УХВАЛА

про передачу позовної заяви за підсудністю

30.05.2019Справа № 910/6863/19

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В. розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Управ-Дом» до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення 51 230,59 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Управ-Дом» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі - відповідач) про стягнення грошових коштів за ненадані послуги за Договором №330407 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 14.11.2017 у розмірі 51 230,59 грн.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про те, що вона не відноситься до територіальної юрисдикції Господарського суду міста Києва, а тому підлягає передачі для розгляду іншому суду з огляду на наступне.

Положеннями статті 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Частинами 1, 2 статті 27 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Отже, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, визначаючи територіальну підсудність справи, господарські суди повинні враховувати відомості, які внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо місцезнаходження юридичної особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.12.2018 у справі № 910/22878/17.

Зважаючи на те, що відповідачем у справі є Акціонерне товариство "Київенерго" (позивачем невірно зазначено у позовній заяві організаційно-правову форму відповідача), територіальна юрисдикція (підсудність) цього спору визначається за його місцезнаходженням.

Згідно ч. 2 ст. 9 закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, місцезнаходження юридичної особи.

Відомості про офіційну адресу місцезнаходження юридичної особи, зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" є достовірними.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача - Акціонерного товариства «Київенерго» (ідентифікаційний код 00131305) є: 85612, Донецька обл., Мар`їнський район, м. Курахове, вул. Енергетиків, буд. 34.

Щодо посилань позивача у позовній заяві на те, що територіальна підсудність цього спору ним обрана згідно ч. 5 ст. 29 ГПК України, суд відзначає наступне.

Альтернативна підсудність передбачена ст. 29 ГПК України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Зокрема, згідно з ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Предметом заявленого позову є вимога позивача про стягнення (повернення) грошових коштів за ненадані послуги за Договором №330407 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 14.11.2017 у розмірі 51 230,59 грн.

Посилаючись на вказану вище норму ч. 5 ст. 29 ГПК України, позивач зазначив, що він є управителем та надає житлово-комунальні послуги в багатоквартирному житловому будинку, що знаходиться по вул. Гоголівська, 47 в Шевченківському районі міста Києва.

Згідно ч. 1 ст. 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться, зокрема, за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання.

Частиною 2 ст. 532 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

У той же час, зі змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що сторони не визначили місце виконання зобов`язань за договором, в тому числі й щодо повернення відповідачем як постачальником за договором суми грошових коштів за ненадані послуги.

Як і не встановлено судом будь-яких особливостей виконання відповідачем зобов`язання з повернення позивачеві спірних коштів (у випадку задоволення судом вимог позивача) тільки в певному місці.

З підстав, викладених вище, підсудність даного спору визначається з урахуванням ст. 27 ГПК України за загальним правилом.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 статті 31 Господарського процесуального кодексу України визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

За таких обставин, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Управ-Дом» до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення 51 230,59 грн підлягає передачі за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Донецької області (61022, м. Харків, пр. Науки, 5).

Керуючись положеннями ст. ст. 27, 29, 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Передати позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Управ-Дом» до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення 51 230,59 грн з додатками за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Донецької області (61022, м. Харків, пр. Науки, 5).

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Нечай