ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2019м. ДніпроСправа № 904/921/19
За позовом Акціонерного товариства "ДніпроАзот", м. Кам`янське Дніпропетровської області

до Державного підприємства "Український державний науково-дослідний і проектний інститут азотної промисловості і продуктів органічного синтезу", м. Кам`янське Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором у розмірі 622 292,45 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання Чернявська Е.О.

Представники:

Від позивача: Нікуліна К.О., довіреність №10/016-юр від 27 грудня 2018 року, представник

Від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У :

Акціонерне товариство "ДніпроАзот" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, яким просить стягнути з Державного підприємства "Український державний науково-дослідний і проектний інститут азотної промисловості і продуктів органічного синтезу" по договору №148629 від 30.12.2015 купівлі-продажу електричної енергії за нерегульованим тарифом:

- борг за прийняту (куплену) електричну енергію у розмірі 239 883,44 грн.;

- борг з оплати за перетікання реактивної електричної енергії у розмірі 2 384,56 грн.;

- відшкодування вартості втрат активної електричної енергії у розмірі 8 991,91 грн.;

- пеню за порушення строків здійснення платежів в розмірі 179 306,31 грн.;

- інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 84 377,05 грн.;

- 3% річних від простроченої суми платежів у розмірі 17 696,02 грн.;

- проценти за користування чужими грошовими коштами з першого дня прострочення виконання своїх грошових зобов`язань по сплаті платежів в розмірі 89 653,16 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконання відповідачем умов договору №148629 від 30.12.2015 купівлі-продажу електричної енергії за нерегульованим тарифом в частині повного та своєчасного виконання зобов`язань з оплати електричної енергії.

Відповідач, Державне підприємство "Український державний науково-дослідний і проектний інститут азотної промисловості і продуктів органічного синтезу", відзиву на позов не надав, у судові засідання не з`являвся, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2019 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 02.04.2019, з 02.04.2019 підготовче засідання відкладено на 23.04.2019.

Ухвалою господарського суду від 23.04.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у судове засідання на 14.05.2019. У судовому засіданні 14.05. 2019 оголошено перерву до 04.06.2019.

У судове засідання 04.06.2019 відповідач не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 04.06.2019 проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

30.12.2015 між Публічним акціонерним товариством "ДніпроАзот" (продавець) та Державним підприємством "Український державний науково-дослідний і проектний інститут азотної промисловості і продуктів органічного синтезу" ДП "УкрДІАП" укладено договір №148629 купівлі-продажу електричної енергії за нерегульованим тарифом, відповідно до п.1.1. якого продавець зобов`язується продавати покупцю електричну енергію за нерегульованим тарифом для забезпечення потреб електроустановок покупця з дозволеною потужністю 200кВт, а покупець зобов`язується приймати (купувати у продавця електричну енергію та сплачувати продавцю вартість прийнятої (купленої) електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов цього договору).

Згідно п.1.2. договору точка продажу електричної енергії продавцем покупцеві передбачена в однолінійній схемі приєднання до місцевої (локальної) електромережі, що підписується обома сторонами та є невід`ємною частиною цього договору.

Приєднана потужність у точці підключення становить 1000кВт. (п.1.3. договору).

Відповідно до п.п.7.1-7.2 договору, облік електроенергії, спожитої покупцем, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ. Місце встановлення засобів обліку, їх типи та дані системи обліку наведено у Додатку №4 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" до цього договору.

Розрахунковим періодом споживання та оплати за електричну енергію є календарний місяць (з першого по останнє число включно) (п.7.5 договору).

Згідно п.7.6. договору, за результатами розрахункового періоду продавцем у відповідності до умов Додатка №4 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" до договору, підписаного обома сторонами, і на підставі даних розрахункового обліку електричної енергії визначається фактичний обсяг переданої продавцем покупцю електричної енергії та оформлюються у двох примірниках наступні документи:

- Акт про обсяг переданої електричної енергії;

- Акт результатів замірів електричної потужності.

Після закінчення розрахункового періоду продавцем, на підставі підписаних сторонами документів, зазначених у п.7.6. цього договору, здійснюється корегування обсягів проданої (відпущеної) продавцем та купленої покупцем електричної енергії. Остаточний розрахунок за електричну енергію, продану (відпущену) йому протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого позивачем рахунку протягом 5 (п`яти) банківських днів від дати отримання рахунку продавця (п.7.10 договору).

Відповідно до п.7.16 договору, відшкодування витрат продавцю за втрати активної електричної енергії в електричних мережах продавця та покупця здійснюється покупцем до 10 (десятого) числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі виставленого продавцем рахунку.

Цей договір набирає чинності з моменту його укладення сторонами та діє до 31.12.2016. Сплив строку дії договору не звільняє покупця від обов`язку в повному обсязі здійснити всі платежі, які є обов`язковими та підлягають здійсненню ним згідно із цим договором (п.10.7 договору).

На виконання умов договору протягом 2016 року позивач продавав (відпускав) електричну енергію, що підтверджується актами прийому-передачі електроенергії за січень- серпень 2016 року (а.с.59-64).

