РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

28.05.2019Справа № 910/2987/19

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/2987/19

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»

до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»

про відшкодування шкоди в порядку суброгації

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

11 березня 2019 року до Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Уніка (позивач) надійшла позовна заява № 1445 від 06.03.2019 року до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Альфа-Гарант (відповідач) про відшкодування шкоди в порядку суброгації в сумі 84 247,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору добровільного комплексного страхування на транспорті № 245001/4098/0002278 від 12.05.2016 року, внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди, позивачем виплачено відшкодування власнику пошкодженого застрахованого ним автомобіля марки Volkswagen Passat, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , тому, відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, позивач отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки ЗАЗ Sens, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, застрахована відповідачем, позивач просить суд відшкодувати шкоду в порядку суброгації в сумі 84 247,16 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2019 року у справі № 910/2987/19 позовну заяву № 1445 від 06.03.2019 року Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Уніка до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія Альфа-Гарант про відшкодування шкоди в порядку суброгації залишено без руху, надано Приватному акціонерному товариству Страхова компанія Уніка строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

25.03.2019 року через відділ діловодства суду від Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Уніка надійшла заява № 1789 від 20.03.2019 року Про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/2987/19, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

18.04.2019 року через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація про страхове покриття № 9-09/12074 від 15.04.2019 року.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 190 ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2019 року у справі № 910/2987/19 вручено уповноваженому представнику відповідача - 05.04.2019 року.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 22.04.2019 року (включно).

23.04.2019 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № 03/1304 від 19.04.2019 року, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив, з підстав того, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження відмови відповідача у виплаті позивачу спірної суми страхового відшкодування. Крім того, в п. 1 прохальної частини відзиву відповідач просить здійснити розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Вказаний відзив направлений засобами поштового зв`язку 22.04.2019 року, що підтверджується накладною № 988, тобто поданий до суду у встановлений строк.

Щодо розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін зазначає наступне.

Згідно з частиною 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до частини 6 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Як встановлено судом, заявляючи клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, відповідач не надав суду будь-якого обґрунтування неможливості розгляду справи без проведення судового засідання в письмовому провадженні, тобто за наявними у справі матеріалами.

У даному випадку судом враховано, що предметом позову є стягнення малозначної суми, яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Враховуючи наведене, на підставі частини 6 статті 252 Господарського процесуального кодексу України господарським судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

15.05.2019 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив № 2865 від 13.05.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ч. ч. 1, 2 ст. 114 Господарського процесуального кодексу України ).

Частиною 4 ст. 166 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2019 року судом встановлено позивачу строк протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов (якщо такий буде поданий) - для подання суду: відповіді на відзив на позов та доказів направлення відповіді на відзив відповідачу.

Судом встановлено, що у відповідності до відомостей з офіційного веб-сайту Державного підприємства Укрпошта за поштовими ідентифікатором № 996 відзив № 03/1304 від 19.04.2019 року, разом з доданими до нього документами був отриманий позивачем 06.05.2019 року.

Відтак, кінцевим строком для подання позивачем відповіді на відзив, з урахуванням ст. 116 Господарського процесуального кодексу України, є 13.05.2019 року (включно).

Однак, відповідь на відзив була подана позивачем до відділу діловодства суду 15.05.2019 року, тобто з пропуском встановленого судом строку.

При цьому, будь-яких клопотань про продовження процесуальних строків від позивача на адресу суду не надходило.

Відтак, подана позивачем відповідь на відзив до уваги не приймається, у зв`язку з пропуском встановленого строку на вчинення даної процесуальної дії.

За ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.05.2016 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» (надалі позивач, страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (надалі страхувальник) укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 245001/4098/0002278 (надалі договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, які не суперечать закону, пов`язані з відшкодуванням страхувальником шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок ДТП, за користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідний страховий випадок настав 19.03.2018 року по вул. Київській шлях, 72 у м. Бориспіль за участю автомобіля ЗАЗ Sens, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та застрахованого автомобіля «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився під керуванням ОСОБА_2

ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки ЗАЗ Sens, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час руху не був уважним, не дотримався безпечної швидкості та безпечної дистанції руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , після чого автомобіль «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 відкинуло на автомобіль марки «Nissan Juke», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , що рухався в попутному напрямку паралельно.

