ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2019 р. Справа№ 910/11224/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Мартюк А.І.

Буравльова С.І.

За участю секретаря судового засідання : Рибчич А.В.

За участю представників:

Від позивача - Свистунов А.В. ( довір. №1 від 02.01.19);

Від відповідача - Шеїна Н.О. ( довір. б/н від 19.12.19);

Від третьої особи 1 - Сотнікова І.В. ( довір. №27-13/19 від 02.01.19);

Від третьої особи 2- не з`явився;

Від третьої особи 3 - не з`явився;

Від третьої особи 4 - не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк "Юнісон"

на рішення господарського суду міста Києва від 23.01.2019 року

у справі № 910/11224/18 (суддя - Трофименко Т.Ю.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Банк "Юнісон"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ексельсіор", яке діє від власного імені та за рахунок ПВНЗІФ "Солдо"

1)третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

2)третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна

3)третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - приватне акціонерне товариство "Скадовське хлібоприймальне підприємство"

4)третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю "Деміс-Агро"

про визнання недійсним нікчемного договору та застосування наслідків недійсності

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.01.2019 у справі №910/11224/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- факт відсутності оплати за оспорюваним договором зі сторони відповідача не може вважатися відмовою Публічного акціонерного товариства "Банк "Юнісон" від власних майнових вимог, а натомість свідчить про наслідок невиконання покладеного на сторону зобов`язання, що регулюється відповідними нормами зобов`язального права;

- позивачем не надано а ні звіту про незалежну оцінку майнових прав, а ні іншого висновку експерта, а, отже, належним чином не доведено реальну ціну права вимоги за Договором про відкриття кредитної лінії №15/14/КЛ-КБ від 05.02.2014. відтак, відсутні правові підстави стверджувати про те, що вартість відступлення права відрізняється від звичайної вартості права вимоги на 20 та більше відсотків;

- позивач не надав суду доказів, які б підтверджували, що будь-які кредитори банку виявили бажання укласти оспорюваний договір про відступлення права вимоги та саме відповідачу було надано у цьому перевагу;

- твердження позивача про те, що протокольне рішення спостережної ради Публічного акціонерного товариства "Банк "Юнісон" 25.04.2016 про погодження укласти Договір відступлення права вимоги від 26.04.2016 з новим кредитором було прийнято за відсутності на засіданні куратора банку Зикова І . А . не знаходять свого підтвердження серед матеріалів справи, адже відповідного протоколу засідання спостережної ради в матеріали справи позивачем не подано.

Не погоджуючись з рішенням, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Банк «Юнісон» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Північний апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2019 у справі №910/11224/18 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що:

- банк безоплатно відмовився від власних майнових вимог на користь третьої особи, що дає підстави застосувати п.1 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

- умови договору відступлення прав вимоги підтверджують відступлення права вимоги за ціною нижчою на 60% від вартості заборгованості за кредитним договором;

- банк уклав правочин ( у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

Від відповідача (11.03.2019) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2019 у справі №910/11224/18 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

У відзиві на апеляційну скарзі відповідач зазначає про те, що:

- позивачем не доведено, та іншими доказами не встановлено, що відступлення банком прав вимоги відбулось за цінами, нижчими від звичайних;

- позивачем не надано ні звіту про незалежні оцінку майнових прав, а ні інший висновок експерта, а отже належним чином не доведено реальну ціну права вимоги за договором про відкриття кредитної лінії;

- позивач не довів належними та допустимими доказами порушення з боку банку при укладенні договору відступлення права вимоги від 26.04.2016 Постанови Правління НБУ від 24.03.2016 №189/БТ.

