ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2019м. ДніпроСправа № 904/4072/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі суддів Загинайко Т.В., за участю секретаря судового засідання Качур Н.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; ідентифікаційний код 14360570)

до Товариство з обмеженою відповідальністю "СОТЕЙРА ПЛЮС" (49005, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 12; ідентифікаційний код 23496570)

про стягнення заборгованості по процентам за Кредитним договором у сумі 211 601,06 доларів США, що за курсом НБУ на 03.07.2018р. (26,232692) становить 5 550 865 грн. 43 коп.

Представники сторін:

від позивача: Бондаренко В.О. - адвокат, довіреність від 20.11.2018р. №5078-К-О;

від відповідача: Німак Є.Ю. - адвокат, довіреність від 01.11.2018р. б/№.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№4004/18 від 10.09.2018р.), в якій просить стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "СОТЕЙРА ПЛЮС" 211601,06 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.07.2018р. складає 5 550 865 грн. 43 коп. - заборгованості по процентам за Кредитним договором від 26.12.2003р. №К/03-89.

Відповідач у заяві (вх.№48576/18 від 08.11.2018р.) просить застосувати позовну давність у справі №904/4072/18, у зв`язку зі спливом якої відмовити у позові, продовжити підготовче провадження на 30 днів, посилається на те, що: - 05.11.2018р. ТОВ "Сотейра Плюс" стало відомо про справу № 904/4072/18; - 05.11.2018р. ознайомившись з матеріалами справи, стало відомо, що позивач звернувся з позовом до суду із пропуском строку позовної давності; - з огляду на неотримання відповідачем позовної заяви та те, що у штаті ТОВ "Сотейра Плюс" відсутня особа, що має юридичну освіту, яка могла б належним чином здійснити захист прав відповідача, залучення юриста до ознайомлення з матеріалами справи лише 05.11.2018р. вважає за доцільне продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів з метою надання ТОВ "Сотейра Плюс" належним чином підготувати відзив на позовну заяву, розглянути справу з врахуванням позиції обох сторін спору.

Відповідач у відзиві (вх.№50570/18 від 20.11.2018р.) просить застосувати позовну давність у справі № 904/4072/18, у зв`язку зі спливом якої відмовити у задоволенні позову повністю, продовжити підготовче провадження на 30 днів, з огляду на те, що: - позивач у позовній заяві не заперечує (визнає) факт припинення кредитного договору, при цьому судова практика, на яку посилається позивач у своїй позовній заяві, не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки висновки Верховного суду України "вирвані з контексту" відповідних судових рішень; - в постанові ВСУ від 09.08.2017р. зазначено: "Однак суди, установивши, що строк дії договору (кінцевий термін повернення кредитних коштів) припинено 31 жовтня 2010 року, що відповідає строку дії картки, ухвалили рішення про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом після закінчення строку дії кредитного договору (за період з 1 листопада 2010 року до 30 квітня 2013 року); не з`ясували порядку нарахування таких процентів відповідно до пам`ятки і тарифів, на підставі яких банк здійснював нарахування сплати боржником процентів за користування кредитом; не витребували у банку копії зазначеної пам`ятки і тарифів, і, як наслідок, не перевірили, чи передбачено цими документами нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку дії договору, що є необхідним для правильного застосування частини першої статті 1048 ЦК України; - ВСУ звернуто увагу на те, чи передбачено договором нарахування відсотків після спливу строку його дії, а в нашому випадку такого не передбачено, тож нарахування відсотків після спливу строку дії договору є неправомірним.

Також відповідач у відзиві (вх.№52790/18 від 03.12.2018р.) просить застосувати позовну давність у справі № 904/4072/18, у зв`язку зі спливом якої відмовити у задоволенні позову повністю, виходячи з того, що: - право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики; - оскільки зі спливом строку, на який була надана позика, припинилося право позивача нараховувати проценти за договором позики, то після 26.12.2012р. позивач не міг нараховувати такі проценти; - такий висновок узгоджується з висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), постанові Верховного Суду від 03.10.2018р. у справі № 390/1875/16-ц; - відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; - сплив строку дії договору має наслідком припинення права кредитора нараховувати та вимагати; - у разі неявки позивача у судове засідання 05.12.2018р. просить суд залишити позов без розгляду.

