ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2019 р. Справа № 911/804/19

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю УКР ГАЗ РЕСУРС

(адреса: 04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 13/10, оф. 201 код 41427817)

до Державного професійно-технічного навчального закладу Яготинський центр професійно-технічної освіти

(адреса: 07700, Київська обл., м. Яготин, вул. Київська 6 код 05536691)

про стягнення 132592,11 грн.

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю УКР ГАЗ РЕСУРС звернулося до господарського суду Київської області з позовною заявою до Державного професійно-технічного навчального закладу Яготинський центр професійно-технічної освіти про стягнення 132592,11 гривень, з яких: 124021,06 гривень основного боргу, 620,11 гривень інфляційних втрат, 611,61 гривень 3% річних, 7339,33 гривень пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу від 05.03.2018 №15 щодо здійснення розрахунку за поставлений природний газ у строк визначений договором.

Ухвалою від 01.04.2019 відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін, встановлено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву із додержанням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у встановлений строк відзив на позов не подав, про причини неподання суд не повідомив.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Судом перевірено та встановлено, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Реалізація норми ст. 81 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб`єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права витребовувати через суд докази.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

05.03.2018 між Державним професійно-технічним навчальним закладом «Яготинський центр професійно-технічної освіти» (споживач) та товариством з обмеженою відповідальністю «УКР ГАЗ РЕСУРС» (постачальник) був укладений договір №15 про постачання природного газу, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується постачати споживачеві природний газ, в обсягах (об`ємах) і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірах, строки, порядку та на умовах, передбачених цим договором. Найменування товару код за ДК 016:2010-06.20.1 газ природний, скраплений або в газоподібному стані, код за ДК 021:2015-09123000-7 (природний газ).

Передача природного газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності об`єктів споживача. Перелік комерційних вузлів обліку природного газу та величина приєднаної потужності визначається в заяві-приєднання до умов типового договору розподілу природного газу, укладеного між споживачем та оператором газорозподільної системи.

Споживач отримує послуги розподілу природного газу газорозподільними системами ПАТ «Київоблгаз» на підставі типового договору розподілу природного газу від 01 лютого 2018 №094205EWJ7GB016. Вказаним договором регулюються правовідносини між споживачем та оператором ГРМ у частині розподілу та обліку природного газу в пунктах призначення.

Річний плановий обсяг постачання газу до 146,963 тис.куб.м. Планові обсяги постачання газу по місяцях: березень 36741, квітень 18370, жовтень -18370, листопад 36741, грудень 36741.

Ціни на постачання природного газу встановлюються в національній валюті України гривні. Ціна за 1000 куб.метрів природного газу за цим договором становить 6916,50 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 1383,30 гривень. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 8299,80 гривень, без врахування тарифів на транспортування та розподіл природного газу. Загальна вартість цього договору становить 1016552,93 гривень, крім того ПДВ 203210,58 гривень, разом з ПДВ 1219763,51 гривень. Оплата за поставлений природний газ проводиться на підставі рахунку-фактури або акту постачання природного газу після періоду поставки газу шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника в розмірі 100% вартості фактично поставленого природного газу до 20 числа кожного місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Дія договору припиняється: повним виконанням сторонами своїх зобов`язань за цим договором; за згодою сторін; з інших підстав, визначених умовами даного договору та чинним законодавством України.

08.10.2018 сторони уклали додаткову угоду №6 до договору №15 від 05.03.2018, відповідно до якої сторони вирішили: 1. Внести зміни до пункту 1.6. договору і викласти його в наступній редакції: 1.6. Річний плановий обсяг постачання газу до 104,798 тис м куб. Планові обсяги постачання по місяцях: березень 28,026, квітень 3,402, жовтень 15, листопада 28, грудень 30,370; 2. Внести зміни до пункту 5.2. договору і викласти його в наступній редакції: « 5.2. Ціна за 1000 куб.м. природного газу за цим договором становить 10876,60 грн, крім того, ПДВ 2173,52 гривень, всього до сплати разом з ПДВ 13041,12 гривень без врахування тарифів на транспортування та розподіл природного газу. Загальна вартість цього договору становить 1016455,02 гривень, крім того ПДВ 203292,10 гривень, разом з ПДВ 1219751,27 гривень».

У грудні 2018 позивач передав, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 30,029 тис куб м3 на загальну суму 391611,80 гривень, що підтверджується актами прийому-передачі природного газу, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств: №УГР00000779 від 21.12.2018 на суму 267590,74 гривень, №УГР00000818 на суму 124021,06 гривень.

Позивача зазначає, що відповідач свої зобов`язання в частині розрахунків виконав неналежним чином та перерахував позивачу лише 267590,71 гривень. в якості оплати за природний газ у грудні 2018. Таким чином у відповідача утворився борг перед позивачем в розмірі 124021,06 гривень.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке ж положення містить і ст. 173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Беручи до уваги зміст договору, укладеного між сторонами, характер взятих на себе сторонами зобов`язань, суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини з договору поставки.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 5.6.1. договору оплата за поставлений природний газ проводиться на підставі рахунку-фактури або акту постачання природного газу після періоду поставки газу шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника в розмірі 100% вартості фактично поставленого природного газу до 20 числа кожного місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Таким чином, відповідач повинен був розрахуватися за поставлений природний газ в грудні 2018 до 20.01.2019.

Оскільки докази проведення повного розрахунку за поставлений у грудні 2018 року газ в матеріалах справи відсутні, строк оплати за газ на час розгляду справи є таким, що настав, відповідач існування основного боргу не заперечив, позов в частині стягнення основного боргу в розмірі 124021,06 гривень підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача втрати від інфляції в розмірі 620,11 гривень та 3% річних в сумі 611,61 гривень, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору щодо своєчасного здійснення розрахунків.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір 3% річних, заявлених до стягнення позивачем, 611,61 гривень, нарахованих на прострочену заборгованість за період з 21.01.2019 по 21.03.2019, є обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Розмір інфляційних втрат, заявлених до стягнення позивачем, 620,11 гривень, нарахованих на прострочену заборгованість за лютий 2019р., є обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та частиною шостою статті 232 ГК України.

Відповідно до п. 7.2. договору у разі порушення строків оплати споживач сплачує постачальнику окрім заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Враховуючи, що судом встановлено факт порушення відповідачем зобов`язань, то вимога про стягнення з відповідача пені у розмір 7339,33 гривень є обґрунтованою та підлягає задоволенню за розрахунком позивача, який перевірено судом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 132592,11 гривень, з яких: 124021,06 гривень основного боргу, 620,11 гривень інфляційних втрат, 611,61 гривень 3% річних, 7339,33 гривень пені.

Судовий збір відповідно до ст. ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Державного професійно-технічного навчального закладу Яготинський центр професійно-технічної освіти (адреса: 07700, Київська обл., м. Яготин, вул. Київська 6 код 05536691) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю УКР ГАЗ РЕСУРС (адреса: 04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 13/10, оф. 201, код 41427817) 124021,06 гривень основного боргу, 620,11 гривень інфляційних втрат, 611,61 гривень 3% річних, 7339,33 гривень пені та 1988,88 гривень судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 30.05.2019.

Суддя Т.Д. Лилак