УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

22.05.2019м. ХарківСправа № 922/1460/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

розглянувши заяву про видачу судового наказу

заявник Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (м. Київ)
боржник фізичної особи-підприємця Любченка Владислава Володимировича (м. Харків)

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (надалі - заявник) надало Господарському суду Харківської області заяву від 04.05.2019 до фізичної особи-підприємця Любченка Владислава Володимировича (надалі - боржник) про видачу судового наказу, в якій просить видати судовий наказ, яким стягнути з боржника - фізичної особи-підприємця Любченка Владислава Володимировича на користь Акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором №б/н від 09.07.2018 в розмірі 53734,74 грн (50000,02 грн - заборгованість за кредитом; 1339,82 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість; 2000,00 грн - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії; 394,90 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором).

Заяву обґрунтовано неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за кредитним договором №б/н від 09.07.2018 в частині своєчасного повернення коштів, тому є підстава для застосування відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Грошовим, за змістом ст. 524, 533 - 535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, за яким праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу приписів ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нормами ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Отже, пеня за своєю правовою природою не є заборгованістю за договором, а являється видом штрафних санкцій, яку сторона зобов`язання сплачує у разі невиконання/неналежного виконання зобов`язань та у випадку, якщо відповідальність у вигляді пені була передбачена договором.

Відтак, пеня не є заборгованістю за договором, а є штрафною санкцією, вимоги про сплату пені у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ГПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Вимоги заявника про стягнення з боржника пені в сумі 394,90 грн не відповідають приписам ст. 148 ГПК України, оскільки не відносяться до заборгованості, з якими він має право звернутися до суду в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір, а також, враховуючи можливість розгляду стягнення тільки неоспорюваної заборгованості в порядку наказного провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити Акціонерному товариству комерційний банк "ПРИВАТБАНК" у видачі судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Любченка Владислава Володимировича пені в сумі 394,90 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ч. 1 ст. 230 ГК України, ст. 549 ЦК України, ст. 148, п. 3 ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 152, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Акціонерному товариству комерційний банк "ПРИВАТБАНК" у видачі судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Любченка Владислава Володимировича пені в сумі 394,90 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Порядок і строк її оскарження передбачено ст. 255 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано та складено 22.05.2019.

Суддя В. І. Ольшанченко