На адресу відповідача були виставлені рахункифактури на оплату активної електроенергії:

№632 від 31.01.2016 на суму 101106,72грн. (а.с.65)

№1980 від 29.02.2016 на суму 76403,06грн. (а.с.67);

№3487 від 31.03.2016 на суму 49 699,04грн. (а.с.69),

№5233 від 30.04.2016 на суму 11112,48грн (а.с.71),

№8579 від 31.07.2016 на суму 3 872,75грн. (а.с.73),

№9960 від 31.08.2016 на суму 6 681,3грн. (а.с.75)

Та реактивної електроенергії:

№661 від 31.01.2016 на суму 542,54грн. (а.с.66)

№1992 від 28.02.2016 на суму 498,88грн. (а.с.68);

№3521 від 31.03.2016 на суму 550,7грн. (а.с.70)

№5264 від 30.04.2016 на суму 173,63грн. (а.с.72),

№8653 від 31.07.2016 на суму 223,79грн. (а.с.74),

№10041 від 31.08.2016 на суму 395,02грн. (а.с.76).

Загальна сума заборгованості складає 251 259,91грн., з яких:

за січень 2016 року - 101 649,26грн. (101106,72грн.+ 542,54грн.);

за лютий 2016 року 76 901,94грн. (76403,06грн. + 498,88грн.),

за березень 2016 року 50249,74грн. (49 699,04грн. +550,7грн.),

за квітень 2016 року 11286,11грн. (11112,48грн. + 173,63грн.),

за липень 2016 року 4096,54грн. (3 872,75грн. +223,79грн.),

за серпень 2016 року 7 076,32грн. (6681,3грн. +395,02грн.).

Як вбачається з матеріалів справи, рахунки на оплату вартості проданої (відпущеної) електричної енергії, оплату за перетікання реактивної енергії та відшкодування втрат активної електричної енергії не оплачені відповідачем.

Позивач просить стягнути з відповідача - борг за прийняту (куплену) електричну енергію у розмірі 239 883,44 грн.; борг з оплати за перетікання реактивної електричної енергії у розмірі 2 384,56 грн.; борг з відшкодування вартості втрат активної електричної енергії у розмірі 8 991,91 грн., що і є предметом розгляду у даній справі.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. ( ст. 655 ЦК України ).

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання ) (ст. 610 ЦК України).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

З урахуванням положень пунктів 7.10 та 7.14 договору купівлі-продажу строк оплати вартості активної електроенергії, оплати за перетікання реактивної енергії та відшкодування витрат позивачу за втрати активної електричної енергії в електричних мережах, є таким, що настав.

Доказів оплати вартості поставленої електричної енергії відповідач суду не надав, доводів, наведених в обґрунтування позову, не спростував.

Отже, вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 251 259,91грн. за період з січня 2016 року по серпень 2016 року, з яких: борг за прийняту (куплену) електричну енергію у розмірі 239 883,44 грн.; борг з оплати за перетікання реактивної електричної енергії у розмірі 2 384,56 грн.; борг з відшкодування вартості втрат активної електричної енергії у розмірі 8 991,91 грн., є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки.

У разі порушення боржником зобов`язання, згідно зі статтею 549 ЦК України, боржник повинен сплатити неустойку. Відповідно до статті 551 ЦК України, розмір неустойки встановлюється договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 2 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі, якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення,

а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідальність сторін передбачена розділом 4 договору. Так, згідно п.4.3.2. договору, у разі порушення покупцем строків здійснення платежів в якості оплати за продану (відпущену) електричну енергію та/або оплати за перетікання реактивної електричної енергії та/або відшкодування витрат за втрати активної електричної енергії та/або відшкодування продавцю інших витрат, передбачених цим договором чи строку здійснення остаточного розрахунку за продану (відпущену) електричну енергію та/або за перетікання реактивної електричної енергії покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня, від суми, яка підлягає сплаті , за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє покупця від виконання зобов`язань, передбачених договором.

Сторони домовились, що позовна давність за вимогами про стягнення штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені), передбачених пп 4.3.1-4.3.3. п.4.3. цього договору, встановлюються сторонами такою, що дорівнює тривалості загальної позовної давності. При цьому нарахування штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) передбачених п.п 4.3.1-4.3.3. п.4.3. цього договору за прострочення виконання покупцем своїх зобов`язань за договором не припиняється через шість місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано (п.4.4. договору).

Позивачем нарахована та пред`явлена до сплати пеня у розмірі 179 306,31грн. за загальний період з 06.02.2016 по 03.04.2018, з 25.10.2018 по 29.01.2019.

Здійснивши перерахунок заявленої суми, суд встановив, що позивачем допущено арифметичні помилки, у зв`язку з чим пеня підлягає стягненню у розмірі 179 151,98грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 17696,02грн., втрати від інфляції у розмірі 84 377,05грн. та проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 89 653,16грн.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Частиною 2 цієї статті установлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання, яка полягає у тому, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правова природа 3% річних, інфляційних втрат є такою, що вони можуть нараховуватись саме на суму основного боргу.

