ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2019м. ДніпроСправа № 904/1400/19

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮЖЕНЕРГО"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "ОНИКСПРОМ"

про стягнення 15 340 грн. 50 коп.

Суддя Манько Г.В.

За участю секретаря судового засідання Федьковської О.В.

Представники:

Від позивача Кравець І.М. дов. № б/н від 09.01.2019

Від відповідача Стрюк Н. О . дов. № 01/18 від 15.06.2018

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юженерго" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Оникспром" неустойки (пені) у сумі 3154 грн. 90 коп., неустойки (штрафу) у сумі 12 185 грн. 60 коп. та судового збору.

Позивач наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що наданими у справі доказами у повному обсязі підтверджені позовні вимоги. Зазначив, що усі докази, що є підставою позовних вимог надав до господарського суду. Підтримав доводи, викладені у позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечував, просив суд у позові відмовити. Надав відзив на позов. У судовому засіданні підтримав доводи, викладені у відзиві на позов. Звертав увагу суду, що згідно узгодженої специфікації строк поставки 5 календарних днів з моменту отримання 30% передплати. 19.09.2019р. позивач здійснив передплату за даним договором у розмірі 107259,59грн. Тобто останній строк поставки всього товару 25.09.2019р. Відповідачем було повідомлено про те, що ТОВ «ОНИКСПРОМ» не встигає поставити у строк до 25.09.2019р. не зі своєї вини, а з вини виробника заводу. Позивач про цей факт знав. Вказане підтверджується підписаними з обох сторін без жодних зауважень видатковою накладною на отримання товару №171018К31 від 17.10.2018р. на суму 152320,01грн. та довіреністю на отримання товару. Умовами договору питання щодо застосування штрафних санкцій за недопоставку товару не узгоджено, що відповідно до ст.547 ЦК України виключає можливість накладення на відповідача штрафу у розмірі 8% від вартості недопоставленої продукції, вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №910/4930/18 від 10.04.2019р.

У судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.09.2018 р. між ТОВ «ОНИКСПРОМ» (постачальник) та ТОВ «ЮЖЕНЕРГО» (покупець) був укладений договір поставки № 110918К31 та підписано Специфікацію № 1 від 11.09.2018 р., на поставку покупцю металопродукції (далі Договір).

Пунктом 1.1. даного договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцеві металопродукцію та/або інші товари виробничо-технічного призначення (далі - «Товари»), відповідно до узгоджених Сторонами рахунків-фактур, або видаткових накладних, або Специфікації, які є невід`ємною частиною цього договору та в яких міститься повна інформація про товар (номенклатура, кількість асортимент, вид, тип, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру, загальна вартість Товару тощо), а покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його на умовах цього договору.

Згідно з положеннями п. 2.5 даного договору покупець здійснює оплату Товару на погоджених Сторонами умовах, які відображаються у заявці, рахунку, рахунку-фактурі або видатковій накладній, або Специфікації на Товар.

Абзацом четвертим пункту 3.4 даного договору передбачено, що термін постачання узгоджується сторонами та відображається у відповідній заявці, рахунку, рахунку-фактурі або видатковій накладній, або Специфікації.

Пунктом 4.2 даного договору передбачено, що оплата товару проводиться шляхом 50% передоплати від вартості Товару, 50% - протягом 10 банківських днів з моменту поставки Товару, якщо інше не зазначене у Специфікаціях до даного договору.

Умовами п.3.5 даного договору передбачено одночасну передачу з товаром, в т.ч. сертифікату якості, який підтверджує якість поставленого товару.

Умовами специфікації № 1 від 01.09.2018 р., підписаної/сторонами даного договору, сторонами узгоджено, що загальна сума замовленого/до поставки товару складала 288 120,01 грн., з ПДВ наступні умови: узгоджено найменування, кількість, одиниці виміру, ціну товару, який підлягає поставці постачальником; узгоджено зміну умов розрахунків: 30% передоплата, 70% - протягом 10-ти банківських днів з моменту поставки партії товару; узгоджено строк поставки товару: протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання 30% передоплати.

Згідно п. 7.1 Договору за не поставку, несвоєчасне відвантаження товару постачальник за вимогою сплачує покупцю пеню в розмірі 0,5% від вартості непоставленої або недопоставленої за конкретним замовленням продукції, але не більше подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення при наявності вини постачальника.

Згідно п. 7.3 Договору за порушення умов цього Договору, сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Встановлено, що пунктами 3.3. та 3.4 розділу 3 «Умови поставки» Договору врегульовано, що поставка Товару здійснюється за домовленістю сторін відповідно до умов правил Інкотермс-2010. Поставка товару здійснюється на умовах СРТ м.Дніпро, вулю Матлахова, 14. якшо інше не зазначено у специфікаціях до Даного Договору.

Позовні вимоги позивача грунтуються на п. 7.1 та п. 7.3 Договору.

Рішенням у справі № 904/5704/18, що набрало законної сили встановлено, що на виконання умов договору позивач здійснив поставку металопродукції та/або інших товарів виробничо-технічного призначення відповідно до умов п.1.1. договору на загальну суму 288 120,01грн., що підтверджується видатковими накладними: №200918К33 від 20.09.2018 на суму 2 520,00грн., №13918К32-1 від 20.09.2018 на суму 133 280грн. , №171018К31 від 17.10.2018 на суму 152320,01грн., а також товарно-транспортними накладними №171018 від 17.10.2018 та №130918 від 20.09.2018 та довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей № 51 від 19.09.2018 та №56 від 17.10.2018.