Від третьої особи 1 (11.03.2019) надійшли пояснення, в яких зазначає про те, що:

- банк з невідомих причин відмовився від своїх майнових прав щодо вимог по кредитному договору та уклад договір відступлення не невигідних для нього умовах;

- уклавши договір відступлення права вимоги, позивач відмовився від власних активів, майнових вимог на користь відповідача, фактично не отримавши взамін нічого (матеріальні блага/цінності/надходження), що є підставою нікчемності правочину;

- відповідач набув майнові права на пільгових умовах, що підтверджує очевидне порушення балансу майнових інтересів даного товариства та майнових інтересів вкладників банку.

Від третьої особи 3 (22.03.2019) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2019 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа 3 зазначає про те, що:

- укладений між позивачем та відповідачем оспорюваний договір за своєю юридичною природою є договором факторингу. Сама по собі назва оспорюваного у даній справі договору не змінює його правової природи; фінансова установа має право надавати фінансові послуги після внесення її до Реєстру та отримання свідоцтва; не будь-яка фінансова установа має право надавати послуги з факторингу, а виключно фінансова установа, яка внесена до Державного реєстру фінансових установ та отримала свідоцтво з додатком до нього, в якому прямо визначено вид дозволеної фінансової послуги (факторинг), а також за необхідності - отримала відповідний дозвіл/ліцензію;

- право на надання фінансової послуги з факторингу відповідач не має.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/122/19 від 08.04.2019 у зв`язку з задоволенням заяви головуючого судді Руденко М.А. , суддів: Дідиченко М.А., Пономаренка Є.Ю. про самовідвід у справі № 910/11224/18, відповідно до підпункту 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у справі № 910/11224/18 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2019 у справі № 910/11224/18 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Пашкіна С.А., судді: Буравльов С.І., Власов Ю.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2019 у складі: головуючий суддя: Пашкіна С.А., судді: Буравльов С.І., Власов Ю.Л. прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Юнісон" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2019 у справі № 910/11224/18. Справу № 910/11224/18 призначено до розгляду на 24.04.2019.

В судовому засіданні 24.04.2019 у розгляді справи № 910/11224/18 оголошено перерву до 15.05.2019.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 у зв`язку з призначенням судді Власова Ю.Л. суддею Верховного Суду, відповідно до Указу Президента України № №195/2019 від 07.05.2019 у справі № 910/11224/18 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 13.05.2019 у справі № 910/11224/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Пашкіна С.А., судді: Буравльов С.І., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Юнісон" колегією суддів у складі: головуючий суддя: Пашкіна С.А., судді: Буравльов С.І., Мартюк А.І.

В судовому засіданні апеляційного господарського суду 15.05.2019 оголошено перерву в розгляді апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Банк "Юнісон" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2019 до 28.05.2019.

В судове засідання апеляційного господарського суду 28.05.2019 не з`явились треті особи 2,3,4.

При вирішенні питання про розгляд апеляційної скарги у відсутності третіх осіб 2, 3, 4 судовою колегією встановлено, що ухвали по справі надсилалась судом на їх адреси зазначені в матеріалах справи.

Щодо третьої особи 2, то як вбачається з матеріалів справи ухвалу про оголошення перерви на 28.05.2018 від 15.05.2019, відділенням поштового зв`язку повернуто на адресу суду з позначкою «вибула» та щодо третьої особи 4 - відділенням поштового зв`язку повернуто на адресу суду з позначкою («адресат не розшукано»).

Заяв про зміну місцезнаходження чи місця проживання від сторін та учасників справи, у відповідності до ч.7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України, до суду не надходило.

У даному випадку судовою колегією враховано, що інформація стосовно слухання судом справ є публічною і розміщується на офіційному сайті Північного апеляційного господарського суду в мережі Інтернет, що також свідчить про наявність у учасників справи можливості дізнатись про слухання справи за їх участю.

За приписами ч. ст.9 Господарського процесуального кодексу України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.1,2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, судова колегія зазначає, що треті особи 2 та 4 не були позбавлені права та можливості також ознайомитись з ухвалою суду від 15.05.2019 про оголошення перерві в судовому засіданні до 28.05.2019 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Третя особа 3 про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи те, що треті особи 2, 3, 4 про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, явка учасників судового процесу в судове засідання не визнана обов`язковою, неявка представників третіх осіб не перешкоджає розгляд справи по суті, судова колегія ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представників третіх осіб 2, 3, 4.

