ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2019 р. Справа№ 910/14892/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Петрик М.О.

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Експресс-Транс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2019

у справі № 910/14892/18 (суддя Курдельчук І. Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Диліжанс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Експресс-Транс"

про стягнення 24 000,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Диліжанс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною до Товариства з обмеженою відповідальністю "Експресс-Транс" про стягнення 24 000,00 грн.

В обґрунтування позовної заяви, позивач посилається на те, що ТОВ "Експресс-Транс" порушило строк завантаження на 6 діб і строк поставки вантажу на 4 доби, у зв`язку з чим сума штрафу, яка має бути сплачена відповідачем складає 24 000,00 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.01.2019 позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Експресс-Транс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Диліжанс" 15 000,00 грн. штрафу і 1 101 грн. 25 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що наявні в матеріалах справи електронні листи не підтверджують досягнення згоди щодо зміни строків перевезення. Також суд зазначив, що оскільки сторони у додаткових умовах заявки, яка є невід`ємною частиною Договору, чітко визначили, що розмір штрафу складає 1 500 грн. за добу, то підстави для застосування штрафу у більшому розмірі, а саме за пунктом 5.4 Договору, відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Експресс-Транс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2019 по справі № 910/14892/18 та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржене рішення прийняте з порушенням норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права у зв`язку з неповним дослідженням доказів. Зокрема, апелянт зазначає, що перевізником послуги з перевезення вантажу були надані належним чином, вантаж отримано 03.01.2018, а тому позивач, в разі незгоди з строками доставки товару, у відповідності з статтею 30 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, повинен був подати претензію до 24.01.2018, однак така претензія була надіслана відповідачу лише 15.05.2018.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи між суддями, справу № 910/14892/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є. Ю., Сулім В. В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 відкрито апеляційне провадження у справі 910/14892/18 та надано право учасникам справи скористатись своїми правами, передбаченими ст. ст. 251, 263, 267 Господарського процесуального кодексу України.

Через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2019 справу № 910/14892/18 призначено до розгляду у судовому засіданні на 22.05.2019.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 враховуючи перебування на навчанні в період з 17.05.2019 по 24.05.2019 судді Суліма В. В., який не є головуючим суддею, справу № 910/14892/18 передано на повторний автоматизований розподіл.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу справ від 20.05.2019, справу № 910/14892/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Руденко М. А., Пономаренко Є. Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Експресс-Транс" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2019 у справі № 910/14892/18 у складі колегії суддів: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Руденко М. А., Пономаренко Є. Ю. до свого провадження.

Позиції учасників справи

23.04.2019 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Позивач, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, вказав, що факт неналежного виконання умов договору, а саме прострочення доставки вантажу з вини відповідача, останнім не заперечується.

Явка представників сторін

Представники сторін у судове засідання 22.05.2019 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час і місце розгляду справи представники сторін були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, явка сторін не визнавалася обов`язковою судом апеляційної інстанції, в матеріалах справи міститься відзив на апеляційну скаргу, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 22.05.2019 за відсутності представників сторін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

12.12.2013 між ТОВ "Євро-Диліжанс" (експедитор) і ТОВ "Експресс-Транс" (перевізник) було укладено Договір, за умовами якого експедитор замовляє, а перевізник надає послуги з організації і виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародних сполученнях та територією України (пункт 1.1 Договору)

Відповідно до підпункту 2.1.1. пункту 2.1. договору експедитор зобов`язується надавати вантажі для перевезень на підставі узгодженого замовлення на перевезення, що є невід`ємною частиною Договору, в якому вказані: пункт завантаження, дата і час прибуття в пункт завантаження, пункт розвантаження, контактні особи та їх телефони, назва та характеристика вантажу, об`єм та вага вантажу, вартість перевезення, додаткові вимоги.