Нормою ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, строк виконання зобов`язань з оплати вартості поставленої (відпущеної) електроенергії, плати за перетікання реактивної електричної енергії та відшкодування вартості втрат активної електричної енергії, є таким, що настав.

Господарський суд, здійснивши належний перерахунок заявлених позивачем інфляційних втрат та трьох відсотків річних, дійшов до висновку про стягнення з відповідача користь позивача трьох відсотків річних у розмірі 17 537,24грн. та втрат від інфляції у розмірі 81 747,74грн. При проведенні розрахунку трьох відсотків річних та інфляційних втрат позивачем допущена арифметична помилка. Крім того, в таблиці розрахунку втрат від інфляції, який міститься в позовній заяві, позивачем заборгованість за квітень 2016 року проіндексована на індекс інфляції за період з березня 2016 року по березень 2018 року, та з листопада 2018 року по грудень 2018 року. Між тим, строк оплати цієї заборгованості настав 10.05.2016, прострочка починається з 11.05.2016, тобто період нарахування інфляційних втрат починається з травня 2016 року.

Розрахунок пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат здійснено за допомогою програми "Законодавство".

Щодо нарахування відсотків за користування чужими грошовими коштами, суд зазначає наступне.

Положеннями пункту 6.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" роз`яснено, що проценти річних, про які йдеться у частині другій статті 625 ЦК України, необхідно відрізняти від процентів за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 названого Кодексу. Стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов`язання і одночасно, як зазначалося, способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов`язанням сплатити кошти, тоді як проценти, зазначені у статті 536 ЦК України, - це плата за користування чужими коштами, в тому числі безпідставно одержаними, збереженими грішми (стаття 1214 ЦК України).

Підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК України). Спільним для цих процентів є те, що вони нараховуються саме у зв`язку з користуванням чужими коштами. Положення ж частини другої статті 625 ЦК України в частині сплати процентів річних застосовуються за наявності порушення грошового зобов`язання. Тому, зокрема, якщо в законі або в укладеному сторонами договорі передбачено розмір процентів за користування чужими коштами (стаття 536 ЦК України), то це не позбавляє кредитора права звернутися до боржника з позовом про стягнення як зазначених процентів, так і трьох процентів річних (якщо інший їх розмір не передбачено договором або Законом) - за наявності порушення боржником грошового зобов`язання (п.6.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

З наведеного вбачається, що для застосування такої міри відповідальності, як стягнення процентів в порядку ст. 536 ЦК України, слід дослідити, чи передбачено умовами договору розмір відсотків за користування грошовими коштами і тільки після цього, за наявності відповідних обставин, застосовувати положення ст. 536 ЦК України.

Тобто, нарахування відсотків на суму попередньої оплати повинно відбуватись в порядку ст. 536 ЦК України у розмірі, визначеному сторонами за договором (постанова ВГСУ від 30.09.15 по справі №904/669/15).

Умовами укладеного між сторонами договору погоджено розмір відсотків за користування грошовими коштами у розмірі облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховуються проценти (пп.4.3.3. п.4.3. договору).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок за користування чужими грошовими коштами, судом помилок не виявлено.

Таким чином вимога позивача про стягнення з відповідача 89653,16грн. процентів за користування чужими грошовими коштами підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 619 350,03грн., з яких: заборгованість у розмірі 251 259,91грн., пеня у розмірі 179 151,98грн., три відсотки річних у розмірі 17 537,24грн., втрати від інфляції у розмірі 81 747,74грн., проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 89653,16грн.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 9 290,25грн.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства "ДніпроАзот" до Державного підприємства "Український державний науково-дослідний і проектний інститут азотної промисловості і продуктів органічного синтезу" про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором у розмірі 622 292,45 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Український державний науково-дослідний і проектний інститут азотної промисловості і продуктів органічного синтезу" (51909, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. С.Х.Горобця,2, ідентифікаційний код 04687867) на користь Акціонерного товариства "ДніпроАзот" (51909, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. С.Х.Горобця,2, ідентифікаційний код 05761620) заборгованість по договору №148629 від 30.12.2015 купівлі - продажу електричної енергії за нерегульованим тарифом у розмірі 251259 (двісті п`ятдесят одна тисяча двісті п`ятдесят дев`ять)грн.91коп., пеню у розмірі 179151 (сто сімдесят дев`ять тисяч сто п`ятдесят одна)грн.98коп., три відсотки річних у розмірі 17 537 (сімнадцять тисяч п`ятсот тридцять сім)грн.24коп., втрати від інфляції у розмірі 81747 (вісімдесят одна тисяча сімсот сорок сім)грн.74коп., проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 89653 (вісімдесят дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят три) грн. 16коп., витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 9 290 (дев`ять тисяч двісті дев`яносто)грн. 25коп., про що видати наказ.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення підписано 05.06.2019

Суддя Н.М.Євстигнеєва