ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/3296/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т. Б. - головуючого, Кушніра І. В., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Грузицька І. В.,

за участю представників:

позивача - Бердишевої О. П.,

відповідача - Кітченкова М. О.,

третіх осіб - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Майстер-Профі"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2019 (судді: Коваль Л. А., Пархоменко Н. В., Чередко А. Є.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аста"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Майстер-Профі",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Радіус" ЛТД,

про стягнення неустойки у сумі 1 024 172,76 грн та авансового платежу у сумі 49 596,30 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1. У липні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Аста" (далі - ТОВ "Аста") звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Майстер-Профі" (далі - ТОВ "Завод Майстер-Профі"), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Радіус" ЛТД (далі - ТОВ ВКФ "Радіус" ЛТД) про стягнення неустойки у сумі 1 024 172,76 грн і авансового платежу у сумі 49 596,30 грн.

1.2. Позовні вимоги із посиланням на положення статей 174, 175, 216-218, 220 Господарського кодексу України, статей 509, 526, 530, 611 Цивільного кодексу України та умови договору від 18.04.2017 № 18/10-2 обґрунтовано порушенням відповідачем як субпідрядником за договором строків виконання робіт, що є підставою для нарахування неустойки і повернення сплаченого авансового платежу.

1.3. У відзиві на позовну заяву ТОВ "Завод Майстер-Профі" просило відмовити у її задоволенні, акцентуючи на невиконанні генеральним підрядником - ТОВ ВКФ "Радіус" ЛТД зобов`язань щодо передачі субпідрядникові проектної документації (креслень металоконструкцій), у зв`язку з чим для встановлення фактичного розміру необхідних металоконструкцій субпідрядникові довелося самому виконати зйомку металоконструкцій, змонтованих іншим субпідрядником. Оскільки фактичний розмір не збігався із попередньо наданими кресленнями (попередньо розмір становив 1 100 м2, а було змонтовано 968,38 м2), ТОВ "Завод Майстер-Профі" довелося самостійно здійснити корегування розміру сандвіч-панелей згідно з фактичними розмірами металоконструкцій об`єкта, поставку яких (разом із комплектуючими) на загальну суму 932 398,88 грн було здійснено на об`єкт у вересні-грудні 2017 року, чого позивач не заперечує.

Відповідач наголосив, що роботи з монтажу сандвіч-панелей ТОВ "Завод Майстер-Профі" виконано у повному обсязі у грудні 2017 року, однак генпідрядник ТОВ ВКФ "Радіус" ЛТД у порушення пункту 2.2.3 договору від 18.04.2017 № 18/10-2 відмовився приймати виконані роботи та підписувати відповідний акт.

ТОВ "Завод Майстер-Профі" зауважило, що об`єкт у грудні 2017 року прийнято в експлуатацію згідно з наданою ТОВ "Аста" органу державного архітектурно-будівельного контролю декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, що свідчить про відповідність виконаних на об`єкті, у тому числі відповідачем, робіт вимогам, передбаченим чинним законодавством.

2. Короткий зміст судових рішень у справі

2.1. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2018 позовні вимоги ТОВ "Аста" задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Завод Майстер-Профі" на користь ТОВ "Аста" неустойку у сумі 191 003,26 грн і витрати зі сплати судового збору у сумі 2 865,05 грн. У задоволенні позовних вимог у частині стягнення неустойки у сумі 833 169,50 грн і суми авансового платежу - 49 596,30 грн відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про порушення відповідачем як субпідрядником строків виконання робіт, проте акцентував на неправильному розрахунку позивачем заявленої до стягнення суми неустойки.

При цьому, установивши, зокрема, факт розірвання позивачем договору в односторонньому порядку згідно з умовами цього договору та складання дефектних актів, суд дійшов висновку про безпідставність і недоведеність вимог про стягнення авансового платежу.

