ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2019 Справа № 904/1564/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Кеся Н.Б. за участю секретаря судового засідання Хавіної О.С.

за позовом Дочірньої компанії "ГАЗ УКРАЇНИ" Національної акціонерної компанії "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м.Київ

до Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради, м.Дніпро

про стягнення 388243,27 грн.

Представники:

Від Позивача: представник не з`явився

Від Відповідача: Панна І.О., довіреність № 1275 від 17.04.2019 р., адвокат

СУД ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Дочірня компанія "ГАЗ УКРАЇНИ" Національної акціонерної компанії "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (далі-Позивач) 17.04.2019 року звернулося з позовом до Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради (далі-Відповідач), в якому просить суд стягнути з Відповідача на свою користь 388243,27 грн., у тому числі 3% річних від простроченої суми в розмірі 71017,31 грн., інфляційні втрати в розмірі 317225,96 грн. та 5823,65 грн. судового збору.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем зобов`язань за Договором про переведення боргу №17/06-279/1 від 03.04.2006 року.

2. Процесуальні питання, вирішені судом

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Позивач в судове засідання призначене на 15.05.2019р. не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (арк.с. 46), про поважну причину неявки не сповістив та клопотання про відкладення не подав.

У зв`язку з цим, на підставі частини 3 ст.202 ГПК України суд розглядає справу за відсутності представника Позивача.

В судовому засіданні 15.05.19р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

3. Позиції інших учасників справи

Відповідач позов не визнав, 10.05.2019р. подав відзив на позов (арк.с. 48-54), в якому вказує таке:

строк, в межах якого Позивач міг звернутись до Господарського суду Дніпропетровської області з вимогою належного виконання КП «Теплоенерго» рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2009 р. у справі № 3/63-09 є таким, що сплив ще у березні 2012 року, у зв`язку з чим до зазначених в даному випадку вимог ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» підлягають застосуванню наслідки, передбачені ст. 267 ЦК України;

усі здійснені КП «Теплоенерго» оплати мали місце в 2017 році, що виходить за межі зазначеної позовної давності, у зв`язку з чим така обставина ніяким чином не свідчить про переривання перебігу позовної давності, яке може мати місце виключно в межах строку давності, а не після його спливу;

будь яка форма вини КП «Теплоенерго» у неналежному виконанні зобов`язання, що виникло з рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2009 р. у справі №3/63-09 та стосується договору про переведення боргу № 17/06-279/1 від 03.04.2006р., відсутня, в силу існування наступних, належно підтверджених, фактичних обставин;

КП «Теплоенерго» є підприємством, яке на сьогоднішній день перебуває на грані банкрутства в силу його збитковості, що з року в рік збільшується в геометричній прогресії;

підприємство на сьогоднішній день сумлінно виконує й ряд інших зобов`язань, в тому числі перед материнською компанією Позивача. При цьому, такі зобов`язання випливають також із шести діючих договорів реструктуризації, від виконання яких залежить перебування підприємства у передбаченому Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» Реєстрі теплопостачальних підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії. На сьогоднішній день, сума заборгованості за такими договорами в сукупному розмірі становить 256 791 046, 76 грн., що підтверджується останнім Актом звіряння взаємних розрахунків від 28.02.2019 року;

КП «Теплоенерго» є економічно важливим підприємством зі статусом природної монополії, що створене, в першу чергу, для задоволення потреб споживачів тому числі незахищених) у теплопостачанні, у зв`язку з чим звертаємо увагу на умови ч. 2 ст. 10 Закону України «Про природні монополії», які містить заборону будь яких обмежень у здійсненні його безперебійної діяльності;

крім того, сума заборгованості, яка обліковується за договором про переведення боргу №17/06-279/1 від 03.04.2006р., складається виключно із суми основного боргу в розмірі 773 782,45 грн., а не в розмірі, зазначеному ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» 788 880,45 грн.;

таким чином, у разі дотримання ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» строків загальної позовної давності для нарахування передбачених ст. 625 ЦК України фінансових санкцій та у випадку наявності дійсної вини КП «Теплоенерго» у простроченні виконання зобов`язання, що виникло на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2009р. у справі №3/63-09, що стосується договору про переведення боргу №17/06-279/1 від 03.04.2006 р., належною базою для розрахунку 3 % річних та інфляційних витрат, служила б сума основного боргу в розмірі 773782,45 грн., а не в сумі 788880,45 грн.

4. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи по суті

03 квітня 2006 року між Обласним комунальним підприємством «Дніпротеплоенерго» та Дочірнім підприємством обласного комунального підприємства «Дніпротеплоенерго» із виробництва теплової енергії «Теплоенерго», яке в подальшому реорганізовано в Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради (далі - КП «Теплоенерго»), укладено договір про переведення боргу № 17/06-279/1, відповідно до умов якого Обласне комунальне підприємство «Дніпротеплоенерго» передає, а КП «Теплоенерго» приймає на себе зобов`язання з часткового погашення боргу в розмірі 1497918,45 грн. перед Дочірнім підприємством «Газ-тепло» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі- ДП «Газ-тепло» НАК «Нафтогаз України») за договором комісії від 01 жовтня 2005 року № 12/05-433/2.

КП «Теплоенерго» свої зобов`язання за вказаним вище договором про переведення боргу від 03 квітня 2006 року № 17/06-279/1 перед ДП «Газ-тепло» НАК «Нафтогаз України» належним чином не виконало, що призвело до виникнення заборгованості.

В господарському суді Дніпропетровської області перебувала справа №3/63-09 за позовом Дочірнього підприємства "Газ-тепло" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ до Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ про стягнення 1497918,45 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2009 року в справі №3/63-09 позовні вимоги ДП «Газ-тепло» НАК «Нафтогаз України» задоволено та стягнуто з КП «Теплоенерго» на користь ДП «Газ-тепло» НАК «Нафтогаз України» 1497918,45 грн. основного боргу за договором, 14980 грн. витрат по сплаті державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2009 року в справі №3/63-09, 10.06.2009 року видано виконавчий документ.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2010 року в справі №3/63-09 замінено сторону у виконавчому провадженні - стягувача ДП «Газ-тепло» НАК «Нафтогаз України» на його правонаступника Дочірню компанію «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Відповідно до ст.25 ГПК Укпраїни (в редакціїї, що діяла на момент зміни сторони) в разі вибуття однієї з сторін у спірному або встановленому рішенням господарського суду правовідношенні внаслідок реорганізації підприємства чи організації господарський суд здійснює заміну цієї сторони її правонаступником, вказуючи про це в рішенні або ухвалі. Усі дії, вчинені в процесі до вступу правонаступника, є обов`язковими для нього в такій же мірі, в якій вони були б обов`язковими для особи, яку він замінив. Правонаступництво можливе на будь-якій стадії судового процесу.

Отже, усі до стягнення суми належать Позивачеві як правонаступнику ДП «Газ-тепло» НАК «Нафтогаз України».

На підставі положень ст. 625 ЦК України Позивач нарахував Відповідачу 71017,31 грн. 3% річних за період з 12.04.2016р. по 12.04.2019р. та 1106106,41 грн. інфляційних втрат за період з квітня 2016р. по лютий 2019р. на суму боргу у розмірі 788880,45грн. Зазначена сума включає до себе загальну заборгованість Відповідача за наказом суду від 30.03.2009 року в справі №3/63-09, що свідчить про нарахування 3% річних та інфляції на суму судових витрат Позивача у вигляді державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ суду виконувався боржником наступним чином: 200000 грн. перераховані 25.10.2017, 135000,0грн. - 26.10.2017, 365000,0грн. - 27.10.2017, 25736,0грн.- погашені заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог №3106 від 05.12.2018. З останньої суми 1600 грн. згідно з додатковим листом боржника від 17.12.2018 №3106/1-доп до заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог призначалися на погашення судових витрат. Таким чином, основний борг після зарахування зустріних однорпідних вимог був погашений на суму 24136,0грн. (25736,0грн.- 1600,0).