Дослідивши доводи апеляційних скарг, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи 1 судовою колегією встановлено.

05.02.2014 між Публічним акціонерним товариством "Банк "Юнісон" (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Деміс-Агро" (позичальник) було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №15/14/КЛ-КБ, за умовами якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію у національній валюті та на підставі додаткових угод до цього договору окремими частинами (траншами) надає позичальнику кредит у порядку і на умовах, визначених цим договором.

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним Договором про відкриття кредитної лінії №15/14/КЛ-КБ між Публічним акціонерним товариством "Банк "Юнісон" та Приватним акціонерним товариством "Скадовське хлібоприймальне підприємство" укладено Договір застави рухомого майна в№ 15/14/КЛ-КБ-ЗО-1 від 05.02.2014 та Договір іпотеки від 05.02.2014.

26.04.2016 між Публічним акціонерним товариством "Банк "Юнісон" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ексельсіор", яке діє від власного імені та за рахунок ПВНЗІФ "Солдо" (новий кредитор) було укладено Договір відступлення права вимоги, за умовами якого Новий кредитор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Первісного кредитора, а Первісний кредитор зобов`язується відступити Новому кредиторові свої права грошової вимоги (надалі іменуються "права" або "право", в залежності від контексту) до боржників (які надалі, в залежності від контексту, іменуються "Боржники" або "Боржник") за Кредитними договорами (надалі іменуються "Основні договори" або "Основний договір", в залежності від контексту), перелік яких міститься в Додатку 1 до Договору.

В Додатку 1 до договору відступлення права вимоги зазначений договір про відкриття кредитної лінії №15/14/КЛ-КБ від 05.02.2014.

За приписами п.п.1.2, 1.3 договору відступлення права вимоги, основними договорами відступаються наступні права, сума яких зазначена в Додатку 2 до Договору: вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредитів відповідно до Основних договорів; право вимоги сплати процентів за користування кредитами в розмірі, встановленому Основними договорами, нарахованих та несплачених станом на дату підписання цього Договору; право вимоги сплати комісій та інших обов`язкових платежів у розмірі, встановленому Основними договорами, нарахованих та несплачених станом на дату підписанім цього Договору; право вимоги сплати неустойки (пені, штрафів) у випадку невиконання чи неналежного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами; інші, крім зазначених вище, права грошової вимоги, строк платежу за якими настав (наявна-вимога), на підставі Основних договорів.

Право грошової вимоги вважається відступленим новому кредиторові в день укладення та підписання цього договору.

Відповідно до п. 1.4 вказаного договору, сторони цим підтверджують, що в силу укладення цього договору вони не мають наміру припиняти (розривати) будь-який договір поруки та/або договір застави, укладений в якості забезпечення виконання зобов`язань-Боржників за Основними договорами, та погоджуються, що права за такими договорами поруки та/або договорами-застави переходять від Первісного кредитора Новому кредиторові одночасно з переходом прав вимоги за Основними договорами на підставі цього Договору та в силу закону без необхідності укладення окремого договору передачі прав вимог за договорами поруки та/або договорами застави. Сторони домовились, що в Дату відступлення права вимоги за Основними договорами, Первісний кредитор та Новий кредитор на підтвердження передачі права вимоги за договорами іпотеки та/або договорами застави (в простій письмовій формі або нотаріально посвідчені) та/або договорами поруки, що укладені в якості забезпечення виконання зобов`язань Боржників перед Первісним кредитором за Основними договорами, укладуть Договори про передачу Права Вимоги за Договорами Забезпечення.

