ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2019 р. м.Львів Справа №926/1736/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді М.І. Хабіб,

суддів О.І. Матущака,

О.Л. Мирутенка,

секретар судового засідання Карнидал Л.Ю.,

за участю представників учасників справи:

позивача (у режимі відеоконференції) Книговського В.О. (довіреність №10 від 17.05.2019),

відповідача (у режимі відеоконференції) Дем`янчук Я.В. (наказ про виконання обов`язків директора №55-КК від 20.05.2019),

розглянувши апеляційну скаргу Національного природного парку "Вижницький" від 28.02.2019 вих.№93

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 21.01.2019, повний текст рішення складено 25.01.2019,

у справі №926/1736/18 (суддя Тинок О.С.)

за позовом: Державної екологічної інспекції у Чернівецькій області, м. Чернівці

до відповідача: Національного природного парку "Вижницький", смт. Берегомет Вижницького району Чернівецької області

про стягнення 95 424,50 грн шкоди, завданої навколишньому середовищу.

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року Державна екологічна інспекція у Чернівецькій області звернулась до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Національного природного парку"Вижницький" про відшкодування 95424,50 грн шкоди, завданої навколишньому природному середовищу.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що при проведенні з 20.08.2018 року по 23.08.2018 позапланового заходу державного нагляду (контролю) за дотриманням відповідачем законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища виявлено незаконну порубку дерев та пошкодження дерев до ступеня припинення їх росту на лісосіках, наданих у розробку відповідачу згідно з лісорубними квитками, що є порушенням ст.ст. 19,64.86 Лісового кодексу України, відповідальність за які передбачена ст.105 цього Кодексу. Про виявлені порушення складено акт № 132/04 від 23.08.2018. Ці порушення не були виявлені працівниками відповідача, про що свідчить відсутність актів та відсутність реєстрації випадків порушень у книзі реєстрації лісопорушень, відсутність клейм на кореневих лапах на зрізі пенька. На підставі додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.2013 № 541 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд», визначений розмір шкоди в сумі 95 424,50 грн, заподіяної відповідачем.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 21.01.2019 у справі №926/1736/18 позов задоволено. Стягненено з відповідача на користь держави 95 424, 50 грн шкоди, завданої навколишньому середовищу, з яких стягнено: 50% до спеціального фонду місцевого бюджету сільської ради, на території якої вчинено правопорушення, 20% до спеціального фонду обласного бюджету, 30% до спеціального фонду Державного бюджету України та стягнено 1762 грн судового збору на користь позивача (а.с. 90-94).

Рішення мотивоване ст. 124 Конституції України, ст. 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст. 29, 69-1 Бюджетного кодексу України, ст.ст. 17, 19, 63, 64, 69, 107 Лісового кодексу України, ст.ст. 4, 5, 20, 34, 35, 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Положенням про Державну екологічну інспекцію в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 11.08.2017 № 312, Положенням Про Національний природний парк «Вижницький» (нова редакція) у редакції наказу Мінприроди від 05.12.2016 № 460, яке затверджено наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 29.10.2007 № 543, постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд» від 24.07.2013 № 541, Указом Президента України від 04.09.2007 № 818 «Про розширення території національного природного парку «Вижницький».

При задоволенні позову суд виходив з того, що матеріалами підтверджено факт незаконної порубки та пошкодження дерев до ступеня припинення їх росту в кількості 28 дерев на підконтрольній відповідачеві території Національного природного парку, внаслідок чого державі заподіяно шкоду у розмірі 95 424,50 грн. Суд встановив наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення (незаконна порубка та пошкодження дерев, завдана шкода, протиправна бездіяльність відповідача, яка полягає у незабезпеченні належної охорони лісу та причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та бездіяльністю відповідача) та дійшов висновку про обгрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення. При цьому суд вказав, що відповідач не довів відсутності його вини у незаконній порубці та пошкодженні дерев невстановленими особами.