Зазначені обставини доводяться матеріалами справи і не заперечуються сторонами.

Отже, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що з урахуванням обставин часткового виконання наказу суду боржником, сума виключно основного боргу за наказом суду в період з 12.04.2016р. по 12.04.2019р. складає 773782,45грн. За розрахунками суду 3% річних та інфляційні втрати на цю суму складають 64902,98грн. та 311154,73грн. відповідно.

Під час розгляду справи Відповідач доказів повного виконання наказу суду не надав.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення

Згідно з ст. 526 ЦК України, вимоги якої кореспондуються зі ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2009 року в справі №3/63-09 встановлений факт виникнення боргу на суму 1497918,45грн. за договором комісії від 01.10.2005 року №12/05-433/2, укладеного між ДП "Газ-тепло" та Обласним комунальним підприємством "Дніпротеплоенерго" та переведення цього боргу на КП "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради за договором про переведення боргу від 03 квітня 2006 року № 17/06-279/1. Отже, зазначеним рішенням суду позовні вимоги ДП «Газ-тепло» НАК «Нафтогаз України» задоволено та стягнуто з КП «Теплоенерго» на користь ДП «Газ-тепло» НАК «Нафтогаз України» 1497918,45 грн. основного боргу за договором, 14980 грн. витрат по сплаті державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Положеннями ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Враховуючи те, що заборгованість Відповідача перед Позивачем зі сплати основного боргу в сумі1497918,45 грн. за договором комісії від 01.10.2005 року №12/05-433/2 стягнута судовим рішенням від 30.03.2009 року в справі №3/63-09, не була оплачена Відповідачем у повному обсязі, Позивач набув права на нарахування та стягнення з Відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

У відзиві на позов Відповідачем стверджується про пропуск Позивачем строку позовної давності.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України).

До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

У постанові Верховного Суду (у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду) від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували поданню позову.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 257 ЦК України, нарахування 3% річних та інфляційних втрат правомірно заявлено Позивачем до стягнення за останні три роки, які передували зверненню Позивача з позовом у справі (12.04.2019 - подання позову через поштову установу), тобто з 12.04.2016. по 12.04.2019.

Також слід зазначити, що судові витрати, які стягнуті за наказом суду, не є заборгованістю за договором комісії від 01.10.2005 року №12/05-433/2, тому нарахування 3% річних та інфляційних на суму судових витрат з боку Позивача є безпідставним.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові цього Суду від 17.04.2019року у справі №910/1973/18.

Таким чином, нарахування 3% річних та інфляційних втрат буде правомірним лише на суму 773782,45грн. основної заборгованості Відповідача. За розрахунками суду 3% річних та інфляційні втрати на цю суму складають 64902,98грн. та 311154,73грн. відповідно.

6. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним обґрунтованість нарахування 3% річних на суму 64902,98 грн. та інфляційних втрат на суму 311154,73 грн. В решті позовних вимог суд відмовляє, оскільки нарахування 3%річних та інфляційних втрат на суму судових витрат Позивача суд визнає безпідставним.

Посилання Відповідача на сплив позовної давності для стягнення спірних сум відхиляється судом з огляду на факт стягнення суми основного боргу в судовому порядку та нарахування спірних сум за період в межах строку позовної давності. Посилання Відповідача на відсутність його вини у невиконанні судового наказу суд визнає таким, що не звільняє його від відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань з огляду на положення ст.625 ЦК України, згідно з якими боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов Дочірньої компанії "ГАЗ УКРАЇНИ" Національної акціонерної компанії "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" до Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської ради (49044, м.Дніпро, пр.Д.Яворницького, 37, ) на користь Дочірньої компанії "ГАЗ УКРАЇНИ" Національної акціонерної компанії "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, буд. 1, ) 3% річних від простроченої суми в розмірі 64902,98 грн., інфляційні втрати в розмірі 311 154,73 грн. та 5640,87 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строки та порядку, встановлені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в двадцятиденний строк з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 28.05.2019

Суддя Н.Б. Кеся