РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.05.2019Справа № 910/3877/19

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні

справу № 910/3877/19

За позовом Дніпровського міського центру зайнятості

до підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА»;

про стягнення 50 431,05 грн.

Без виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дніпровський міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" про стягнення 50431,05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що виплачена допомога в розмірі 50431,05 грн. по безробіттю підлягає відшкодуванню відповідачем (роботодавцем) на підставі частини четвертої статті 35 Закону № 1533-III "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", як сума виплаченого забезпечення та вартість наданих соціальних послуг безробітному, у зв`язку з поновленням його на роботі за рішенням суду.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2019р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін. При цьому, суд зобов`язав відповідача подати відзив на позовну заяву з доданням доказів, що підтверджують викладені в ньому обставини в строк до 02.05.2019р.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 02.04.2019р. була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 68, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 02.04.2019р. про відкриття провадження у справі та призначення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін отримав 09.04.2019р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Станом на 31.05.2019р. від позивача не надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також не отримано від відповідача відзиву на позовну заяву.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Наказом підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА» №557-к від 30.05.2016р. ОСОБА_1 звільнено з посади завідуючого базою зберігання та реалізації нафтопродуктів та наказом №714-к від 24.06.2016р. ОСОБА_1 звільнено з посади завідуючого базою зберігання та реалізації продуктів нафтопереробки на підставі п.6 статті 40 КЗпП України.

ОСОБА_1 , будучи звільнена з вказаних посад за наказами підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА» №557-к від 30.05.2016р. та №714-к від 24.06.2016р., подала до Ленінського міського центру зайнятості заяви від 07.09.2016р. про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю.

Відповідно до наказу Ленінського міського центру зайнятості ОСОБА_1 надано статус безробітного (наказ від 07.09.2016р. №НТ160907); призначено допомогу по безробіттю (наказ від 14.09.2016р. №НТ160914).

14 грудня 2016 року наказом Державної служби зайнятості (центральний апарат) №228 «Про реорганізацію базових центрів зайнятості Дніпропетровської області» з 01.03.2017 року Центральний (Кіровський) районний центр зайнятості м. Дніпро було реорганізовано шляхом приєднання до Дніпровського міського центру зайнятості та установлено, що Дніпровський міський центр зайнятості є правонаступником майна, прав та обов`язків Центрального (Кіровського) районного центру зайнятості .

Таким чином. в якості сторони по справі виступає Дніпровський міський центр зайнятості, який є правонаступником майна, прав та обов`язків Центрального (Кіровського) районного центру зайнятості м. Дніпро.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2017р. у справі №205/6983/16-ц, залишеним без змін постановою Верховного суду від 12.09.2018р., скасовано наказ підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА» №557-к від 30.05.2016р. про звільнення ОСОБА_1 з посади завідуючого базою зберігання та реалізації нафтопродуктів, та наказ №714-к від 24.06.2016р. про звільнення ОСОБА_1 з посади завідуючого базою зберігання та реалізації продуктів нафтопереробки, за п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді завідуючого базою зберігання та реалізації продуктів нафтопереробки.

Стягнуто з підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 126 766,26 грн.

Позивач звертався до відповідача з претензією за вих. №2883 від 21.07.2017р. про повернення суми виплаченої допомоги в сумі 50 431,05 грн.

За результатами розгляду вказаної претензії відповідач листом №693 від 28.07.2017 року у поверненні коштів позивачу відмовив, у зв`язку з відсутністю на те підстав, оскільки рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2017р. у справі №205/6983/16-ц оскаржено в апеляційному порядку.

На виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2017р. у справі №205/6983/16-ц наказом підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА» від 06.06.2017 року № 1137-К поновлено гр. ОСОБА_1 на посаді завідуючого базою зберігання та реалізації продуктів нафтопереробки з 23.08.2016 року.

За період перебування на обліку в Дніпровському міському центру зайнятості ОСОБА_1 з 23.09.2016р. по 22.05.2017р. допомога по безробіттю була нарахована та виплачена у розмірі 50 431,05 грн., що підтверджується довідкою.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття» із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.

Позивач повторно звернувся до відповідача з претензією за вих. №7305 від 16.10.2018р. про повернення суми виплаченої допомоги в сумі 50 431,05 грн., яка була отримана відповідачем 14.12.2018 року.