Позивач у відповіді на відзив (вх.№53102/18 від 05.12.2018р.) просить суд позовну заяву АТ КБ "ПриватБанк" задовольнити у повному обсязі, з огляду на наступне: - враховуючи умови договору, а саме пункт 3 Договору за користування Кредитом нараховуються щомісячно відсотки за період з 25-го числа минулого місяця по 24-те число поточного місяця та сплатою до 1-го числа наступного місяця за період користування кредитом, нарахування яких здійснюється 24 числа кожного місяця; - предметом даного судового спору у справі є стягнення позивачем з відповідача нарахованих за статтею 625 ЦК України процентів за визначений період, а саме з 03.07.2018р. по 03.07.2018р., оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених вищевказаною нормою, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням та діє до моменту його усунення; - відповідно до умов договору, позичальник зобов`язується погасити заборгованість по кредиту в повній сумі; - відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору та вимог статті 1048 ЦК України, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № К/03-89 від 26.12.2003р. та виписці про рух коштів по кредитному рахунку відповідача; - у порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 536, 1048 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав належним чином; - з урахування норм чинного законодавства з боку АТ КБ "ПриватБанк" нараховані відсотки на рівні облікової ставки НБУ, що становить суму у розмірі 7 732 271 грн. 95 коп., нараховану за період з 03.07.2015р. по 03.07.2018р., при цьому вважаємо за можливе вимагати суму до стягнення у розмірі 5 550 865,43 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2019 залишено без розгляду позов Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОТЕЙРА ПЛЮС" про стягнення заборгованості по процентам за Кредитним договором у сумі 5 550 865 грн. 43 коп., судовий збір віднесено за рахунок Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ідентифікаційний код 14360570).

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27.02.2019 апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м. Київ - задоволено, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2019 у справі №904/4072/18 - скасовано, справу №904/4072/18 направлено до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2019р. було прийнято справу №904/4072/19 до провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 03.04.2019р. о 10:30 год.

Відповідач заперечень на відповідь на відзив не надав.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (загальне позовне провадження) на 24.04.2019р. о 10:30 год.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2019р. розгляд справи по суті було відкладено на 23.05.2019р. на 12:00 год.

У судовому засіданні 23.05.2019р. було оголошено перерву до 24.05.2019р.

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2003р. між Відкритим акціонерним товариством "Міжнародний комерційний банк", (в подальшому зі змінами в законодавстві ВАТ "Піреус Банк МКБ") як банком, та відповідачем - Закритим акціонерним товариством Інвестиційна компанія "Сотейра", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "СОТЕЙРА ПЛЮС", як позичальником, було укладено кредитний договір №К/03-89 (надалі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого банк надає позичальнику не відновлювальну відкличну кредитну лінію в сумі 320 000,00 доларів США, терміном з 26 грудня 2003 року по 26 грудня 2007 року із сплатою відсотків згідно пункту 3.1 Договору за умови виконання вимог пункту 4.2 Договору.

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками обох сторін (пункт 11.1 Договору).

В подальшому, між сторонами було укладено Додаткові угоди до Договору, якими зміст договору було викладено у новій редакції, а саме:

- додатковою угодою від 29.12.2003р. №1 до Договору пункти 1.1 та 2.5 Договору викладено в наступній редакції: «Банк надає позичальнику кредитні кошти (транш) в розмірі 205 000,00 доларів США строком з 29.12.2003р. по 26.12.2007р. із сплатою відсотків за користування кредитною лінією, згідно вимог пункту 3.1 Кредитного договору.»;

- додатковою угодою від 30.12.2003р. №2 до Договору пункти 1.1 та 2.5 Договору викладено в наступній редакції: «Банк надає позичальнику кредитні кошти (транш) в розмірі 1 600,00 доларів США строком з 30.12.2003р. по 26.12.2007р. із сплатою відсотків за користування кредитною лінією, згідно вимог пункту 3.1 Кредитного договору.»;