2.2. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2019 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2018 у справі змінено, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Завод Майстер-Профі" на користь ТОВ "Аста" неустойку у сумі 592 768,80 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимога про стягнення неустойки підлягає задоволенню у межах шестимісячного строку від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, тобто в межах шестимісячного строку, починаючи з 21.10.2017, отже, за розрахунком суду, стягненню підлягає неустойка у сумі 592 768,80 грн.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Не погоджуючись із судовими рішеннями, ТОВ "Завод Майстер-Профі" у касаційній скарзі просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2019 і залишити в силі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2018, наголошуючи, що суд апеляційної інстанції, частково задовольняючи апеляційну скаргу, не надав належної оцінки аргументам ТОВ "Завод Майстер-Профі" та доказам у справі.

Так, скаржник зазначає, що за умовами укладеного між сторонами договору від 18.04.2017 № 18/10-2 генпідрядник (ТОВ ВКФ "Радіус" ЛТД) до початку виконання робіт зобов`язався передати субпідряднику (ТОВ "Завод Майстер-Профі") проектну документацію, а також зони виконання робіт (фронт робіт). На підтвердження своїх вимог позивач надав суду акт приймання-передачі фронту робіт від 15.09.2017. Проте поза увагою судів залишилося те, що зазначений акт не є належним доказом, оскільки з його змісту вбачається, що цей акт складено представниками ТОВ ВКФ "Радіус" ЛТД і ТОВ "Майстер-Профі". Водночас Товариство з обмеженою відповідальністю "Майстер-Профі" не має жодного стосунку до відповідача - ТОВ "Завод Майстер - Профі" про що свідчать дані із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Крім того, зі змісту наданої позивачем на підтвердження повноважень представника відповідача копії наказу від 21.09.2017 № 11-ОТ убачається, що Афанасенку М. А. повноваження відповідальної особи надано з 21.09.2017, на той час як акт приймання-передачі фронту робіт підписано 15.09.2017. Отже, поза увагою суду апеляційної інстанції залишилося те, що на дату підписання акта приймання- передачі фронту робіт від 15.09.2017 ОСОБА_2 був представником іншої організації - ТОВ "Майстер -Профі" та не мав повноважень на підписання цього акта від імені ТОВ "Завод Майстер-Профі".

Скаржник наголосив, що згідно з договором обов`язковою умовою для покладення на субпідрядника зобов`язання зі сплати неустойки є затримка виконання робіт з вини субпідрядника, однак у цьому випадку затримка виконання робіт сталася з вини генпідрядника, а також у зв`язку із виконанням робіт іншими організаціями.

ТОВ "Завод Майстер-Профі" наголошує, що після виконання робіт у грудні 2017 року воно намагалося здати роботи позивачеві, однак замовник відмовився від прийняття робіт і склав дефектний акт від 13.12.2017 зі строком усунення недоліків до 20.12.2017. Після усунення відповідачем недоліків позивач 18.12.2017 зареєстрував декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, яка, у свою чергу, є доказом виконання відповідачем робіт на об`єкті, а висновок суду першої інстанції стосовно того, що станом на 18.12.2017 роботи з монтажу сандвіч-панелей на об`єкті фактично були виконані субпідрядником, є правомірним і таким, що не спростовано судом апеляційної інстанції.

Скаржник наголошує, що відмова ТОВ "Аста" прийняти виконані роботи та безпідставне складання дефектного акта від 21.12.2017 (не підписаного повноважною особою відповідача) на роботи, які згідно з декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованою позивачем 18.12.2017, де зазначено про повне виконання робіт відповідно до проекту, свідчить, що у ТОВ "Завод Майстер-Профі" прострочення не настало.

3.2. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Аста" просить відмовити у її задоволенні, а постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2019 у справі залишити без змін, акцентуючи, що підтвердженням виконання робіт, тобто належним і допустимим доказом виконання робіт, є підписання сторонами і технаглядом акта приймання виконаних робіт і довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (типова форма № КБ-3). Проте таких документів складено і підписано не було, а отже твердження скаржника про виконання робіт у повному обсязі та у встановлені договором строки не відповідає дійсності та не підтверджено належними доказами.