Проте, вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Спір у даній справі виник внаслідок несплати відповідачем вказаних коштів в добровільному порядку, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача виплаченої допомоги по безробіттю у зв`язку з поновленням працівника на роботі за рішенням суду у розмірі 50 431,05 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України від 02.03.2000р. "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (далі - Закон), який, згідно преамбули, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття (далі - забезпечення) та соціальні послуги мають застраховані особи. Право на забезпечення та соціальні послуги за цим Законом мають також незастраховані особи - військовослужбовці Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, внутрішніх військ, військ цивільної оборони, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, Служби безпеки України, Державної спеціальної служби транспорту, органів внутрішніх справ України, звільнені з військової служби у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію (далі - військовослужбовці), та особи, які вперше шукають роботу, інші незастраховані особи у разі їх реєстрації в установленому порядку як безробітних (ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 7 цього Закону передбачено такий вид забезпечення безробітного як допомога по безробіттю.

Згідно з пп. 12 п.1 ст. 31 Закону, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі закінчення строку їх виплати.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду утримується із роботодавця.

Таким чином, положеннями ст. 35 Закону передбачено право фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що достатньою умовою для відшкодування роботодавцем суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному є факт поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Зокрема, як встановлено судом вище, з 07.09.2016 року у Ленінському міському центрі зайнятості перебував на обліку як безробітний по 22.05.2017 року та отримував допомогу по безробіттю громадянин - ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 198, підставою для припинення центром зайнятості реєстрації у зв`язку з поновленням на роботі за рішенням суду є його фактичне виконання, а саме наказ роботодавця про поновлення на роботі, з яким обов`язково ознайомлюється особа, яку поновлюють.

Згідно ст.235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Поновлення на роботі це - відновлення працівника на колишній роботі і в колишній посаді у разі його незаконного звільнення.

Питання, пов`язане з фактом поновлення на роботі, вирішується відповідно до рішення суду: видається наказ про поновлення працівника на роботі та вносяться зміни до трудової книжки працівника відповідно до пункту 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 №58, зокрема, визнається недійсним запис, зроблений відповідно до наказу, визнаного судом незаконним.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, а також не заперечувалось сторонами, рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2017р. у справі №205/6983/16-ц, залишеним без змін постановою Верховного суду від 12.09.2018р., скасовано наказ підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА» №557-к від 30.05.2016р. про звільнення ОСОБА_1 з посади завідуючого базою зберігання та реалізації нафтопродуктів, та наказ №714-к від 24.06.2016р. про звільнення ОСОБА_1 з посади завідуючого базою зберігання та реалізації продуктів нафтопереробки, за п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді завідуючого базою зберігання та реалізації продуктів нафтопереробки.

Стягнуто з підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 126 766,26 грн.

За приписами ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, вищевказаними нормами припинення реєстрації, а з ними і припинення виплати допомоги по безробіттю, прямо пов`язані з днем поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, який, в свою чергу, пов`язаний з днем видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства.

Окрім цього, як зазначено у п. 34 постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992, рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Судом встановлено, що наказом підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА» від 06.06.2017 року № 1137-К поновлено гр. ОСОБА_1 на посаді завідуючого базою зберігання та реалізації продуктів нафтопереробки з 23.08.2016 року.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

При цьому, відповідно до п.п. 4 п.2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 45 вказаного Закону, реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі, зокрема, поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Наразі відповідачем не надано суду доказів умисного невиконання гр. ОСОБА_1 своїх обов`язків та зловживання ними.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На час розгляду справи доказів перерахування коштів в сумі 50 431,05 грн. на користь Дніпровського міського центру зайнятості відповідачем не надано.

Зважаючи на встановлені обставини справи та приписи вищевикладених правових норм, оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань як роботодавця щодо відшкодування позивачу виплаченої застрахованій особі допомоги по безробіттю в добровільному порядку, а також на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 50 431,05 грн., виплачених як допомога по безробіттю, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА» (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 68; ідентифікаційний код 30603572) на користь Дніпровського міського центру зайнятості (49017, м. Дніпро, вул. Авіаційна, 41; ідентифікаційний код 40991299; р/р 7113, банк одержувача - ГУ ДКСУ в Дніпропетровській області, МФО 805012, призначення платежу: повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1) 50 431 грн. 05 коп. - виплачену громадянину ОСОБА_1 допомогу по безробіттю

3. Стягнути з підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА» (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 68; ідентифікаційний код 30603572) на користь Дніпровського міського центру зайнятості (49017, м. Дніпро, вул. Авіаційна, 41; ідентифікаційний код 40991299; р/р 7113, банк одержувача - ГУ ДКСУ в Дніпропетровській області, МФО 805012, призначення платежу: судовий збір) витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено та підписано: 31.05.2019р.

Суддя А.І. Привалов