ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/910/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Харківгаз Збут, 61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, ;

до Інституту проблем кріобіології і кріомедицини Національної академії наук України (НАНУ), 61019, м. Харків, вул. Переяславська, 23, ;

про стягнення заборгованості за договором № 41GBAhz408-18 від 29.01.2018 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів у розмірі 41928, 83 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Харківгаз Збут звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Інституту проблем кріобіології і кріомедицини Національної академії наук України про стягнення заборгованості за договором № 41GBAhz408-18 від 29.01.2018 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів у розмірі 41928, 83 грн., з яких: 40710, 85 грн. сума основного боргу; 1124, 29 грн. пеня; 93, 69 грн. 3 % річних.

Свої вимоги позивач обгрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 41GBAhz408-18 від 29.01.2018 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів, а саме: щодо своєчасної та у повному обсязі оплати коштів за спожитий природний газ та перевищенням обсягу споживання газу, у зв`язку із чим відповідачу нараховано пеню, 3 % річних, інфляційні втрати та штраф за перевищення обсягу постачання газу. Здійснюючи правове обгрунтування позовних вимог посилається на ст. 256-258, 526, 625, 611 ЦК України та ст. 193, ГК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/910/19. Розгляд справи визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов.

24.04.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву вих. №206/160 від 23.04.2019 в якому останній визнав позовні вимоги у розмірі 40710,85 грн. суми основного боргу, а щодо вимог позивача про стягнення пені у розмірі 1124,29грн. та 93,69грн. 3% річних, зазначив, що організація відповідача є державною неприбутковою організацією, яка створена на основі державного майна та повністю фінансується з державного бюджету України, а тому просив звільнити Інститут від відповідальності за порушення зобов`язання, а у випадку не можливості цього просив на підставі ст.. 551 ЦК України зменшити розмір пені.

Позивач свої правом, передбаченим ст. 166 та ст. 252 ГПК України, не скористався та не надіслав до суду відповідь на відзив. Водночас, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.Разом з тим, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні вимоги об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

29.01.2018 між Товариства з обмеженою відповідальністю Харківгаз Збут (надалі - Позивач, Постачальник) та Інститутом проблем кріобіології і кріомедицини Національної академії наук України (надалі - Відповідач, Споживач) укладено Договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (промислові споживачі та інші суб`єкти господарювання) № 41GBAhz408-18 від 29.01.2018 (далі - Договір)

Відповідно до положень п. 1.1. Договору ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» зобов`язувалось передати у власність Споживачу з 29.01.2018 по 31.12.2018 природний газ за ДК021:2015 код 09120000-6-Газове паливо (природний, а Споживач зобов`язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором. Річний плановий обсяг постачання газу згідно з п. 1.2. Договору складає 37,125 тис.куб.м. (зі змінами внесеними Додатковою угодою № 12 від 01.01.201 8 р. до Договору).

Відповідно до п. 11.1. Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін і діє в частині постачання газу з 29.01.2018р. до 31.12.2018 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (зі змінами внесеними Додатковою угодою №12 від 01.01.2018 р. до Договору).

Відповідно до п. 4.2.3 Договору, остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6. Договору) здійснюється до 20 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Згідно п. 5.4.2 Договору, Споживач зобов`язується оплачувати Постачальнику вартість газу на умовах, в обсягах та за цінами, визначеними у Договорі.

Відповідно до п. 2.9 Договору послуги з постачання природного газу підтверджуються підписаним Постачальником та Споживачем актами приймання - передачі природного газу.

Направляючи акти приймання-передачі природного газу Відповідачу, ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», щомісячно засвідчувало факт надання послуг та вказувало суму, яка підлягає відшкодуванню, що є письмовою вимогою про оплату та підставою для виконання зобов`язання в розумінні статті 530 ЦК України.

Так, ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» було направлено на адресу Інституту проблем кріобіології і кріомедицини НАН України лист № 61707-Сл-2757-0219 від 12.02.2019 р. з проханням підписати акт приймання - передачі природного газу за січень 2019 р., та після підписання повернути один примірник. Відповідно до умов Договору, у випадку не повернення Споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обгрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий Акт вважається підписаний Споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Оператором ГРМ у м. Харкові є ПАТ «Харківміськгаз», який здійснює розподіл природного газу споживачам з газорозподільної системи. Як вказує позивач та підтверджується відповідачем, останній надав Відповідачу послуги з постачання природного газу у січні 2019 року 3,118 тис.куб.м. природного газу вартістю 40710,85 грн..

Позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, наголошує на тому, що відповідач за переданий йому природній газ оплату здійснював несвоєчасно, не у визначений договором строк, чим порушив умови пункту 4.2 договору.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача відповідно до умов договору № 41GBAhz408-18 від 29.01.2018 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів 40710,85грн. основного боргу, пеню за період прострочення з 21.02.2019 по 20.03.2019 в сумі 1124,29грн., 3% річних за користування коштами у розмірі 93,69грн. Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідач в свою чергу позовні вимоги щодо стягнення суми основного боргу визнає в повному обсязі, однак просить відмовити в задоволенні вимог щодо стягнення пені та 3% річних, у зв`язку з тим, що організація відповідача є державною неприбутковою організацією, що фінансується за рахунок державного бюджету.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За приписами ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи на виконання умов договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів за січень 2019 позивач поставив, а відповідач прийняв газ на загальну суму 40710,85грн., однак відповідач за отриманий протягом січня 2019 року природний газ не розрахувався, що призвело до виникнення заборгованості за договором на постачання природного газу у розмірі 40710,85 грн., що визнається відповідачем.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем, в порушення ст. 73, 74 ГПК України, не надано доказів, які б спростовували наявність заборгованості перед позивачем, а також доказів, які б свідчили про здійснення остаточного розрахунку за поставлений природний газ у строки визначені договором, у зв`язку з чим, враховуючи визнання відповідачем розміру боргу, суд дійшов висновку, що сума основного боргу у розмірі 4071,85грн. є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача, як така що визнана останнім.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 4.2.3 Договору, остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6. Договору) здійснюється до 20 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем порушено умови договору щодо строків здійснення оплати за договором, суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання щодо здійснення оплати за поставлений газ у січні 2019року з 21.02.2019, у зв`язку з чим, позовні вимоги щодо стягнення пені у розмірі 1124,29грн. та 3 % річних у розмірі 93,69грн. підлягають задоволенню.

Водночас, як вбачається з відзиву відповідача, останній просить, звільнити відповідача від відповідальності у вигляді стягнення пені, або зменшити розмір штрафних санкцій заявлених до стягнення позивачем у зв`язку з тим, що позивач не брав участі у тендерах оголошених відповідачем щодо купівлі останнім природного газу, враховуючи, що організація відповідача утримується виключно за кошти державного бюджету, а тому вважають вказані обставини такими, що є підставою для звільнення їх від відповідальності у вигляді пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Разом з цим, доводи відповідача щодо неучасті позивачем у тендері щодо здійснення закупівлі природного газу, які на думку відповідача є підставою для звільнення останнього від відповідальності у вигляді пені, суд оцінює критично, оскільки відносини щодо порядку укладення договору не входять до предмету доказування у даній справі, а тому не можуть бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності у вигляді пені.

Окремо, щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, яке також міститься в тексті відзиву на позов, суд зазначає, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд наголошує, що відповідно до статті 627 ЦК України та статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, укладаючи з позивачем договір постачання природного газу № 41GBAhz408-18 від 29.01.2018 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів, відповідач взяв на себе зобов`язання своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу (п. 6.2.1 договору) в розмірі та порядку, що передбачені цим договором. Тяжкий фінансовий стан підприємства чи його фінансування за рахунок державного бюджету України не може бути підставою для звільнення повністю чи частково відповідача від відповідальності за порушення грошового зобов`язання та не є винятковим випадком, який є підставою для зменшення розміру пені та штрафу, а тому враховуючи, що відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили по відсутність у відповідача вказаних коштів на банківських рахунках, суд вважає таке клопотання відповідача не обґрунтованим та безпідставним, а тому відмовляє в його задоволенні.

При цьому, обставини щодо того, що відповідач є неприбутковою організацією та фінансується виключно за кошти державного бюджету, не можуть

Пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з платіжного доручення №55 від 17.01.2019 на суму 1921,00грн., позивачем сплачено судовий збір у сумі 1921,00 грн., враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст. 129 ГПК України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 4, 13-15, 41-46, 80, 86, 129, 233, 237-241, 247-252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Інституту проблем кріобіології і кріомедицини Національної академії наук України (НАНУ) (61019, м. Харків, вул. Переяславська, 23, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, п/р8 в АБ «Кліринговий дім» м. Київ, МФО 300647, ) заборгованість у розмірі 41928, 83 грн., з яких: 40710, 85 грн. сума основного боргу; 1124, 29 грн. пеня; 93, 69 грн. 3 % річних та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 17.5 Перехідних Положень ГПК України.

Повне рішення складено та підписано 30.05.2019

Суддя Н.А. Новікова