Під час складання дефектних актів виявлено істотні недоліки у роботах субпідрядника і встановлено строки їх усунення, а отже зазначене не підтверджує виконання робіт якісно і в установлені договором строки, а навпаки, засвідчує невиконання субпідрядником своїх обов`язків, передбачених договором, порушення визначених у договорі строків і настання правових наслідків відповідно до пункту 16.3 договору у виді сплати неустойки.

При цьому декларація про прийняття в експлуатацію об`єкта, на яку посилається відповідач, не може бути доказом виконання субпідрядником своїх обов`язків за договором від 18.04.2017 № 18/10-2.

3.3. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ ВКФ "Радіус" ЛТД також просить відмовити у її задоволенні, а постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2019 у справі залишити без змін, наголошуючи на безпідставності доводів ТОВ "Завод Майстер-Профі" і порушенні саме субпідрядником умов договору щодо якісного і своєчасного виконання робіт.

4. Розгляд касаційної скарги і позиція Верховного Суду

4.1. Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

4.2. Суди попередніх інстанцій установили, що 18.04.2017 між ТОВ "Аста" (замовник), ТОВ ВКФ "Радіус" ЛТД (генпідрядник) і ТОВ "Завод Майстер-Профі" укладено договір № 18/10-2, зокрема:

- згідно з пунктом 2.1 договору субпідрядник зобов`язується: виконати поставку сандвіч-панелей товщиною 120 мм і комплектуючих до них до об`єкта (ангар для повітряного судна із металевих конструкцій, аеропорт АТК "Південьмашавіа" ДП "ВО ПМЗ ім. Макарова", м. Дніпро), доставку та розвантаження сандвіч-панелей, їх монтаж на об`єкті; розробити монтажні схеми; надати (забезпечити) інженерний супровід протягом дії договору; виготовити сандвіч-панелі протягом 29 календарних днів із моменту оплати та виконати їх монтаж на об`єкті протягом 30 календарних днів після виготовлення;

- згідно з пунктом 2.2 договору на генпідрядника покладено такі обов`язки: забезпечити передачу субпідрядникові проектної документації до початку виконання робіт; передати субпідряднику зону виконання робіт (фронт робіт) за актом приймання-передачі; прийняти спільно із замовником будівельно-монтажні роботи, виконані відповідно до затвердженого проекту, робочими кресленнями та затвердженими змінами до них із належною якістю;

- за змістом пункту 2.3 договору замовник зобов`язаний: оплатити в порядку та на умовах, передбачених цим договором виконані будівельно-монтажні роботи; - забезпечити передачу генпідрядникові проектної документації в передбачені у графіку строки.

Відповідно до пункту 4.3 договору строки виконання робіт визначаються узгодженим сторонами графіком виконання робіт (додаток № 2), згідно з яким строк монтажу сандвіч-панелей з комплектуючими дорівнює 30 робочих днів, що суперечить пункту 2.1.8 договору, за змістом якого строк виконання монтажних робіт сандвіч-панелей становить 30 календарних днів.

У пункті 9.1 договору передбачено, що субпідрядник виконує роботи відповідно до проектної документації, будівельних норм і правил, календарного графіка виконання робіт.

Згідно з паспортом якості № 10-09/2017 (СП-37) дата виготовлення панелей - 10.09.2017.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, установив, що ураховуючи умови договору (з додатками), роботи з монтажу сандвіч-панелей мали бути виконані протягом 30 робочих днів після 10.09.2017, тобто до 20.10.2017 включно.

Відповідно до пункту 16.3 договору у разі затримки строку виконання робіт з вини субпідрядника, він сплачує неустойку із розрахунку 0,3 % від суми договору за кожен день прострочення виконання.