- додатковою угодою від 10.01.2005р. №5 до Договору пункти 1.1 та 2.5 Договору викладено в наступній редакції: «Банк надає позичальнику кредитні кошти (транш) в розмірі 23 000,00 доларів США строком з 10.01.2005р. по 26.12.2007р. із сплатою відсотків за користування кредитною лінією, згідно вимог пункту 3.1 Кредитного договору.»;

- додатковою угодою від 31.08.2005р. №12 до Договору пункт 1.1 Договору викладено в наступній редакції: «Банк надає позичальнику невідновлювальну відкличну мультивалютну кредитну лінію в сумі 320 000,00 доларів США терміном з 26.12.2003р. по 26.12.2007р. із якої один із траншів надається в національній валюті в сумі 264 000,00 грн.»;

- додатковою угодою від 14.10.2005р. №13 до Договору пункт 1.1 Договору викладено в наступній редакції: «Банк надає позичальнику невідновлювальну відкличну мультивалютну кредитну лінію в сумі 690 000,00 доларів США, із яких може бути використано в національній валюті в сумі 2 077 000,00 грн. терміном з 26.12.2003р. по 26.12.2007р.»;

- додатковою угодою від 28.11.2005р. №15 до Договору пункт 1.1 Договору викладено в наступній редакції: «Банк надає позичальнику невідновлювальну відкличну мультивалютну кредитну лінію в сумі 500 000,00 доларів США терміном з 26.12.2003р. по 26.12.2007р.»;

- додатковою угодою від 18.05.2006р. №17 до Договору пункт 1.1 Договору викладено в наступній редакції: «Банк надає позичальнику невідновлювальну відкличну мультивалютну кредитну лінію в сумі 500 000,00 доларів США терміном з 26.12.2003р. по 26.12.2007р.»;

- додатковою угодою від 31.10.2006р. №19 до Договору пункт 1.1 Договору викладено в наступній редакції: «Банк надає позичальнику невідновлювальну відкличну мультивалютну кредитну лінію в сумі 666 000,00 доларів США терміном з 26.12.2003р. по 26.12.2007р.»;

- додатковою угодою від 29.11.2006р. №20 до Договору пункт 1.1 Договору викладено в наступній редакції: «Банк надає позичальнику невідновлювальну відкличну мультивалютну кредитну лінію в сумі 666 000,00 доларів США терміном з 26.12.2003р. по 26.12.2007р.»;

- додатковою угодою від 01.03.2007р. №21 до Договору пункт 1.1 Договору викладено в наступній редакції: «Банк надає позичальнику відновлювальну відкличну мультивалютну кредитну лінію в сумі 666 000,00 доларів США та 1 194 000,00 грн. терміном з 26.12.2003р. по 26.12.2007р., яка може бути відкликана за умови невиконання пункту 5.1 Договору.»;

- додатковою угодою від 28.09.2007р. №27 до Договору пункт 1.1 Договору викладено в наступній редакції: «Банк надає позичальнику невідновлювальну відкличну мультивалютну кредитну лінію в сумі 1 720 000,00 доларів США строком з 28.09.2007р. по 26.12.2007р. із сплатою відсотків за користування кредитною лінією, згідно вимог пункту 3.1 кредитного договору.».

Згідно з пунктом 2.5 Договору кредитні кошти надаються позичальнику частинами (траншами); перший транш надається позичальнику в розмірі 38 000 доларів США терміном з 26 грудня 2003 року по 26 грудня 2007 року; кожен наступний транш надається позичальнику, на підставі Додаткової угоди до Договору, що укладається на підставі заявки від позичальника, наданої не менш ніж за 3 робочих дня до видачі кредиту.

Відповідно до пункту 1.2 Договору кредитні кошти надаються позичальнику з метою їх використання на поповнення обігових коштів шляхом зарахування їх на поточний рахунок позичальника.

Позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше 26 грудня 2007 року в строки, обумовлені в Додатку №1, який є невід`ємною частиною Договору; датою повернення коштів, наданих позичальнику за кредитом є день виконання позичальником всіх своїх зобов`язань згідно цього Договору та надходження грошових коштів у повному обсязі заборгованості за кредитною лінією на рахунок банку, включаючи повну сплату відсотків, пені та штрафів (якщо такі будуть) (пункт 2.1, 2.2 Договору).