Згідно з п.п. 2.2.1, 2.2.4, 2.2.6 п. 2.2. договору перевізник зобов`язується:

у випадку досягнення згоди сторін щодо умов конкретного перевезення вантажів, направляти експедитору підтверджене штампом перевізника замовлення на перевезення з вказівкою водія та державного номера(-ів) автомобіля(-ів);

подати автомобілі під завантаження/розвантаження за адресою і в терміни, вказані в узгодженому замовленні на перевезення;

повідомляти експедитора про виникнення будь-яких перешкод виконанню перевезення (ДТП, вилучення вантажу компетентними органами, відмова вантажоодержувача прийняти вантаж тощо).

Відповідно до п. 5.4. договору за неподання автотранспорту в пункт завантаження в узгоджені з експедитором терміни, перевізник виплачує штраф у розмірі еквівалент 100 доларів США по курсу Національного банку України на день виставлення рахунку-фактури - на території України і еквівалент 100 євро по курсу Національного банку України на день виставлення рахунку-фактури - на території інших держав, за кожну повну добу простою.

Згідно з п. 8.3. договору він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2015; якщо жодна із сторін за два місяці до закінчення строку дії Договору не попередить іншу сторону про припинення/розірвання Договору, то Договір зберігає свою силу кожного разу ще на один календарний рік.

20.12.2017 сторонами було погоджено та письмово оформлено заявку №5 щодо здійснення перевезення у міжнародному сполученні за маршрутом: "Overseas Distribution Company NV Mexicostraat 3 2030 Antwerpen"; дата та час завантаження: 22.12.2017 час роботи складу; вартість перевезення: 1 300 євро за курсом Національного банку України на момент поставки; строк поставки: 27-28.12.2017; додаткові умови: норматив на завантаження/розвантаження 24/48 годин, штрафні санкції за недотримання нормативів та строків поставки - 1 500 грн. за кожну добу.

У відповідності до міжнародної товарно-транспортної накладної CMR №1.12.2018 ТОВ «Експрес-Транс» прийняло до перевезення вантаж, а саме 3 європалети. Вказаний вантаж було доставлено замовнику 03.01.2018.

Відповідач направив на адресу позивача претензію № 92 від 15.05.2018 в якій з посиланням на порушення позивачем своїх зобов`язань з завантаження товару на 6 діб (28.12.2017 замість 22.12.2017) та його доставки на 4 доби (03.01.2018 замість 27-28.12.2017) за заявкою № 5 від 20.12.2017, та на передбачену п. 5.4. договору відповідальність позивача за такі порушення у вигляді сплати штрафу, просив останнього застосувати штрафні санкції, зменшити суму фрахту на 24 000,00 грн., та направити на його адресу відповідні відкориговані рахунки на оплату.

У відповідь на зазначену претензію, позивач направив на адресу відповідача лист № 0099 від 07.06.2018 в якій зазначив, що заявку на перевезення № 5 від 20.12.2017 ним виконано належним чином, в повному обсязі та у відповідності до домовленостей, які мали місце між сторонами з приводу її виконання. З урахуванням зазначених обставин позивач повідомив, що він не визнає вказану претензію відповідача.

Обставини щодо несплати відповідачем штрафу за неналежне виконання обов`язків перевізником за заявкою на перевезення № 5 від 20.12.2017 стало підставою для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Статями 11, 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 929 Цивільного кодексу України, що узгоджується із ст. 9 Закону України «Про транспортну-експедиторську діяльність» за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Статтею 909 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту.

