РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.05.2019Справа № 910/842/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., за участі секретаря судового засідання Яценко Я. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ''КРАМАТОРСЬКИЙ МЕТАЛОПРОКАТНИЙ ЗАВОД'' (ТОВ ''КМПЗ'')

до Публічного акціонерного товариства ''БАНК КАМБІО'' (ПАТ ''БАНК КАМБІО'')

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання правовідносин припиненими,

Представники: згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ''КРАМАТОРСЬКИЙ МЕТАЛОПРОКАТНИЙ ЗАВОД'' (ТОВ ''КМПЗ'') (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства ''БАНК КАМБІО'' (ПАТ ''БАНК КАМБІО'') (далі - відповідач) про визнання правовідносин припиненими.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на наявність підстав для визнання припиненими правовідносин за кредитним договором № 767/01-2013 від 08.10.2013 укладеним між ТОВ ''КМПЗ'' та ПАТ ''БАНК КАМБІО'' на суму кредиту 40 000 000,00 грн, з процентною ставкою 20%, зі строком повернення 30.11.2015, оскільки позивач здійснив погашення заборгованості 11.09.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21.02.2019.

04.02.2019 через відділ діловодства суду Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подав заяву про вступ у справу третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

18.02.2019 через відділ діловодства суду відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки, в банківській системі кошти клієнтів обліковуються як запис, однак, за відсутності коштів у банку платника, такі кошти не можуть перераховуватись на будь-який інший рахунок у тому числі відкритий у цьому банку, таким чином не можна вважати заборгованість за Кредитним договором погашеною, адже на момент проведення розрахункових операцій кошти на банківських рахунках були відсутні та обліковувались виключно як запис.

19.02.2019 через відділ діловодства суду позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та відкладено підготовче засідання у справі № 910/842/19 на 19.03.2019.

18.03.2019 через відділ діловодства суду позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2019 продовжено строки підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання у справі № 910/842/19 на 02.04.2019.

21.03.2019 через відділ діловодства суду Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подав письмові пояснення в яких вказав, що спірні правочини є нікчемними з підстав, встановлених ч.3 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме п.п. 1,2,7.

У судовому засіданні 02.04.19 по справі № 910/842/19 судом оголошено перерву на 23.04.2019.

02.04.2019 через відділ діловодства суду позивач подав заперечення на відзив відповідача в якому вказує, що жодних підстав зазначених у ч.2 ст.38 Закону про гарантування вкладів для визнання правочинів укладених ПАТ «Банк Камбіо» з вкладниками за спірними договорами длч визнання їх нікчемними, не має.

09.04.2019 через відділ діловодства суду Публічне акціонерне товариство ''БАНК КАМБІО'' подало заперечення на відповідь на відзив, в яких вказав, що визнання протиправними (такими, що суперечать закону) припинення Кредитного договору та Іпотечних договорів у судовому порядку - не вимагається. На нікчемні правочини презумпція правомірності не поширюється, на відміну від оспорюваних правочинів.

22.04.2019 через відділ діловодства суду позивач подав клопотання про витребування у відповідача додаткових доказів.

Ухвалою від 23.04.2019 відмовлено у задоволенні клопотання про витребування у відповідача додаткових доказів, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.05.2019.

20.05.2019 через відділ діловодства суду після початку розгляду справи по суті позивачем подано додаткові пояснення до позову.

Зазначене пояснення суд залишив без розгляду, оскільки, на підставі ч. 2 ст. 207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

В судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимогу та просив їх задовольнити, представник відповідача та третьої особи заперечили проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

08.10.2013 р. між ПАТ «БАНК КАМБІО» (далі - відповідач, кредитор) та ТОВ «Краматорський металопрокатний завод» (далі - позивач, позичальник) було укладено Кредитний договір № 767/01-2013 (надалі - Кредитний договір,) на суму кредиту 40 000 000,00 грн., з процентною ставкою 20 %, зі строком повернення 30.11.2015 року.

Відповідно до п. 1.1. договору, кредитор/банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

08.10.2013р. позичальником отримано кошти за Кредитним договором від Відповідача в розмірі 40 000 000,00 грн., що підтверджується копією виписки з особового рахунку № НОМЕР_1 ТОВ «КМПЗ» у ПАТ «БАНК КАМБЮ» від 08.10.2013 р.

Згідно п.1.4. договору, дата повернення кредиту 30.11.2015.

11.09.2014р. позичальник здійснив погашення заборгованості у розмірі 40 000 000,00 грн., що підтверджується копією виписки з особового рахунку № НОМЕР_1 ТОВ «КМПЗ» у ПАТ «БАНК КАМБЮ» від 11.09.2014 р.