Національний природний парк "Вижницький" (відповідач) не погодився з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач вказує, що позивач не є розпорядником державних коштів, тому вважає, що суд помилково прийняв рішення про права та інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, зокрема, без участі у справі Вижницької об`єднаної територіальної громади та розпорядників обласного та державного бюджетів, на рахунки яких стягнуті кошти. Вважає, що позивач не підтвердив свого права діяти в інтересах держави та органів місцевого самоврядуванння щодо стягнення коштів до їх бюджетів.

Вказує на відсутність доказів причетності службових осіб відповідача до незаконної порубки та відсутність підстав для стягнення з відповідача шкоди. Вважає, що винними особами, які не забезпечили своїми діями запобігання вчиненню злочину, та відповідальними особами є працівники патрульної поліції підрозділу Національної поліції України, які здійснюють цілодобове патрулювання, на відміну від працівників відповідача, які працюють за нормованим часом.

Посилаючись на ст. 47 Закону України «Про природно-заповідний фонд», якою передбачено, що кошти, одержані національними природними парками, є їх власними коштами та не підлягають вилученню, вони використовуються для здійснення заходів щодо охорони відповідних територій та об`єктів природно-заповідного фонду, вважає, що суд порушив вказану норму, стягнувши з відповідача шкоду.

У відзиві на апеляційну скаргу Державна екологічна інспекція у Чернівецькій області (відповідач) заперечує доводи скаржника, просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Вважає рішення законним, обгрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права, а вимоги і доводи апеляційної скарги безпідставними та необгрунтованими. На спростування доводів скаржника зазначає, зокрема, що відповідно до ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та пунктів 2, 6, 7 розділу II Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 11.08.2017 № 312, у спірних правовідносинах Державна екологічна інспекція уповноважена розраховувати розмір шкоди, збитків і втрат, заподіяних внаслідок порушення законодавства з питань, що належить до її компетенції, а також уповноважена виступати позивачем та відповідачем у судах. Посилаючись на ст.ст.19, 64, 86 Лісового кодексу України, Положення про Національний природний парк «Вижницький», ст.ст. 20 Закону України «Про природно-заповідний фонд» вказує, що на відповідача, який є постійним лісокористувачем, покладено завдання щодо забезпечення охорони лісових насаджень, попередження та припинення порушень природоохоронного законодавства на території парку. Звертає увагу суду на те, що процедура зарахування та розподілу грошових стягнень за шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу, регулюється нормами Бюджетного кодексу України, зокрема визначено до бюджетів якого рівня та в якому співвідношенні зараховуються відповідні кошти.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 у справі №926/1736/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача.

Ухвалою від 11.04.2019 розгляд справи призначено на 14.05.2019.

Ухвалою від 14.05.2019 розгляд справи відкладено на 21.05.2019.

У судовому засіданні 21.05.2019 представник скаржника підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення, прийняти нове, яким відмовити в позові.

Представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги, надав усні пояснення, просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступне.

На підставі наказу Державної екологічної інспекції у Чернівецькій області № 181-п від 20.08.2018 головними спеціалістами відділу екологічного контролю природно-заповідного фонду, рослинного та тваринного світу, держінспекторами з охорони навколишнього природного середовища Пилипко Р.І., Сметанюк М.О. за участю працівників НПП «Вижницький» було проведено з 20.08.2018 по 23.08.2018 позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання НПП «Вижницький» вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. За результатами перевірки складено акт № 132/04 від 23.08.2018, підписаний держінспекторами ПилипкоР.І ОСОБА_1 , Сметанюк М. ОСОБА_2 ., головним природознавцем НПП «Вижницький» ОСОБА_3 , начальником відділу державної охорони НПП «Вижницький» Грига Ю.М., начальником Вижницького ПНДВ НПП «Вижницький» Дутка С.І., заступником начальника Солонецького ПНДВ НПП «Вижницький» Андрійчук В.М. (а.с.13-26).