Згідно з п.п.3.1, 3.2 Договору відступлення права вимоги, за домовленістю сторін ціна прав грошової вимоги за цим Договором на дату укладання Договору складає 5 877 600,89 грн. (п`ять мільйонів вісімсот сімдесят сім тисяч шістсот гривень 89 коп.), що дорівнює 40% від номінального розміру прав вимоги, що відступаються Первісним кредитором Новому кредиторові.

За кредитним договором, вказаним за порядковим № 1 у Додатку 1 до цього Договору Новий кредитор зобов`язаний передати в розпорядження Первісному кредитору грошові кошти в загальній сумі 5 877 600,89 грн. (п`ять мільйонів вісімсот сімдесят сім тисяч шістсот гривень 89 коп.), що дорівнює 40% від номінального розміру прав вимоги, що відступаються Первісним кредитором Новому кредиторові, шляхом перерахування на рахунок первісного кредитора №3739410 у ПАТ "БАНК "ЮНІСОН", код банку 380902, код одержувача (ідентифікаційний код) 38514375 в наступному порядку:

3.2.1. Новий кредитор зобов`язаний передати в розпорядження Первісному кредитору грошові кошти в сумі 587 760,09 грн. (п`ятсот вісімдесят сім тисяч сімсот шістдесят гривень 09 коп.) протягом одного календарного місяця з моменту підписання цього Договору.

3.2.2. Новий кредитор зобов`язаний передати в розпорядження Первісному кредитору грошові кошти в сумі 5 289 840,80 грн. (п`ять мільйонів двісті вісімдесят дев`ять тисяч вісімсот сорок гривень 80 коп.) протягом одного календарного року з моменту підписання цього Договору, пропорційно кожної з отриманих частин зазначеної в цьому абзаці суми не пізніше десяти календарних днів з моменту отримання Новим кредитором від Боржників відповідних сум у рахунок виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами.

У Договорі № 1 про внесення змін до Договору відступлення права вимоги сторони домовились підпункти 3.2.1-3.2.3 викласти в такій редакції: "3.2.1. Новий кредитор зобов`язаний передати в розпорядження (сплатити) Первісному кредитору грошові кошти а сумі, зазначеній в пункті 3.2 цього Договору, у строк з 01 липня 2017 року до 26 квітня 2018 року (включно).

3.2.2. У випадку виконання Боржниками перед Новим кредитором в повному обсязі зобов`язань за Основним договором до настання терміну, передбаченого в підпункті 3.2. Договору, Новий кредитор зобов`язується перерахувати Первісному кредитору суму, означену в пункті 3.2 Договору, протягом одного місяця з дати повного виконання боржником зобов`язань за Основним договором."

Цей Договір вважається укладеним та вступає в силу з дати його підписання сторонами і скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. (п. 6.2 Договору відступлення права вимоги)

28.04.2016 на підставі постанови Правління Національного Банку України "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "БАНК "ЮНІСОН" до категорії неплатоспроможних" №300, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.04.2016 №614 "Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ "БАНК "ЮНІСОН" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "Банк "Юнісон" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 28.04.2016 до 27.05.2016 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "Банк "Юнісон", визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", начальнику відділу запровадження планів врегулювання неплатоспроможності банків департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Шевченку Андрію Миколайовичу строком на один місяць з 28.04.2016 до 27.05.2016 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 № 829 продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ "БАНК "ЮНІСОН" з 28.05.2016 до 27.06.2016 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 21.06.2016 №1051 "Про продовження повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "БАНК "ЮНІСОН" продовжено здійснення тимчасової адміністрації та продовжено повноваження Шевченка Андрія Миколайовича до дати отриманням рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "БАНК "ЮНІСОН".

19.04.2018 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1139 про зміну уповноваженої особи Фонду, якій делеговано повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "Банк "Юнісон". Відповідно до цього рішення повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "Банк "Юнісон" делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Федорченку Андрію Володимировичу на строк з 20.04.2018 до дати отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк "Юнісон".