Таким чином, Позивач повністю виконав свої зобов`язання перед Відповідачем -11.09.2014

Відповідач надав лист вих. № 12/09-1 від 12.09.2014 р. до приватного нотаріуса Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Костенко С.О., в якому зазначив, що ТОВ «КМПЗ» за Кредитним договором повністю виконало кредитні зобов`язання та просить зняти заборону відчуження об`єктів нерухомого майна, а також вилучити відповідні записи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В якості забезпечення між Позивачем та Відповідачем були укладені наступні договори (надалі - Договори забезпечення):

Договір іпотеки від 10.10.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Костенко С.О. зареєстрований в реєстрі за № 3865;

Договір іпотеки від 11.10.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Костенко С.О. зареєстрований в реєстрі за № 3896;

Договір іпотеки від 11.10.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Костенко С.О. зареєстрований в реєстрі за № 3894;

Договір іпотеки від 11.10.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Костенко С.О. зареєстрований в реєстрі за № 3892;

Договір іпотеки від 10.10.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Костенко С.О. зареєстрований в реєстрі за № 3863

Договір фінансової поруки з ТОВ «РЕГІОН» від 11.10.2013 р.;

Договір застави обладнання ТОВ «КМПЗ» від 11.10.2013 р.;

Договір застави товарів в обороті укладеного з ТОВ «КМПЗ» від 11.10.2013 р.;

Договір застави товарів в обороті укладеного з майновим поручителем ТОВ «РЕГІОН» від 11.10.2013 р.

З огляду на виконання зобов`язання за Кредитним договором, Договори забезпечення також є припиненими.

05.10.2018 не адресу Позивача від Відповідача надійшло повідомлення-вимога №22/1724 від 21.09.2018.

Відповідно до якої, відповідач вимагає від позивача у тридцяти денний строк з моменту отримання вимоги виконати зобов`язання за кредитним договором №767/01-2013 від 08.10.2013 на загальну суму 76 598 356,16 грн. в іншому випадку Відповідачем буде звернено стягнення на предмет іпотеки.

У відповідь на повідомлення - вимогу 24.10.2018 Позивачем направлено лист №20/630 на адресу Відповідача, що заборгованість за вказаним Кредитним договором була погашена в повному обсязі 11.09.2014.

Отже, повідомлення-вимога ПАТ «Банк Камбіо» №22/1724 від 21.09.2018 про погашення заборгованості та процентів за користування кредитом була безпідставною.

Постановою правління Національного банку України від 04.12.2014 № 782 в ПАТ "Банк "Камбіо" запроваджено тимчасову адміністрацію, а постановою від 27.02.2015 - розпочато з 02.03.2015 процедуру ліквідації банку.

Відповідно до Рішення №140 починаючи з 05 грудня 2014 року в ПАТ "Банк Камбіо" запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Банк Камбіо".

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Банк Камбіо" призначено провідного професіонала з питань верегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Бондаря Юрія Миколайович.

25 грудня 2014 року Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №160 відсторонено від виконання обов`язків уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Камбіо" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Бондаря Юрія Миколайович.

25 грудня 2014 року Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №161 уповноваженою особою ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Камбіо" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Додусенка Володимира Івановича.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України №144 від 27.02.2015р. "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ "Банк Камбіо", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року за №46 "Про початок ліквідації ПАТ "Банк Камбіо" та признання уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію Банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Камбіо" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк Камбіо" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Додусенка Володимира Івановича строком на 1 рік з 02.03.2015р. по 01,03.2016р. включно.

В подальшому на підставі п. 2 ч. 5 ст. 12, ч. 1 ст. 35, ч. 5 ст. 44, ч. З ст. 48 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 22 лютого 2016 року за №212 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ "Банк Камбіо" на два роки до 01 березня 2018 року включно.

01 лютого 2018 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 304 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ "Банк Камбіо" строком на один рік з 02 березня 2018 року до 01 березня 2019 року включно.

29 березня 2018 року, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №900 змінено уповноважено особу ФГВФО, якій делеговано повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Камбіо".

Відповідно до зазначеного рішення повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Камбіо" надано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Северину Юрію Петровичу на строк з 30.03.2018 року до 01.03.2019 року включно.

У силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон) Фонд зобов`язаний забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у т.ч. договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у т.ч. договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Пунктом 7 ч. 3 ст. 38 Закону передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Водночас, із матеріалів справи не вбачається здійснення Відповідачем платежів чи передача іншого майна, оскільки банк виконував договірне списання грошових коштів, що належать вказаним особам, з їх рахунків у рахунок погашення заборгованості Позивача перед Відповідачем, що навпаки не свідчить про направленість таких дій на зменшення розміру капіталу банку.

Також, відсутні жодні докази, яким саме чином укладення спірних правочинів вплинуло на платоспроможність банку, або неможливість часткового чи повного виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами, та не наведено причинно-наслідкового зв`язку між укладенням спірних правочинів та ухваленням постанови Правління НБУ про віднесення ПАТ "Банк Камбіо" до категорії неплатоспроможних, що визначено ознаками нікчемності на підставі п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону.