Розділ VІ акту містить опис виявлених порушень ст.ст. 12,40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст. 19 Лісового кодексу України, а саме:

- згідно з лісорубним квитком № 544620 від 21.05.2018 на підставі ліміту на використання природних ресурсів в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення № 1474/08/3-2018 НПП «Вижницький» надано в розробку лісосіку для проведення санітарно-вибіркової рубки 2018 року у кварталі 35 виділ 7, 8 Солонецького природоохоронного науково-дослідного відділення на площі 5,1 га. У ході проведення перевірки у кварталі 35 виділ 7, 8 Солонецького ПНДВ виявлено незаконну порубку 5 дерев породи ялиця (перелікова відомість № 1), не відведених в рубку, яка скоєна в період 2018 року. Дане порушення не виявлялось працівниками парку, про що свідчить відсутність акту про лісопорушення, відсутність реєстрації даного випадку в книзі реєстрації лісопорушень, відсутність клейм на кореневих лапах на зпилі пенька ;

-згідно з лісорубним квитком № 544619 від 21.05.2018 на підставі ліміту на використання природних ресурсів в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення №1474/08/3-2018 НПП «Вижницький» надано в розробку лісосіку для проведення санітарно-вибіркової рубки 2018 року у кварталі 34 виділ 2 (2) Солонецького природоохоронного науково-дослідного відділення на площі 3,8 га. В ході проведення перевірки у кварталі 34 виділ 2 (2) Солонецького ПНДВ виявлено незаконну порубку та пошкодження до ступеня припинення росту 13 дерев породи бук, ялиця, ялина, клен (перелікова відомість № 2), не відведених в рубку, яка скоєна в період 2018 року. Це порушення не виявлялось працівниками парку, про що свідчить відсутність акту про лісопорушення, відсутність реєстрації даного випадку в книзі реєстрації лісопорушень, відсутність клейм на кореневих лапах на зрізі пенька;

- згідно з лісорубним квитком № 544616 від 21.05.2018 на підставі ліміту на використання природних ресурсів в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення № 1474/08/3-2018 НПП «Вижницький» надано в розробку лісосіку для проведення санітарно-вибіркової рубки 2018 року у кварталі 17 виділ 2, 3 Солонецького природоохоронного науково-дослідного відділення на площі 3,5 га. В ході проведення перевірки у кварталі 17 виділ 2, 3 Солонецького ПНДВ виявлено незаконну порубку 7 дерев породи бук, ялиця, ялина (перелікова відомість № 4), не відведених в рубку, яка скоєна в період 2018 року. Це порушення не виявлялось працівниками парку, про що свідчить відсутність акту про лісопорушення, відсутність реєстрації даного випадку в книзі реєстрації лісопорушень, відсутність клейм на кореневих лапах на зрізі пенька;

- у ході перевірки також виявлено незаконну порубку 3 дерев породи ялина (перелікова відомість № 3), не відведених в рубку на території Вижницького природоохоронного науково-дослідного відділення у кварталі 28 виділ 1, яка скоєна в період 2017 - 2018 років. Це порушення не виявлялось працівниками парку, про що свідчить відсутність акту про лісопорушення, відсутність реєстрації даного випадку в книзі реєстрації лісопорушень, відсутність клейм на кореневих лапах на зрізі пенька. (а.с.29).

Акт № 132/04 підписаний представниками відповідача без жодних заперечень чи зауважень, однин примірник акта отримав головний природознавець НПП «Вижницький» ОСОБА_3 23.08.2018 року, про що вказано в акті та свідчить його підпис.

Акт 132/04 не оскаржений та не скасований у встановленому порядку.

Суду надані лісорубні квитки, вказані в акті 132/04, та перелікові відомості №№1,2,3,4, які містять дані про 28 незаконно зрубаних та пошкоджених дерев ( породу дерева, технічну придатність, діаметр пнів), підписані працівника відповідача без зауважень ( а.с.27-33).

На підставі акту № 132/04 держінспектором з ОНПС Пилипко Р.І. відповідно до постанови КМУ від 24.07.2013 № 541 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд», проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд, внаслідок незаконної порубки та пошкодження дерев до ступеня припинення росту на території НПП «Вижницький» та визначено розмір шкоди в сумі 95 424,50 грн.

30 жовтня 2018 року позивач звернувся до відповідача з претензією № 2140/08 про відшкодування шкоди в сумі 95 424, 50 грн, яку відповідач залишив без задоволення, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» від16 червня 1992 року N 2456-XII ( далі - Закон N 2456-XII) національні природні парки є природоохоронними, рекреаційними, культурно-освітніми, науково-дослідними установами загальнодержавного значення, що створюються з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об`єктів, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність.

