номер провадження справи 15/60/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2019 Справа № 908/708/19

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова І.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Камоцці», 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 1-3, секція «Д»

до відповідача Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів», 69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11

про стягнення коштів

Без виклику (повідомлення) представників учасників процесу

Суть спору:

25.03.2019 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Камоцці», м. Київ до відповідача Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів», м. Запоріжжя про стягнення заборгованості за договором поставки № 57 від 15.01.2018 у розмірі 15 693,08 грн, з яких: заборгованість у розмірі 13 589,28 грн та пеня у розмірі 2103,80 грн.

25.03.2019 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Горохову І.С.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 908/708/19. Присвоєно справі номер провадження 15/60/18, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання.

Заявлені позивачем вимоги, викладені в позовній заяві та мотивовані тим, що відповідачем належним чином не виконано зобов`язання щодо своєчасної оплати отриманого товару на підставі договору поставки, у зв`язку з чим за Публічним акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» утворилась заборгованість у розмірі 13 589,28 грн. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також нараховані на суму боргу пеню в сумі 2103,80 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 174, 193, 343 Господарського кодексу України та умови договору № 57 від 15.01.2018. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву № 18-03 від 26.03.2019. В обґрунтування заперечень зазначив, що дійсно, згідно умов додатку № 1 до договору № 57 від 15.01.2018 позивач поставив АТ «ЗФЗ» товар: Ремкомплект для пневморозподільника в кількості 30 шт. на суму 13 589,28 грн. Зазначений товар оплачено, що підтверджується платіжним дорученням № 319905 від 26.07.2018 на суму 13 589,28 грн. Тобто, на думку відповідача, враховуючи умови Договору № 57 від 15.01.2018 та додатку № 1 до договору, АТ «Запорізький завод феросплавів» не має заборгованості за даною поставкою та будь-яких порушень договірних зобов`язань перед позивачем. Також, відповідач зазначає, що 04.07.2018 укладено додаткову угоду № 3 до договору № 57 від15.01.2018. За умовами додаткової угоди позивач зобов`язується передати АТ «ЗФЗ» товар: ремкомплект для пневморозподільника в кількості 30 шт. на суму 13 589,28 грн. Пунктом 1 додаткової угоди № 3 передбачено, що постачальник гарантує, що товар, який постачається покупцю, придбаний постачальником безпосередньо у виробника Саmоzzі (Італія). Постачальник зобов`язаний надати покупцю завірену копію ВМД ШМ 40 не пізніше 10 календарних днів з дати поставки. Згідно з п. 2.3 договору, підтвердженням належної якості товару, що поставляється є сертифікат та/або паспорт якості з відповідною відміткою відділу технічного контролю, виданий виробником товару, а також інші документи, передбачені чинним законодавством України, що підтверджують якість товару та його відповідність національним стандартам, технічним умовам та іншим встановленим законодавством вимогам. За умови п. 3.4.2 договору, сертифікат якості або паспорт виробника товару..., постачальник зобов`язаний надати покупцю разом з поставкою товару. Товар поставлений відповідачу 08.08.2018 на суму 13 589,28 грн. Всупереч вимогам п. 1 додаткової угоди № 3 до договору та п.2.3 договору позивач не надав своєчасно завірену копію ВМД ШМ 40 та разом із поставкою надав паспорт (сертифікат) на виробника Саmоzzі (Італія), а паспорт позивача, підписаний інженером служби якості ОСОБА_1 У зв`язку з невідкладною необхідністю введення поставленого товару в експлуатацію, не зважаючи на відсутність (не надання позивачем) належних документів на поставлений товар, АТ «Запорізький завод феросплавів» здійснив оплату поставленого товару. Підтвердженням даного факту є платіжне доручення № 329886 від 21.03.2019 на суму 13 589,28 грн. Таким чином, позивачем не надано документів у відповідності до умов договору в частині належного підтвердження щодо виробника Саmоzzі (Італія) та не надання завіреної копії ВМД Ш40. Відсутність оформлених відповідно до умов документів свідчить про невиконання позивачем умов договору, а не порушення умов договору з боку відповідача, оскільки термін виконання зобов`язання щодо оплати для відповідача не настав. Також, на думку відповідача, позивачем було не правомірно нараховано пеню у розмірі подвійної облікової ставки за час прострочення відповідачем грошового зобов`язання. Просив в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно з ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 28.05.2019.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд установив.

15.01.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю «Камоцці» (позивач, постачальник) та Акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» (відповідач, покупець) укладено договір № 57 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію (товар), в асортименті та за цінами, вказаними у додатку (специфікації) та додаткових угодах до цього договору які є невід`ємною частиною.

Згідно з п. 3.1. договору постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар на умовах та у спосіб, зазначеними у додатку (специфікації) до цього договору. Умови поставки визначаються згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів ІНКОТЕРМС 2010.

Разом з поставкою товару постачальник зобов`язаний надати Покупцю оригінали документів оформлених - на державній мові та відповідно до вимог п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995: а) рахунок-фактура (оригінал); б) видаткова накладна на відпуск товару (оригінал); в) акт приймання - передачі товару (за згодою сторін) (п. 3.4.1 договору).

За умовами додатку № 1 до договору поставки № 57 від 15.01.2018, постачальник зобов`язується передати покупцеві товар у строки та за номенклатурою згідно переліку: ремкомплект для пневморозподільника (Код УКТЗЕД) в кількості 30 шт на суму 13 589,28 грн (за ціною 377,48 грн за шт.).