Доказів невідповідності спірних правочинів іншим вимогам ч. 3 ст.38 Закону матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про відсутність обставин, які доводять, що спірні правочини передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, у зв`язку з чим правові підстави для визначення таких правочинів як нікчемних відсутні.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Посилання Відповідача в даному випадку як на підставу наявності заборони на вчинення спірних правочинів на те, що 19.08.2014 Правлінням Національного банку України було прийнято постанову № 510/БТ "Про встановлення режиму контролю за діяльністю ПАТ "Банк Камбіо" шляхом призначення куратора", судом відхиляються з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4.4 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 № 346, Національний банк має право встановити особливий режим контролю за діяльністю банку й усуненням ним допущених порушень, який передбачає обмеження щодо діяльності банку шляхом призначення куратора банку (далі - особливий режим контролю).

Із листа Національного банку України від 07.02.2019 № 20-007/7169 вбачається, що примірник постанови № 510/БТ було передано нарочно Першому заступнику Голови Правління ПАТ "Банк Камбіо" Кондратенко Л.В. 20.08.2014 о 13:15 год. Даною постановою було, зокрема, заборонено ПАТ "Банк Камбіо" використовувати для розрахунків у національній валюті прямі кореспондентські рахунки та зобов`язано здійснювати розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у Національному банку України; у зв`язку з цим перерахувати кошти в національній валюті з кореспондентських рахунків ПАТ "Банк Камбіо", відкритих у банках-кореспондентах, на кореспондентський рахунок, відкритий у Національному банку України.

При цьому зазначена постанова не є нормативно-правовим актом, не була офіційно оприлюднена та не доводилася до відома вкладників і позичальників, доказів протилежного Відповідачем подано не було.

Відтак, станом на час здійснення розрахунків за Кредитним договором, сторони не були та не могли бути обізнані щодо наявності застережень, встановлених постановою Правління Національного банку України від 19.08.2014 № 510/БТ.

Відповідно до п. 1.9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 N 22 (у редакції, чинній на момент здійснення погашення заборгованості за Кредитним договором) доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків банки приймають до виконання виключно в межах залишку коштів на цих рахунках або якщо договором між банком та платником передбачено їх приймання та виконання в разі відсутності/недостатності коштів на цих рахунках.

Згідно з п. 1.12 Інструкції банк (філія, відділення), який не може виконати розрахунковий документ на списання/примусове списання/стягнення коштів з рахунку клієнта банку в установлений законодавством України термін, якщо немає/недостатньо коштів на своєму кореспондентському рахунку, зобов`язаний: узяти розрахунковий документ платника/стягувача на обліковування за відповідним позабалансовим рахунком; надіслати письмове повідомлення платнику/стягувачу про невиконання його розрахункового документа із зазначенням причини: "Немає/недостатньо коштів на кореспондентському рахунку банку" ужити заходів для відновлення своєї платоспроможності. Платник/стягувач, отримавши повідомлення банку, для забезпечення своїх прав щодо розрахунків може вжити заходів відповідно до законодавства України.

Однак, жодних повідомлень щодо неможливості виконання договірного списання грошових коштів від банку не надходило. При цьому, проведення банком відповідних платежів підтвердило наявність на рахунках платників необхідної суми коштів.

Згідно ч.1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

За змістом ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття "власність", яке міститься в ч. 1 ст. 1 Першого протоколу, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі й не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", а відтак - як "власність" для цілей указаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений ст. 1 Першого протоколу (див. справу Broniowski v. Poland, заява № 31443/96, пар. 98).

Отже, визнання Уповноваженою особою нікчемними правочини, на підставі яких припинилося зобов`язання Позивача перед Відповідачем, після спливу майже 4 років та відновлення заборгованості останнього за Кредитним договором та нарахування процентів за прострочення виконання зобов`язання має наслідком посягання на мирне розпорядження майном - грошовими коштами.

При цьому, не дотримується принцип правової визначеності як елементу конституційного принципу верховенства права. Так, Відповідач законно очікував на припинення його зобов`язань за Кредитним договором внаслідок повного погашення заборгованості, що не ставилося під сумнів упродовж декілька років.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та визнання правовідносин Позивача та Відповідача за Кредитним договором припиненими.

Судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями ст. 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати припиненим з 11.09.2014 зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю ''КРАМАТОРСЬКИЙ МЕТАЛОПРОКАТНИЙ ЗАВОД'' (вул. ДМИТРА МАЗУРА, буд. 10, м. Краматорськ, Донецька обл., 84303, ) перед Публічним акціонерним товариством "Банк Камбіо" (01001, м. Київ, вул. Заньковецької/Станіславського, 3/1; ідентифікаційний код 26549700) за Кредитним договором від 08.10.2013 № 767/01-2013.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк Камбіо" (01001, м. Київ, вул. Заньковецької/Станіславського, 3/1; ідентифікаційний код 26549700) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ''КРАМАТОРСЬКИЙ МЕТАЛОПРОКАТНИЙ ЗАВОД'' (вул. ДМИТРА МАЗУРА, буд. 10, м. Краматорськ, Донецька обл., 84303, ) 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 28.05.2019

Суддя Н.І. Ягічева