На підставі рішення Правління Національного банку України від 18.06.2018 № 345-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК "ЮНІСОН" та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19 19.06.2018 № 1725 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "БАНК "ЮНІСОН" та делегування повноважень ліквідатора банку" запроваджено процедуру ліквідації ПАТ "БАНК "ЮНІСОН" та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням повноважень ліквідатора банку ПАТ "БАНК "ЮНІСОН", визначених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Федорченка Андрія Володимировича строком на два роки з 19.06.2018 по 18.06.2020 включно.

14.07.2016 була створена комісія для перевірки договору відступлення права вимоги, укладеного між ПАТ "Банк "Юнісон" та ТОВ "Ексельсіор" відповідно до наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про організаційні заходи щодо перевірки договору" № 118.

15.07.2016 за результатами перевірки комісія шодо перевірки договору відступлення права вимоги, призначена Наказом № 118 від 14.07.2016, дійшла висновку про нікчемність Договору відступлення права вимоги.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування на здійснення тимчасової адміністрації Банку Шевченко А.М. від 01.08.2016 за №71/ач Договір відступлення було визнано нікчемним.

Листом №1223/02 від 15.07.2016 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства "Банк "Юнісон" Шевченко А.М. повідомив ТОВ "Ексельсіор" про нікчемність договору відступлення права вимоги від 26.04.2016.

Відповідно до Наказу уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ "Банк "Юнісон" Федорченко А.В. № 49Л від 10.08.2018 продовжено перевірку договору відступлення права вимоги на предмет виявлення ознак нікчемності, які відповідають критеріям, передбаченим ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За результатами перевірки комісією по перевірці договору відступлення права вимоги встановлено, що договір відповідає ознакам нікчемності правочину відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що відображено у Акті № 1 від 14.08.2018.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ "Банк "Юнісон" Федорченко А.В. від 14.08.2018 № 53Л затверджено результати перевірки правочину (договору), що викладені у Акті № 1 від 14.08.2018, згідно з яким виявлено нікчемність договору відступлення права вимоги від 26.04.2016, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк "Юнісон" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ЕКСЕЛЬСІОР".

21.08.2018 позивачем на адресу відповідача скеровано повідомлення №1009/13 від 20.08.2018 про нікчемність Договору відступлення права вимоги від 26.04.2016, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком.

В силу положень ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

- правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.ст. 215, 216 Цивільного кодексу України, суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України).

Судовою колегією встановлено, що Постановою Правління Національного банку України №300 від 28.04.2016 було віднесено Публічне акціонерне товариство «Банк «Юнісон» до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.2 Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.04.2016 №614 "Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ "БАНК "ЮНІСОН" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку" розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "БАНК "ЮНІСОН" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 28.04.2016 до 27.05.2016 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "БАНК "ЮНІСОН", визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", начальнику відділу запровадження планів врегулювання неплатоспроможності банків департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Шевченку Андрію Миколайовичу строком на один місяць з 28.04.2016 до 27.05.2016 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 № 829 продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ "БАНК "ЮНІСОН" з 28.05.2016 до 27.06.2016 року включно.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Частиною 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку);

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку;

4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі;

5) нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Як передбачено п.п.3, 4 ч.2 ст.37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 18.06.2018 № 345-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК "ЮНІСОН" та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19 19.06.2018 № 1725 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "БАНК "ЮНІСОН" та делегування повноважень ліквідатора банку" запроваджено процедуру ліквідації ПАТ "БАНК "ЮНІСОН" та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням повноважень ліквідатора банку ПАТ "БАНК "ЮНІСОН", визначених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Федорченка Андрія Володимировича строком на два роки з 19.06.2018 по 18.06.2020 включно.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно з ч.6 ст.77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частинами 1, 2, 4 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що Фонд зобов`язаний забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Відповідно до ч.3. ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (у редакції на момент укладення договору) правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Пунктом 2.5.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що за змістом частини другої статті 215 Цивільного кодексу України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Однак це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину (господарського договору) недійсним.