В подальшому, 15.07.2008р. між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК", правонаступником якого є позивач - Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК", як новим кредитором, та Відкритим акціонерним товариством «Піреус Банк МКБ», як первісним кредитором, було укладено договір відступлення права вимоги (надалі - Договір відступлення права вимоги), який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В. та зареєстрований в реєстрі за №4391.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до частини 1 статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

За умовами частини 1 статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 1.1 Договору відступлення права вимоги первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає усі права вимоги первісного кредитора до Товариства з обмеженою відповідальністю "СОТЕЙРА ПЛЮС" (далі - боржник), які існують на підставі Кредитного договору №К/03-89 від 26.12.2003р. з усіма змінами та доповненнями до нього (далі - Кредитний договір), у тому числі право вимоги по поверненню боржником отриманого кредитору, сплаті відсотків за користування кредитом, плати за відкриття та обслуговування позичкового рахунку за Договором, сплаті будь-яких пеней та штрафів за Кредитним договором.

Договір набуває чинності з моменту його підписання та нотаріального посвідчення і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором, або до розірвання цього договору первісним кредитором в односторонньому порядку (пункт 5.1 Договору відступлення права вимоги).

Разом з правом вимоги, що передається за цим Договором, до нового кредитора у повному обсязі переходять усі права, що забезпечують виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, а саме: - права іпотекодержателя, що виникають з договору іпотеки №І/03-89/ІІ від 29.12.2006р. з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеного між первісним кредитором та боржником та посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко Оленою Валентинівною за реєстровим №9230 (пункт 1.2 Договору відступлення права вимоги).

Пунктом 1.3 Договору відступлення права вимоги встановлено, що з моменту повного виконання новим кредитором пункту 2.2 договору, новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошових сум у розмірі та у терміни передбачені Кредитним договором та отримує усі права, що виникають з договору іпотека №І/03-89/ІІ від 29.12.2006р.

Згідно з пунктом 1.6 Договору відступлення права вимоги на момент укладення цього Договору заборгованість боржника перед первісним кредитором складає: по поверненню кредиту - 385 700,00 доларів США, проценти за користування кредитом - 1799,93 доларів США.

Таким чином, відповідно до умов Договору, погашення заборгованості здійснюється згідно графіку погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками.

До вказаного договору сторонами було підписано додаток 1 від 26.12.2003р. - графік зменшення ліміту:

- 01.12.2010р. на 1 500 000,00 доларів США;

- 01.12.2011р. на 1 000 000,00 доларів США;

- 01.12.2012р. на 500 000,00 доларів США;

- 28.12.2012р. на 0 доларів США (а.с.30).

Отже, відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт на його рахунок, при цьому, станом на 28.12.2012р. заборгованість за кредитом мала бути відповідачем погашена.

З матеріалів справи вбачається, що свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку відповідача наявною в матеріалах справи (а.с.34-59).

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що відсотки за користування кредитними коштами нараховуються щомісячно за період з 25 числа минулого місяця по 24 число поточного місяця за методом «факт/360».

Позичальник зобов`язується до 1 числа наступного місяця сплатити відсотки в розмірі 15 відсотків річних за період користування кредитними коштами, нарахування яких здійснюється 24 числа кожного місяця; розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами може бути переглянуто за взаємною згодою сторін, про що сторони укладають Додатку угоду, яка після підписання її сторонами стає невід`ємною частиною договору (пункт 3.2, 3.3 Договору).

Відповідно до статті 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором; розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Позичальник зобов`язаний, зокрема, забезпечити своєчасну сплату відсотків за кредитом на рахунок банку № НОМЕР_1 (підпункт 5.1.2 Договору).

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки строк дії Договору, кінцевий термін повернення кредитних коштів - 26.12.2012р., що передбачено пунктом 1 Додаткової угоди від 26.12.2007р. №28, та Договором не встановлений розмір процентів після спливу вищезазначеного строку, то проценти розраховуються на рівні облікової ставки Національного банку України.

Отже, строк повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами вважається таким, що настав.