На національні природні парки покладається виконання таких основних завдань, зокрема, збереження цінних природних та історико-культурних комплексів і об`єктів; створення умов для організованого туризму, відпочинку та інших видів рекреаційної діяльності в природних умовах з додержанням режиму охорони заповідних природних комплексів та об`єктів ( ч.4 ст.20 Закону N 2456-XII).

Згідно з п.1.1, п.1.2 Положення про Національний природний парк «Вижницький», яке затверджене наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 29.10.2007 № 543( у редакції( нова редакція) наказу Мінприроди від 05.12.2016 року № 460 (далі -Положення), НПП «Вижницький» створений відповідно до Указу Президента України від 30.08.1995 № 810 «Про створення національного природного парку «Вижницький», є об`єктом природно-заповідного фонду загальнодержавного значення. Парк є бюджетною, неприбутковою, природоохоронною, рекреаційною, культурно-освітньою, науково-дослідною установою і входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання.

Загальна площа Парку становить 11238 га земель державної власності, у т.ч. 8 256,9га земель,що надаються у постійне користування Парку, та 2981га земель, що включаються до його складу без вилучення у землекористувачів( п.1.6).

Парк створений з метою збереження, відтворення та раціонального використання природних ландшафтів Буковинських Карпат з унікальними історико-культурними комплексами, що мають важливе природоохоронне, естетичне, наукове, освітнє, рекреаційне та оздоровче значення( п.2.1).

Основними завданнями парку є, зокрема, збереження та відтворення цінних природних та історико-культурних комплексів та природних об`єктів Буковинських Карпат, включаючи підтримання та збереження екологічної природної рівноваги в регіоні; створення умов для організованого туризму, відпочинку та інших видів рекреаційної діяльності в природних умовах з додержанням режиму охорони заповідних комплексів та об`єктів( п.2.2).

Пунктами 5.1, 5.2, 5.4 Положення встановлено, що охорона території парку покладається на службу його охорони, що входить до складу служби державної охорони природно-заповідного фонду України. Службу державної охорони Парку очолює директор Парку, який несе повну відповідальність за організацію її діяльності та забезпечення додержання режиму території, а також збереження, відтворення та раціональне використання природних комплексів і ресурсів у межах його території. Основними завданнями служби державної охорони є забезпечення додержання режиму охорони території та природних об`єктів, попередження та припинення порушень природоохоронного законодавства.

Згідно з п. 5.9. Положення державний контроль за додержанням режиму парку здійснюється Державною екологічною інспекцією України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; вести первинний облік лісів.

Згідно із ст.65 цього Кодексу використання лісових ресурсів може здійснюватися в порядку загального і спеціального використання.

За приписами ст. 69 Лісового кодексу України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно. Спеціальний дозвіл на заготівлю деревини в порядку рубок головного користування видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.На виділених лісових ділянках можуть використовуватися лише ті лісові ресурси і лише для цілей, що передбачені виданим спеціальним дозволом.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог, зокрема, збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні. При використанні природних ресурсів має забезпечуватися виконання й інших вимог, встановлених цим Законом та іншим законодавством України.

За приписами ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема,організація і здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів;про охорону, утримання і використання зелених насаджень; про використання, охорону і відтворення рослинного світу; про природно-заповідний фонд. Такий орган вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів та виступає позивачем та відповідачем у судах

Аналогічні приписи містяться у розділі ІІ Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 11.08.2017 року № 312, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 вересня 2017 року за № 1080/30948.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 20.08.2018 по 23.08.2018 працівниками позивача за участю працівників відповідача проведено перевірку дотримання відповідачем законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, в ході якої виявлено незаконну порубку дерев та пошкодження дерев до ступеня припинення їх росту ( 28 дерев) на лісосіках, наданих у розробку відповідачу згідно з лісорубними квитками, що є порушенням, зокрема, вимог ст.ст. 19,69 Лісового кодексу України, ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища». Ці порушення не були самостійно виявлені працівниками відповідача, про що свідчить відсутність актів та відсутність реєстрації випадків порушень у книзі реєстрації лісопорушень, відсутність клейм на кореневих лапах на зрізі пеньків. Про виявлені порушення складено акт № 132/04 від 23.08.2018, який підписаний працівниками відповідача без жодних зауважень.