Спори про визнання нікчемних правочинів недійсними підлягають вирішенню господарськими судами у загальному порядку. З`ясувавши, що оспорюваний правочин є нікчемним, господарський суд зазначає в резолютивній частині рішення про його недійсність або, за відсутності підстав для такого визнання, відмовляє в задоволенні позову.

Згідно ч.1 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті (ч. 2 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

14.07.2016 була створена комісія для перевірки договору відступлення права вимоги, укладеного між ПАТ "Банк "Юнісон" та ТОВ "Ексельсіор" відповідно до наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про організаційні заходи щодо перевірки договору" № 118.

15.07.2016 за результатами перевірки комісія щодо перевірки договору відступлення права вимоги, призначена Наказом № 118 від 14.07.2016, дійшла висновку про нікчемність Договору відступлення права вимоги.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування на здійснення тимчасової адміністрації Банку Шевченко А.М. від 01.08.2016 за №71/ач Договір відступлення було визнано нікчемним.

Листом №1223/02 від 15.07.2016 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства "Банк "Юнісон" Шевченко А.М. повідомив ТОВ "Ексельсіор" про нікчемність договору відступлення права вимоги від 26.04.2016.

Відповідно до Наказу уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію ПАТ "Банк "Юнісон" Федорченко А.В. № 49Л від 10.08.2018 продовжено перевірку договору відступлення права вимоги на предмет виявлення ознак нікчемності, які відповідають критеріям, передбаченим ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За результатами перевірки комісією по перевірці договору відступлення права вимоги встановлено, що договір відповідає ознакам нікчемності правочину відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що відображено у Акті № 1 від 14.08.2018.

21.08.2018 позивачем на адресу відповідача скеровано повідомлення №1009/13 від 20.08.2018 про нікчемність Договору відступлення права вимоги від 26.04.2016, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком.

Частинами 5 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що у разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни.

Як роз`яснено у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідно до статей 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Згідно ч.1 ст. 207 Господарського кодексу України, господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Поняття "звичайна ціна" визначена в пункті 14.1.71 Податкового кодексу України, відповідно до якого, - це ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440 "Про затвердження Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Судовою колегією встановлено, що:

- у відповідності до додатку №2 до договору відступлення прав вимог сума, яка відступається за кредитним договором становить 14 694 002,23 грн. Натомість комісією встановлено, що реальна сума відступленого права за кредитним договором, на дату його підписання, становить 15 101 754,39 грн. з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 12 000 000,00грн.; прострочена заборгованість за процентами - 1 567 305,54грн.; прострочена заборгованість за комісіями - 121 900,00грн.; пеня за прострочення сплати кредиту - 1 218 041,31грн.; пеня за прострочення сплати процентів 182 297,56грн.; пеня за прострочення сплати комісії 12 209,98грн.

Пунктом 3 ч.3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав, зокрема, банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Відповідно до п.п.1,7 ч.3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав, зокрема, банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Банк уклавши спірний договір, здійснив відчуження майна (майнових прав) за ціною нижчою від звичайної (сума оплати на 60% менша вартості майнових прав).

При цьому, внаслідок укладення банком правочину відступлення права вимоги за кредитним договором за ціною, значно нижчою від вартості майнових прав, банк втратив права кредитора на отримання грошових надходжень від позичальника в погашення його кредитної заборгованості та/або можливість задовольнити свої кредиторські вимоги за рахунок високоліквідного забезпечення (іпотеки).