4.3. Предметом позову у справі, що розглядається, є вимога ТОВ "Аста" про стягнення з ТОВ "Завод Майстер-Профі" авансового платежу у сумі 49 596,30 грн і неустойки у сумі 1 024 172,76 грн, розрахованої за період із 21.10.2017 (дата виконання робіт за договором) по 18.07.2018 (дата позову) (за такою формулою: 1 097 719,88 грн х 0,3 % х 311 днів = 1 024 172, 76 грн).

4.4. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині стягнення авансового платежу, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, установив, що відповідно до пункту 5.2 договору оплата робіт замовником відбуватиметься таким чином: сплата 30 % від вартості монтажних робіт у сумі 49 596, 30 грн (з ПДВ) після виготовлення всіх сандвіч-панелей і комплектуючих і сплата 70 % пропорційно актам виконаних робіт у сумі 115 724,70 грн.

Згідно з платіжним дорученням від 23.05.2017 № 1348 замовник перерахував на рахунок субпідрядника 49 596,30 грн авансу за монтаж сандвіч-панелей на об`єкті (ангар).

Пунктом 16.5 договору встановлено, що у разі затримки з вини субпідрядника строку здачі робіт більше ніж на 30 днів, замовник має право в односторонньому порядку розірвати договір та стягнути із субпідрядника шкоду і суму авансу за вирахуванням виконаних та прийнятих генпідрядником і замовником робіт. Строк повернення авансу становить 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про розірвання договору.

Отже, у разі одностороннього розірвання поверненню підлягає сума авансу за вирахуванням вартості виконаних та прийнятих генпідрядником і замовником робіт.

Суди установили, що згідно з листом від 20.06.2018 (отримано субпідрядником 06.07.2018) позивач повідомив субпідрядникові про розірвання договору від 18.04.2017 № 18/10-2 і просив повернути протягом 10 календарних днів із дня отримання повідомлення суму авансу за невиконані роботи.

Зважаючи на наявність порушення відповідачем строків виконання робіт більше ніж на 30 днів, суди дійшли висновку про наявність підстав для розірвання договору за ініціативою замовника.

Водночас з огляду на наявність складених між сторонами дефектних актів від 13.12.2017 і від 21.12.2017, в яких відображено виконання субпідрядником монтажних робіт, і декларацію про готовність до експлуатації закінченого будівництвом об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), зареєстровану Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області 18.12.2017 за № ДП17 (далі - декларація про готовність до експлуатації закінченого будівництвом об`єкта), суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про недоведеність суми, що підлягає поверненню замовникові у зв`язку з одностороннім розірванням договору.

Відмову суду першої інстанції, рішення якого у цій частині залишено без змін згідно з постановою суду апеляційної інстанції, щодо позовної вимоги ТОВ "Аста" про стягнення суми авансового платежу, учасники справи не оскаржують, у зв`язку з чим судові рішення в цій частині, з урахуванням меж касаційного розгляду справи, не переглядаються.

4.5. Щодо позовних вимог ТОВ "Аста" про стягнення з ТОВ "Завод Майстер-Профі" неустойки колегія суддів зазначає про таке.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судами, згідно з пунктом 16.3 договору у разі затримки строку виконання робіт з вини субпідрядника він сплачує неустойку із розрахунку 0,3 % від суми договору за кожен день прострочення виконання.

Суд першої інстанції правомірно відхилив доводи ТОВ "Завод Майстер-Профі" про відсутність з його боку порушень строків виконання робіт, оскільки установив, що субпідрядник не надав доказів звернення до генпідрядника стосовно наявності обставин, що перешкоджають виконанню монтажних робіт, внесення змін до договору щодо перенесення строків виконання підрядних робіт відповідно до пунктів 4.4, 4.5, 9.5, як і не надав доказів письмового повідомлення субпідрядником згідно з пунктом 6.2 договору про виявлення помилки у будь-якій частині проекту та вжиття замовником і генпідрядником заходів для усунення таких помилок.

Отже, суд установив, а відповідач не спростував факту виконання ним (як субпідрядником) монтажних робіт поза межами встановленого договором строку.