Пунктом 2 додатку сторони врегулювали умови оплати та порядок розрахунків: покупець здійснює оплату за фактичну кількість поставленого товару з відстрочкою 30 календарних днів з моменту поставки товару шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок постачальника за умови виконання п. п. 4.1.1, 4.1.2, 4.1.4 та 4.1.5 договору, термін оплати збільшується на термін прострочення надання документів.

Термін поставки: 14 календарних днів після отримання письмового підтвердження (належним чином оформленої заявки) покупця.

Відповідно до п. 12.1. договору, він набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і скріплення їх печатками. Термін дії договору закінчується 31.12.2019, але не раніше виконання зобов`язання обома сторонами.

Сторони не надали доказів припинення дії договору, отже його умови є чинними на момент розгляду даного спору судом.

Обставини справи свідчать, що на виконання умов Договору поставки № 57 від 15.01.2018 позивач за видатковою накладною № 931702610 від 01.08.2018 поставив відповідачу ремкомплект для пневморозподільника в кількості 30 шт на суму 13 589,28 грн (за ціною 377,48 грн за шт.).

Матеріали справи містять лист перевізника ТОВ «ТММ Експрес» № 272 від 15.01.2019, яким повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю «Камоцці», що вантаж згідно транспортної накладної № від 01.08.2018, що відправлений за маршрутом с. Калинівка (Броварського району) м. Запоріжжя, був доставлений одержувачу 02.08.2018 о 13:05. Під час доставки був поставлений «підпис».

Відповідач зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати не здійснив, чим порушив умови договору.

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 02-3/9 від 10.01.2019 та запропоновано сплатити заборгованість. Відповіді на претензію відповідачем не надано, заборгованість не сплачена.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором, наявність заборгованості, стало підставою для звернення позивача за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Аналіз норм чинного законодавства та наданих матеріалів, дає суду можливість зробити висновки, що правовідносини сторін врегульовані договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

За приписами ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України господарські зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні приписи містить стаття 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Під час розгляду справи суд встановив, що відповідачем сплачено вартість отриманого товару, що підтверджується платіжними дорученнями № 329886 від 21.03.2019 (проведено банком 25.03.2019) на суму 13 589,28 грн, призначення платежу: отрим.ремкомплекти пневморозподільника зг.дог. № 57 від 15-01-20 рах № НОМЕР_1 від 01.08.2018 11 324,40 грн; ПДВ 2264,88 грн.

Відповідно відмітки пошти на конверті, позивачем дану позовну заяву на адресу суду направлено 22.03.2019, таким чином, відповідачем сплачено борг у сумі 13 589,28 грн у період розгляду даного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 13 589,28 грн, який сплачено під час розгляду справи, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Крім того, за порушення виконання відповідачем грошового зобов`язання позивач посилаючись на п. 10.5. договору просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 2103,80 грн за 157 календарних днів.

Умовами п. 10.5 договору встановлено, що у разі порушення термінів оплати за поставлений товар згідно договору більше 10-ти календарних днів покупець сплачує постачальнику пеню згідно діючого законодавства України від суми не сплаченого товару за кожен день прострочення, починаючи з 11-го календарного дня прострочення.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Зазначена вимога щодо стягнення суми пені судом відхилена, оскільки заявлена безпідставно виходячи з наступного:

Встановлено, що пеня, за визначенням ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Так, нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу передбачено статтею 14 Закону України «Про державний матеріальний резерв», ст. 36 Закону України «Про телекомунікації», ст. 1 Закону України «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій». У таких випадках нарахування пені здійснюється не за Законом України «Про відповідальність за невиконання грошових зобов`язань», а на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини.

Законом України «Про відповідальність за невиконання грошових зобов`язань» передбачається, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1).

Тобто, неустойка, у вигляді пені, є санкцією договірною, окрім випадків встановлення її розміру і бази певним нормативним актом.

Аналіз умов договору та діючого законодавства свідчить про неузгодження сторонами договору ні розміру пені, ні бази її нарахування, внаслідок чого, суд відмовляє у задоволені вимоги щодо стягнення пені.

Щодо ненадання позивачем документів на підтвердження виробника Саmоzzі (Італія) та не надання завіреної копії ВМД ШМ 40.

Дані заперечення відповідача судом відхилені, оскільки під час прийняття товару іншого виробника відповідач жодним чином не заперечив дану обставину, тобто погодився з відповідними змінами. До того ж, враховуючи наявність первинних бухгалтерських документів, які погоджені обома сторонами, даний факт не спростовує наявність заборгованості за отриманий відповідачем товар за договором поставки № 57 від 15.01.2018. Доказів повернення товару позивачу відповідачем не надано. Заборгованість за отриманий товар сплачено.

За приписами ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Сторонами надано всі належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог та заперечень.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору в частині позовних вимог, в задоволенні яких судом відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на позивача.

Судовий збір в частині позовних вимог, провадження за якими закрито, підлягає поверненню позивачу ухвалою суду відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» в разі звернення позивача до суду з відповідним клопотанням.

Керуючись ст. ст. 73, 86, 233, 236, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

В частині стягнення 13 589,28 грн основного боргу провадження у справі закрити за відсутністю предмету спору.

В частині стягнення пені у розмірі 2103,80 грн - відмовити.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору в частині позовних вимог, в задоволенні яких судом відмовлено, покладається судом на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28 травня 2019 року.

Суддя І. С. Горохов