Відповідно до постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2018 року у справі № 359/2463/18 (належним чином засвідчена копія постанови міститься в матеріалах справи) дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 п. 2.3 (б), п. 12.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху України. ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відповідності до ремонтної калькуляції № 00254360 від 19.03.2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 109 962,91 грн.

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 102 230,75 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 021755 від 14.05.2018 року. Вказаний розмір страхового відшкодування підтверджується наявним в матеріалах справи страховим актом № 00254360 від 10.05.2018 року.

За ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб ЗАЗ Sens, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 та якого визнано винним у скоєні ДПТ, яке мало місце 19.03.2018 року, належить Військовій частині НОМЕР_4 Національної гвардії України, що підтверджується відомостями з Моторного (транспортного) страхового бюро України та, що встановлено в довідці про дорожньо-транспортну пригоду № 011353.

Судом встановлено, що відносини між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», як страховиком та Військовою частиною НОМЕР_4 Національної гвардії України, як страхувальником врегульовані полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/3683793.

Частиною 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Отже, відповідальність за шкоду, заподіяну застрахованому позивачем транспортному засобу «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , має нести відповідач, яким згідно полісу № АК/3683793 було застраховано цивільно-правову відповідальність транспортного засобу «ЗАЗ Sens», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , що знаходився під керуванням ОСОБА_1 - військовослужбовця ЗСУ, про що зазначено в постанові Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2018 року у справі № 359/2463/18 та якого визнано винним у скоєні ДПТ, яке мало місце 19.03.2018 року.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Нормами ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» закріплено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Якщо дії третьої особи, якими страхувальнику спричинені збитки, є страховим випадком, то у такого потерпілого (страхувальника за договором страхування) є дві можливості відшкодування шкоди: за рахунок безпосереднього заподіювача шкоди або за рахунок страховика шляхом отримання страхового відшкодування. Право вибору належить самому потерпілому.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого.

Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до позивача перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до відповідача, як страхувальника цивільної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації ОСОБА_1 транспортного засобу «ЗАЗ Sens», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 .

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 9.1, 9.2, 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Таким чином, на підставі зазначених вище норм та у зв`язку з укладенням з Військовою частиною НОМЕР_4 Національної гвардії України полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АК/3683793, відповідач прийняв на себе обов`язок відшкодовувати завдану шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «ЗАЗ Sens», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Позивачем в порядку досудового врегулювання спору на адресу відповідача направлено заяву № 22286 на виплату страхового відшкодування (вих. № 4067 від 29.05.2018 року), в якій просив відповідача здійснити відшкодування шкоди у розмірі 99 500,00 грн. на рахунок за вказаними у даному листі реквізитами. Вказана заява була отримана відповідачем 04.06.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 520.

У відповідь на вищезазначену заяву № 22286 відповідач в листі № 12/1651 від 12.06.2018 року просив позивача надати відповідачу інформацію та документи, необхідні відповідачу для прийняття рішення щодо здійснення страхового відшкодування.

06.08.2018 року відповідачем було складено акт про відсутність документів, яких не вистачає для розгляду заяви № 22286 щодо виплати страхового відшкодування. На підтвердження доказів отримання вказаного акту позивачем відповідач надав копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 789.

Також, відповідач направив на адресу позивача лист № 12/2734 від 28.09.2018 року, в якому повідомив, що станом на дату складання вказаного листа зазначені в акті від 06.08.2018 року документи на адресу відповідача не надійшли.

Листом № 12/3118 від 07.11.2018 року відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, з підстав ненадання позивачем необхідних на те документів.

В той же час, доводи відповідача щодо обґрунтованої відмови у виплаті страхового відшкодування судом не приймаються до уваги, з огляду на те, що заява № 22286 на виплату страхового відшкодування (вих. № 4067 від 29.05.2018 року) була отримана відповідачем 04.06.2018 року, тоді як акт про відсутність документів до вказаної заяви складено відповідачем лише 06.08.2018 року (більше ніж через 2 місяці з дня отримання заяви).