4.6. Суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги про стягнення з ТОВ "Завод Майстер-Профі" неустойки у сумі 592 768,80 грн, дійшов висновку, що вимога про стягнення неустойки підлягає задоволенню у межах шестимісячного строку від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, тобто у межах шестимісячного строку, починаючи з 21.10.2017.

При цьому суд апеляційної інстанції погодився із доводами позивача, що декларація про готовність до експлуатації закінченого будівництвом об`єкта є неналежним доказом, оскільки за своїм змістом не визначає якості субпідрядних робіт, а відповідно до умов договору під час приймання робіт за наявності дефектів у них складається дефектний акт, а за відсутності дефектів - акт приймання робіт.

За змістом пункту 13.4 договору роботи вважаються виконаними після підписання сторонами акта приймання-передачі та довідки про вартість виконаних будівельних робіт.

Суд апеляційної інстанції установив, що доказів підписання таких актів учасниками справи не надано.

4.7. Згідно зі статтями 837 і 846 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

За змістом статей 525, 526, 530 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 цього Кодексу).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими, зокрема, є сплата неустойки.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини 1, 2 статті 217 Господарського кодексу України).

Штрафними санкціями відповідно до частини 1 статті 230 цього Кодексу визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом частини 4 статті 231 Господарського кодексу України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

4.8. Отже, установивши порушення ТОВ "Завод Майстер-Профі" строків виконання робіт за договором від 18.04.2017 № 18/10-2, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність правових підстав для нарахування неустойки.

4.9. Проте висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для нарахування неустойки у межах шестимісячного строку, а не до дати затвердження декларації про готовність об`єкта до експлуатації, у зв`язку зі складанням позивачем дефектних актів і непідписанням між сторонами акта приймання виконаних робіт колегія суддів вважає помилковим.

Так, за змістом частин 1, 4, 5 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Аналогічні положення закріплено і в Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2015 № 750) (зі змінами та доповненнями).

Як установили суди, зі змісту декларації про готовність об`єкта до експлуатації убачається, що на об`єкті виконано всі передбачені проектною документацією згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами роботи, у тому числі щодо створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення (пункт 17 декларації).

ТОВ "Аста" заявляючи вимоги про стягнення неустойки, заявило, що зазначена декларація про готовність об`єкта до експлуатації свідчить про відповідність закінченого будівництвом об`єкта державним будівельним нормам, стандартам і правилам, але, як вважає позивач, декларація не підтверджує належної якості виконаних відповідачем робіт.

Суд першої інстанції установив, а суд апеляційної інстанції не спростував, що станом на 18.12.2017 (дата затвердження декларації про готовність об`єкта до експлуатації) роботи з монтажу сандвіч-панелей на об`єкті субпідрядник фактично виконав.

Водночас, як правильно установив суд першої інстанції, питання якості виконаних субпідрядником робіт не є предметом розгляду в цій справі, оскільки позивач заявив вимогу про стягнення неустойки відповідно до пункту 16.3 договору у зв`язку із затримкою строку виконання робіт.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що належний період нарахування неустойки за прострочення виконання робіт становить 58 днів, а саме з 21.10.2017 по 17.12.2017.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.2. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 308 цього Кодексу суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

5.3. Статтею 312 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

5.4. Ураховуючи норми законодавства, зважаючи на викладене, колегія суддів зазначає, що оскаржене у справі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2018 відповідає положенням чинного законодавства, натомість постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2019 у частині задоволення позовних вимог про стягнення з ТОВ "Завод Майстер-Профі" неустойки у сумі 592 768,80 грн ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, отже постанову суду апеляційної інстанції необхідно скасувати, рішення місцевого суду залишити в силі, а касаційну скаргу задовольнити, виходячи із мотивів залишення судового рішення в силі.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 4 частини 1 статті 308, статтями 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Майстер-Профі" задовольнити.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2019 у справі № 904/3296/18 скасувати, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2018 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Б. Дроботова

Судді І. В. Кушнір

Ю. Я. Чумак