Статтею 105 Лісового кодексу України встановлено, що особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, порушенні порядку заготівлі та вивезення деревини, порушенні інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, несуть встановлену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Статтями 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

У зв`язку з незаконною порубкою та пошкодженням дерев позивач відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.2013 № 541 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд» визначив розмір шкоди в сумі 95 424,50 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини( ч.2 ст.1166 ЦК).

Приписи вказаної норми передбачають, що підставою для виникнення цивільно-правової відповідальності є наявність шкоди, протиправна поведінка (дія чи бездіяльність) заподіювача шкоди, причинний зв`язок між ними та наявність вини особи, яка заподіяла шкоду.

Обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, відсутність своєї вини доводить особа, яка завдала шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України).

З акту № 132/04 від 23.08.2018 вбачається, що відповідач самостійно не виявив незаконної порубки і пошкодження дерев на відведеній йому території та не звертався до правоохоронних органів щодо вчинення цього правопорушення іншими особами.

Суд першої інстанції вірно вказав, що відповідач не довів відсутності його вини у незаконній порубці та пошкодженні 28 дерев.

Посилання відповідача на відсутність доказів причетності службових осіб відповідача до незаконної порубки і пошкодження дерев та його доводи про те, що винними та відповідальними особами за незаконну порубку та пошкодження дерев є працівники поліції, які не вчинили дій щодо запобігання вчиненню злочину, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки в силу закону відповідач зобов`язаний забезпечувати охорону та захист лісових насаджень на відведеній йому території, однак свого обов`язку відповідач не виконав, внаслідок чого було незаконно вирубано та пошкоджено 28 дерев.

Відтак апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення (незаконна порубка та пошкодження дерев, завдана шкода, протиправна бездіяльність відповідача, яка полягає у незабезпеченні належної охорони лісу та причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та бездіяльністю відповідача) та наявність підстав для стягнення з відповідача завданої шкоди.

Доводи відповідача про те, що стягнення з нього шкоди порушує норми ст. 47 Закону України «Про природно-заповідний фонд», якою передбачено, що кошти, одержані національними природними парками, є їх власними коштами та не підлягають вилученню, апеляційний суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки, як вказано вище, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, лише у разі, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини, проте відповідач не довів відсутності його вини у незаконній порубці та пошкодженні дерев, тому не може звільнятися від обов`язку відшкодування завданої шкоди.

При зверненні з позовом до суду позивач правомірно визначив отримувачів коштів, на рахунки яких належить стягнути кошти завданої шкоди ( 50% до спеціального фонду місцевого бюджету сільської ради, на території якої вчинено правопорушення, 20% до спеціального фонду обласного бюджету, 30% до спеціального фонду Державного бюджету України) відповідно до ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», п.7 ч.3 ст.29 та п.4 ч.1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України. Такий розподіл коштів завданої шкоди не залежить від волі позивача чи розпорядників відповідних бюджетів, а здійснюється в силу імперативних приписів вказаних норм. При цьому, законом встановлено (ст. 20-2 ЗУ«Про охорону навколишнього природного середовища», розділ ІІ Положення про Державні екологічні інспекції) , що позивачем у таких справах є відповідні Державні екологічні інспекції, а не розпорядники тих бюджетів, на рахунки яких стягнені кошти.

Отже, доводи скаржника про те, що до участі у справі не було залучено розпорядників коштів місцевого, обласного та державного бюджету, а також, що позивач не обґрунтував свого права пред`являти такий позов є безпідставними.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Судовий збір, сплачений скаржником при поданні апеляційної скарги, на підставі ст.129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 21.01.2019 у справі №926/1736/18 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення апеляційним судом покладається на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у строки та в порядку, визначені ст. 286-291 ГПК України.

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови складено 27.05.2019.

Головуючий-суддя М.І. Хабіб

Судді О.І. Матущак

О.Л. Мирутенко