При цьому, суд зауважує, що в листі № 12/1651 від 12.06.2018 року відповідач повідомляє позивача про необхідність надання інформації та документів, тобто станом на 12.06.2018 року відповідачу було відомо про відсутність документів, проте акту про відсутність доданих до заяви № 22286 на виплату страхового відшкодування (вих. № 4067 від 29.05.2018 року) документів відповідачем 12.06.2018 року складено не було, як зазначалося судом вище, акт про відсутність документів до вказаної заяви складено відповідачем лише 06.08.2018 року.

Таким чином, на переконання суду, разом із заявою про виплату страхового відшкодування позивачем було надано всі необхідні документи, якими підтверджується як факт настання ДТП та розмір заподіяної шкоди, так і факт переходу до позивача на підставі ст.27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України права вимоги за заподіяний збиток.

Згідно частини 2 підпункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Так, у п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Так, заява позивача № 22286 на виплату страхового відшкодування (вих. № 4067 від 29.05.2018 року) отримана відповідачем 04.06.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відтак виплата страхового відшкодування мала бути здійснена відповідачем до 04.09.2018 року включно.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» суми страхового відшкодування загальному розмірі 77 662,22 грн. є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційного збільшення - 5423,20 грн. та 3% річних - 1161,74 грн. за період з 05.09.2018 року по 05.03.2019 року.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування та 3% річних, нараховані на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Чинним цивільним законодавством не визначений строк виконання страховиком зобов`язання по відшкодуванню іншому страховику, до якого перейшло право вимоги внаслідок виплати ним страхового відшкодування, однак, цей строк пов`язаний з моментом пред`явлення відповідною особою (в даному випадку страховиком) вимоги до відповідача.

За приписами частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України у разі, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк з дня пред`явлення вимоги.

Враховуючи, що правовідносини, в яких страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, як і правовідносини сторін у розглядуваній справі, то суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача інфляційного збільшення та 3% річних.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 910/18319/16.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційного збільшення, в межах заявленого позивачем періоду, суд встановив, що загальна сума інфляційного збільшення, яка підлягає стягненню з відповідача становить суму більшу, ніж заявлена позивачем до стягнення, яка становить 5838,62 грн. згідно наведеного нижче розрахунку:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
05.09.2018 - 05.03.201977662.221.0755838.62
Відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Втім, зважаючи на те, що суд обмежений в праві вийти за межі позовних вимог в частині стягнення суми інфляційного збільшення, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційного збільшення підлягають задоволенню, за розрахунком позивача, в сумі 5423,20 грн.

При перевірці наданого позивачем розрахунку 3% річних в межах заявленого позивачем періоду, суд встановив, що суд встановив, що він виконаний арифметично вірно, відтак, сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду, за розрахунком позивача, становить 1161,74 грн.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню про стягнення 84 247,16 грн. з них: страхового відшкодування 77 662,22 грн. (сімдесят сім тисяч шістсот шістдесят дві гривні 22 копійки), 3% річних 1161,74 грн. (одна тисяча сто шістдесят одна гривня 74 копійки) та інфляційного збільшення 5423,20 грн. (п`ять тисяч чотириста двадцять три гривні 20 копійок).

Приймаючи до уваги встановлені судом факти та обставини, що були наведені вище, суд дійшов висновку, що викладені відповідачем у відзиві заперечення на позов не спростовують зазначених позивачем в позові доводів за встановлених вище судом фактів та обставин.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (, адреса: 01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, 26) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (, адреса: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8) грошові кошти: страхового відшкодування 77 662,22 грн. (сімдесят сім тисяч шістсот шістдесят дві гривні 22 копійки), 3% річних 1161,74 грн. (одна тисяча сто шістдесят одна гривня 74 копійки), інфляційного збільшення 5423,20 грн. (п`ять тисяч чотириста двадцять три гривні 20 копійок)та судовий збір 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено та підписано 28.05.2019р.

Суддя О.В. Котков