Рішенням у справі № 904/5704/18, що набрало законної сили встановлено, що у вересні-жовтні 2018 року відповідачем частково оплачено поставлений товар на суму 188120,01грн. (оборотно-сальдова відомість по рахунку), залишок несплаченого боргу становить 100 000,00грн. Наявність заборгованості за поставлену продукцію також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків, складений за період з 01.09.2018 по 31.10.2018 (а.с.65). Акт звіряння підписаний від імені відповідача головним бухгалтером. 16 листопада 2018 року позивачем на адресу відповідача направлена претензія про сплату заборгованості. Пунктом 1 Специфікації до договору поставки передбачено, що розрахунки за поставлений товар здійснюються наступним чином: 30% передплата, 70% - протягом 10-ти банківських днів з моменту поставки партії товару. З урахуванням пункту 1 Специфікації до договору строк оплати вартості поставленого товару за видатковою накладною №171018К31 від 17.10.2018 на суму 152320,01грн., яка залишилась неоплаченою в розмірі 100 000,00грн., є таким, що настав - 31.10.2018. Доказів оплати заборгованості покупець не надав, доводи, наведені позивачем в обґрунтування позову, не спростував. Доводи відповідача щодо поставки позивачем неякісного товару - труба 16x1 мм ст.12х18Н10Т ГОСТ 9941-81 у кількості 0,680тн судом відхиляються, як необґрунтовані та не підтверджені відповідними доказами. Доказів в підтвердження відмови відповідача від договору, його розірвання або його припинення, матеріали справи не містять. Вимога про заміну поставленого товару на адресу позивача відповідачем не направлялась. Поставка товару здійснюється за домовленістю сторін відповідно до умов правил Інкотермс - 2010 (INCOTERMS-2010); на умовах СРТ м. Дніпро, вул. Матлахова,14, якщо інше не зазначене у специфікаціях до даного договору (п.3.4. договору). Матеріали справи містять видаткові накладні, які підписані обома сторонами, жодних зауважень щодо кількості та якості відповідачем зроблено не було, товар був прийнятий, оглянутий. Наявність товарно-транспортних накладних, видаткових накладних на поставлений товар відповідачем не спростовується, що підтверджує факт передачі позивачем узгодженої продукції відповідачу. Відповідач визнає, що на підтвердження відповідності замовлених до поставки труб нж16х1мм ст.12Х18Н10Т ГОСТ 9941-81, які мали бути поставлені двома партіями (від 20.09.2018 та 17.10.2018), позивач надав відповідачу копію сертифікату якості №81/21 Державного підприємства "Нікопольський трубний завод". З огляду на викладене, суд вбачає підстави задовольнити позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за поставлену продукцію в розмірі 100 000,00грн. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані три відсотки річних за період прострочки з 28.10.2018 по 01.04.2019 у сумі 1 274,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3 749, грн. Встановлено судом, що прострочення виконання відповідача настає з 01.11.2018.

При розгляді справи №904/1400/19 господарським судом Дніпропетровської області не встановлено факту прострочення строку поставки продукції за Договором.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно вимог ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Грошове зобов`язання - зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно - правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України.

Приписами Господарського кодексу України не передбачено інше визначення пені, як виду забезпечення виконання зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідача є обов`язок перед позивачем поставити товар кількість, асортимент і ціна якого зазначені у специфікації.

Отже, у даному випадку, обов`язком відповідача є поставити відповідний товар, а не сплатити певну грошову суму.

Таким чином, у розумінні приписів діючого законодавства України, у даному випадку, у відповідача, згідно предмету Договору, відсутнє безпосереднє грошове зобов`язання перед позивачем.

Згідно вимог ст.ст. 203 ч. 1, 215 ч. 1 Цивільного Кодексу України зміст правочину не може суперечить цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Підставою недійсності право чину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього кодексу.

Отже п. 7.1 Договору в частині стягнення з відповідача пені суперечить приписам Цивільного кодексу України, яким не передбачено стягнення пені за порушення строку поставки товару за правочином.

Стягнення пені можливе лише за несвоєчасно виконане грошове зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Вищевказане є безумовною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені за порушення термінів поставки.

Відповідно до вимог п.57 Положення про поставку продукції виробничо-технічного призначення, затвердженої постановою Ради Міністрів СРСР від 25.07.1988 р. N 888 передбачено стягнення неустойки у розмірі 8% від вартості товару непоставленого постачальником в узгоджений сторонами строк.

Відповідно до вимог Закону України «Про правонаступництво України» від 12.09.1991р. N 1543-ХІІ, Закони Української РСР та інші акти, ухвалені Верховною Радою Української РСР, діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленим після проголошення незалежності України.

Отже, вказаний закон не зобов`язує суб`єктів господарювання України застосовувати Положення про поставку продукції виробничо-технічного призначення, затвердженої постановою Ради Міністрів СРСР від 25.07.1988 р. N 888, оскільки вказане положення не ратифікувалось Верховною Радою Української РСР.

Постановою Верховної Ради України від 12.09.1991 "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" передбачено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

На теперішній час питання щодо поставки продукції врегульовано Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України.

Підстави для застосування приписів Положення про поставку продукції виробничо-технічного призначення, затвердженої постановою Ради Міністрів СРСР від 25.07.1988 р. N 888 до спірних господарських відносин відсутні.

Вищевказане є безумовною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу за порушення термінів поставки.

Вказане є підставою у відмові у задоволенні позовних вимог.

Згідно вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 123, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачений ст. ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України .

Повне рішення складено 03.06.2019

Суддя Г.В.Манько