За таких обставин, оспорюваний правочин вчинений з порушенням норм чинного законодавства України, а тому договір відступлення права вимоги б/н від 26.04.2016, укладений між ПАТ «Банк «Юнісон» та ТОВ "Компанія з управління активами "Ексельсіор", яке діє від власного імені та за рахунок ПВНЗІФ "Солдо" , підлягає визнанню недійсним, на підставі п. 1,3,7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Крім того, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Як вбачається із Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 56578636 від 10.08.2018:

-14.09.2017р. об 16:11:46 год. реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна внесено запис про відступлення прав на предмет обтяження. Зокрема до запису № 14166577 від 06.02.2014р. внесено запис, а саме: вилучено обтяжувала: ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» та додано обтяжувана ТОВ «КУА «ЕКСЕЛЬСІОР», діє від власного імені, в інтересах та за рахунок Пайового венчурного не диверсифікованого закритого інвестиційного фонду «СОЛДО», при цьому визначено підставу: «договір про внесення змін до договору відступлення права вимоги від 26.04.2016р. №1, 27.04.2016, ПАТ «БАНК «ЮНІСОН», ТОВ КУА «ЕКСЕЛЬСІОР»;

- 14.09.2017р. об 17:54:40 год. реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. виправлено помилку вищезазначеного запису, а саме, вилучено документ - підставу «договір відступлення права вимоги, б/н 26.04.2016р, ПАТ «БАНК «ЮНІСОН», ТОВ КУА «ЕКСЕЛЬСІОР»;

- 26.09.2017р. об 15:49:39 за № 16490238 реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна внесено запис про звернення стягнення на рухоме майно - обладнання (основні засоби елеваторного комплексу), перелік якого наведено у Додатку № 1 до договору застави рухомого майна № 15/14/КЛ-КБ-ЗО-І від 05.02.2014р.

Процедура реєстрації обтяжень рухомого майна регламентується Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18.11.2003, Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 № 830 та Інструкцією про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004 № 73/5, зареєстрованою в Мін`юсті України 29.07.2004 за № 942/9541.

Відповідно до ст.43 вказаного Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.04 № 830, затверджено Порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, а Наказом Міністерства юстиції України від 29.07.04 №73/5, затверджено Інструкцію про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв.

Пунктом 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №830 від 05.07.2004 визначено, що відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п`ять років. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру.

Відповідно до п.3.2. Інструкції про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, яка затверджена наказам Міністерства юстиції України №75/7 від 29.07.2004 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 29.07.2004 за №942/9541, перед внесенням змін до запису Реєстратор повинен знайти необхідний запис у Реєстрі. Ідентифікація запису в Реєстрі здійснюється за його реєстраційним номером. Для запобігання помилкам та гарантії внесення змін саме до того запису застосовується контрольна сума запису. Реєстраційний номер та контрольна сума запису надаються при реєстрації запису в Реєстрі обтяжень та відображаються у Витязі про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Реєстраційний номер запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є незмінним протягом усього часу його існування, а контрольна сума перераховується після внесення ко зміни до цього запису.

Відповідно до пункту 12 Порядку, про внесення до Державного реєстру запису обтяження рухомого майна реєстратор видає обтяжувану чи уповноваженій ним особі примірник витягу. Другий примірник витягу реєстратор протягом п`яти днів надсилає боржнику.

Відомості про припинення публічного обтяження підлягають державній реєстрації протягом п`яти днів після його припинення. Проведення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган чи на уповноважену ним особу. Записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Згідно з п.25 Порядку реєстратор вносить до Реєстру відомості про припинення обтяжень в день надходження заяви чи рішення уповноваженого органу.

Отже, наведеними нормами визначено дві підстави для внесення змін до реєстру: за заявою обтяжувача чи уповноваженого органу та за рішенням суду, а подання такої заяви є законодавчо визначеним обов`язком обтяжувана чи уповноваженої особи. При цьому, статтею 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не встановлено обов`язкових відомостей, які мають бути зазначені в рішенні суду у разі припинення обтяження на підставі рішення суду.

До Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Відомості, внесені до Державного реєстру, є відкритими для всіх юридичних та фізичних осіб.

