною площею 5 282,74 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, секція « Б» та АДРЕСА_1», лоту 296220.

Отже, предметом розгляду у справі № 757/40343/18-ц Печерського районного суду міста Києва є правомірність дій Банку та ДП «СЕТАМ» при проведенні торгів, на результати яких позивач у даній справі посилається в обґрунтування наявності підстав для визнання укладеним договору купівлі-продажу майнових прав.

За таких обставин, для розгляду по суті позовних вимог про визнання укладеним договору купівлі-продажу майнових прав між позивачем, як переможцем електронних торгів по лоту № 296220, проведених ДП "Сетам" 13.09.2018 р., та відповідачем, необхідним є врахування висновків суду по справі №757/40343/18-ц щодо правомірність дій Банку та ДП «СЕТАМ» при їх проведенні.

Отже, в іншій справі №757/40343/18-ц встановлюються обставини щодо правомірності дій Банку та ДП «СЕТАМ» при проведенні торгів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, які необхідно, але неможливо встановити при розгляді даної справи.

При цьому, справи №910/12700/18, №757/40343/18-ц та №910/3008/19 мають різні предмети розгляду, різні заявлені позовні вимоги та підвідомчі різним судам.

Таким чином, існує об`єктивна неможливість розгляду справи №910/3008/19 до набрання законної сили судовим рішенням у справах №910/12700/18, №757/40343/18-ц

Справа №910/3008/19 є пов`язаною зі справами №757/40343/18-ц, №910/12700/18. Обставини, що встановлюються у справах №757/40343/18-ц, №910/12700/18 впливають на оцінку судом доказів у справі №910/3008/19.

Відсутність рішення, що набрало законної сили, у справі №757/40343/18-ц щодо надання оцінки діям Банку щодо виставлення на торги та ДП «СЕТАМ» по організації проведення торгів «Добровільний продаж. Майнові права на квартири загальною площею 5 282,74 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, секція «Б» та АДРЕСА_1», лоту 296220, а також у справі №910/12700/18 щодо надання оцінки торгам (аукціону) з продажу майнових прав на квартири загальною площею 5 282,74 кв. м за адресою: АДРЕСА_1, секція «Б» та АДРЕСА_1, які було проведено 13.09.2018р. ДП "Сетам", результати яких стали підставою для подання позову ТОВ "КІЛІВЕНТ" про визнання укладеним договору купівлі-продажу майнових прав, унеможливлює вирішення спору у даній справі.

Все зазначене вище свідчить про наявність обов`язку суду, встановленого п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України , зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили судовими рішеннями у справах №910/12700/18 та №757/40343/18-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, а також рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України" та рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Високий Суд у пунктах 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року (заява № 32053/13), яке набуло статусу остаточного 29.01.2016, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пункти 51 і 52, ECHR 2003-Х).

Таким чином, обставини, що встановлюються у справі не можуть ставитись під сумнів та бути спростовані у порядку, не передбаченому процесуальним законом, оскільки переоцінка судом доказів, які стануть підставою для встановлення судом відповідних обставин в іншій справі, нівелюватиме правову визначеність сторін стосовно встановлених фактів.

Відтак, неможливість розгляду даної справи до вирішення справи №910/12700/18 полягає в тому, що суд у даній справі не вправі здійснювати переоцінку доказів, на підставі яких судом у справах №910/12700/18 та №757/40343/18-ц будуть встановлені відповідні обставини справи.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В контексті прецедентної практики Європейського суду з прав людини кожному, справа щодо кого розглядається судом, повинно бути забезпечено можливість довести суду свою позицію стосовно питань, які є предметом розгляду. Звідси, право бути почутим судом є однією з найважливіших складових верховенства права.

Відповідно до ст. 13 вказаної Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Рішеннями ЄСПЛ у справах „Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands" від 27.10.1993 (п. 33), та „Ankerl v. Switzerland" від 23.10.1996 (п. 38) встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні „справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень.

Крім того, принцип змагальності тісно пов`язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, „без якого змагальність як принцип не існує". Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (ст. 15 Господарського процесуального кодексу України).

Судом враховано, що пункт 1 статті 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд".

Розглядаючи справу №5-рп/2013 Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013р. зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі №910/3008/19, у зв`язку із чим клопотання відповідача підлягає задоволенню.

Пунктом 8 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Враховуючи наведене, суд зупиняє провадження у справі №910/3008/19 до набрання законної сили судовими рішеннями Господарського суду міста Києва у справі №910/12700/18 та Печерського районного суду міста Києва у справі №757/40343/18-ц.

Керуючись ст.ст. 227, 229, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Зупинити провадження у справі № 910/3008/19 до набрання законної сили рішеннями Господарського суду міста Києва у справі №910/12700/18 та Печерського районного суду міста Києва у справі №757/40343/18-ц.

2. Зобов`язати учасників процесу повідомити суд про усунення обставин, що перешкоджають розгляду справи.

3. Згідно ч. 1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України, дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано: 28.05.2019р.

Суддя А.І. Привалов