Банк зобов`язаний, зокрема, прийняти від позичальника суму кредиту, відсотки за користування ним, а також можливі пені та штрафи, як виконання зобов`язань за цим Договором в наступній черговості: прострочені відсотки; прострочений кредит; штрафи, пені; нараховані відсотки, строк сплати яких не наступив; строковий кредит (підпункт 5.2.2 Договору).

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами перед позивачем відповідачем не надано.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В свою чергу, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача заборгованість перед позивачем, зокрема, в сумі 211 601,06 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 03.07.2018р. складає 5 550 865 грн. 43 коп., що становить заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом в період з 03.07.2015р. по 03.07.2018р.

Як зазначає відповідач у заяві (вх..№48576/18 від 08.11.2018р.) та відзиві (вх..№50770/18 від 20.11.2018р.) на позов, що на момент звернення до суду позивачем було пропущено строк позовної давності в три роки, що в силу частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України є окремою підставою для відмови в позові.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк, як закріплено нормами статей 526, 530 Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно із правовими висновками Верховного Суду України, висловленими в постанові від 19.03.2014 року по справі №6-14цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 Цивільного кодексу України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 Цивільного кодексу України), а не закінченням строку дії договору.

З матеріалів справи вбачається, що строк дії кредитного договору закінчився 26.12.2012р., тоді коли позивач звернувся до суду із позовною заявою лише 06.09.2018р.

Таким чином, звернення банку - 06.09.2018р. із позовом про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у період з 06.09.2015р. по 03.07.2018р. здійснено в межах позовної давності, а в частині періоду з 03.07.2015р. по 05.09.2015р. сплив строк позовної давності.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 07.09.2016р. по справі №6-1412цс16 та постанові Верхового Суду України від 09.08.2017р. по справі №545/2439/13-ц.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача за період з 06.09.2015р. по 03.07.2018р. щодо стягнення 199 244,80 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 03.07.2018р. (26,232692 грн.) становить 5 226 727 грн. 47 коп. заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо витрат по сплаті судового збору суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до правової позиції, викладеній у пункті 4.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013, № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", у разі скасування ухвали суду першої інстанції із направленням справи на подальший розгляд до місцевого господарського суду, розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатом розгляду відповідної справи згідно із загальними правилами статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27.02.2019р. у справі №904/4072/18 апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задоволено, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2019р. скасовано.

В мотивувальній частині вказаної постанови зазначено, що суд першої інстанції, за результатами розгляду позовної заяви, має здійснити розподіл сум судового збору, сплаченого позивачем, за розгляд Центральним апеляційним господарським судом апеляційної скарги АТ КБ "Приватбанк" на ухвалу суду від 15.01.2019 у справі №904/4072/18.

Так, відповідачем за подання апеляційної скарги від 24.01.2019р. сплачено судовий збір у розмірі 1 921 грн. 00 коп., про що свідчить платіжне доручення від 24.01.2019р. №PROM4B5SAD.

Оскільки, позовні вимоги задоволено частково, сплачений Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" судовий збір за подання апеляційної скарги, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 1 921 грн. 00 коп. та судовий збір за подання позовної заяви пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 78 400 грн. 00 коп. слід покласти на відповідача.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (01001, м.Київ, вул. Грушевського, 1Д; ідентифікаційний код 14360570) до Товариство з обмеженою відповідальністю "СОТЕЙРА ПЛЮС" (49005, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 12; ідентифікаційний код 23496570) про стягнення заборгованості по процентам за Кредитним договором у сумі 211 601,06 доларів США, що за курсом НБУ на 03.07.2018р. (26,232692) становить 5 550 865 грн. 43 коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СОТЕЙРА ПЛЮС" (49005, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 12; ідентифікаційний код 23496570) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; ідентифікаційний код 14360570) 199 244 доларів США 80 центів, що за курсом НБУ на 03.07.2018р. становить 5 226 727 (п`ять мільйонів двісті двадцять шість тисяч сімсот двадцять сім) грн. 47 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 78 400 (сімдесят вісім тисяч чотириста) грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору та 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору за апеляційний перегляд.

В решті позову відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

03.06.2019