Держатель Державного реєстру виконує такі функції: 1) організує ведення Державного реєстру; 2) приймає заяви і вносить записи до Державного реєстру про виникнення, зміну, припинення обтяжень рухомого майна, а також про звернення стягнення на предмет обтяження; 3) забезпечує вільний доступ будь-яких осіб до внесених до Державного реєстру відомостей про обтяження цілодобово протягом семи днів на тиждень; 4) надає витяги з Державного реєстру про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна; 5) стягує плату за внесення записів до Державного реєстру та надання витягів з нього.

Держатель Державного реєстру наділяє відповідних суб`єктів повноваженнями реєстраторів Державного реєстру, які надаватимуть послуги щодо внесення записів до Державного реєстру про виникнення, зміну, припинення обтяжень, звернення стягнення на предмет обтяження та надання витягів з Державного реєстру, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов`язки, встановлені законом та/або договором.

Обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом ( ст. 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).

Згідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Отже, обтяжування є правом, що виникає на підставі, зокрема, договору і реєструється в Державному реєстрі в порядку визначеному законом на підставі заяви обтяжувача, з посиланням на підставу виникнення обтяження та його зміст.

В силу приписів ст. 216 ЦК України правочини, які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних сторонам результатів, незалежно від волі їх сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину. Правові наслідки таких правочинів настають лише у формах, передбачених законом, - у вигляді повернення становища сторін у початковий стан (реституції).

З огляду на вказане, враховуючи недійсність договору відступлення права вимоги, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, а також те, що договір відступлення права вимоги, укладений між ПАТ «Банк «Юнісон» та відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства України, настають правові наслідки у вигляді реституції - припинення приватного обтяження на користь відповідача у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, зареєстрованого на підставі такого правочину шляхом скасування відповідних записів.

З огляду на наведене, позовні вимоги про застосування наслідків недійсності правочину шляхом повернення правовідносин сторін у первісний стан, а саме: скасувати зміни до запису у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 14166577 від 06.02.2014р. внесені реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Дар`єю Володимирівною 14.09.2017р. об 16:11:46 год. ( з урахуванням виправлення помилки 114.-9.207р. о. 17:54:40 год.); скасувати запис у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за №16490238 від 28.09.2017р. об 15:49:39, внесений реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Дар`єю Володимирівною, слід задовольнити. .

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2019 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк "Юнісон" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2019 у справі № 910/11224/18 скасувати.

3. Позовні вимоги задовольнити.

4. Визнати недійсним нікчемний договір відступлення права вимоги б/н від 26.04.2016, укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк «Юнісон» () та ТОВ «Компанія з управління активами «Ексельсіор» (), що діє від власного імені в інтересах та за рахунок ПВНЗІФ «Солдо».

5. Застосувати наслідки недійсності (нікчемності) правочину шляхом повернення правовідносин сторін у попередній стан, а саме:

- скасувати зміни до запису у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №14166577 від 06.02.2014 внесені реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Дар`єю Володимирівною 14.09.2017 об 16:11:46 (з урахуванням виправлення помилки 114.-9.2017р. об 17:54:40 год);

- скасувати запис у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за №16490238 від 28.09.2017р. об 15:49:39, внесений реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Дар`єю Володимирівною.

6. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ексельсіор", яке діє від власного імені та за рахунок ПВНЗІФ "Солдо" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Юнісон" 5 286, 00 грн. судового збору за розгляд позовної заяви.

7. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ексельсіор", яке діє від власного імені та за рахунок ПВНЗІФ "Солдо" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Юнісон" 5286,00 грн. судового збору за розгляд позовної заяви.

8. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ексельсіор", яке діє від власного імені та за рахунок ПВНЗІФ "Солдо" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Юнісон" 7 929,00 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

9. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва.

10. Матеріали справи № 910/11224/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

11. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 06.06.2019

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді А.І. Мартюк

С.І. Буравльов