Приписами ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України передбачено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Перелік документів, що підтверджують приймання вантажу до транспортування зазначені в статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Відповідно до ч.ч. 11, 12 ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Таким документом, в тому числі, може бути міжнародна автомобільна накладна (CMR). Факт надання послуги при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про транзит вантажів", який визначає засади організації та здійснення транзиту вантажів авіаційним, автомобільним, залізничним, морським і річковим транспортом через територію України, транзит вантажів супроводжується товарно-транспортною накладною, складеною мовою міжнародного спілкування. Залежно від обраного виду транспорту такою накладною може бути авіаційна вантажна накладна (Air Waybill), міжнародна автомобільна накладна (CMR), накладна УМВС (СМГС), накладна ЦІМ (СІМ), накладна ЦІМ/УМВС (CIM/SMGS, ЦИМ/СМГС), коносамент (Bill of Lading). Крім цього, транзит вантажів може супроводжуватися (за наявності) рахунком-фактурою (Invoice) або іншим документом, що вказує вартість товару, пакувальним листком (специфікацією), вантажною відомістю (Cargo Manifest), книжкою МДП (Carnet TIR), книжкою АТА (Carnet ATA). При декларуванні транзитних вантажів відповідно до митного законодавства України до органів доходів і зборів подається вантажна митна декларація (ВМД) або накладна УМВС (СМГС), накладна ЦІМ (СІМ), накладна ЦІМ/УМВС (CIM/SMGS, ЦИМ/СМГС), книжка МДП (Carnet TIR), книжка АТА (Carnet ATA), необхідні для здійснення митного контролю.

Як свідчать матеріали справи, на виконання заявки № 5від 20.12.2017 позивачем надано відповідачу послуги перевезення вантажу, про що свідчить відмітка вантажоодержувача на міжнародній товарно-транспортній накладній - CMR № 145847863 від 28.12.2018. Дата доставки вантажу зазначена в CMR - 03.01.2018.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" міжнародним перевезенням визнається перевезення вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону. Організацію міжнародних перевезень вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень (ст. 53 Закону вказаного Закону).

Як вбачається з Міжнародної товарно-транспортної накладної, місцем завантаження товару визначено м. Антверпен (Бельгія), а місцем вивантаження - м. Харків (Україна), тобто перевізником здійснювалось перевезення вантажу у міжнародному сполучені.

Одним із основних міжнародних документів, який регулює відносини сторін при виконанні міжнародних перевезень вантажів автотранспортом, є Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, підписана в Женеві 19 травня 1956р (далі - Конвенція), до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України № 57-V від 01.08.2006 р. «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів», а згідно листа Міністерства закордонних справ України від 16.05.2007 № 72/14-612/1-1559 «Щодо набуття чинності міжнародними договорами» ця Конвенція набрала чинності для України 17 травня 2007 року.

Відповідно до ст. 1 Конвенції вона застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Статтею 4 Конвенції передбачено, що договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.

Господарським судом Харківської області 31.07.2018 прийнято рішення у справі № 922/1420/18 за позовом ТОВ "Експресс-Транс" до ТОВ "Євро-Диліжанс" про стягнення 169 881,11 грн., яке набрало законної сили.

Вказаним рішення встановлено, що факт наявності у відповідача заборгованості за надані позивачем послуги з перевезення вантажу за заявкою на перевезення № 5 від 20.12.2017 в сумі 28 544,05 грн. підтверджується матеріалами справи, та відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано. Строк виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати визначено зазначеною заявкою, та є таким, що настав.

Вказаним рішенням також встановлено, що оригінали акта, CMR від 28.12.2018 №145847863 та рахунку-фактури від 03.01.2018 №7 на суму 43 544,05 грн. отримані ТОВ "Євро-Диліжанс" 26.01.2018, що підтверджується інформацією з офіційного сайту публічного акціонерного товариства "Укрпошта". Надіслання відповідачем такої кореспонденції на адресу ТОВ "Євро-Диліжанс" підтверджується витягом з журналу вихідної кореспонденції та квитанцією від 18.01.2018.

Частиною четвертою статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, враховуючи склад сторін у даній справі та у справі №922/1420/18, обставини, встановлені судовим рішенням у справі №922/1420/18, мають преюдиційний характер та не доказуються при розгляді даної справи.

Стосовно доводів відповідача, що отримання таких документів позивачем і відсутність будь-яких зауважень щодо перевезення вантажу у є підставою для незастосування до ТОВ "Експресс-Транс" штрафних санкцій, колегія суддів зазначає, що прийняття позивачем виконання перевезення вантажу не обмежує право позивача на застосування штрафних санкцій до відповідача у зв`язку з порушеннями строку перевезення.

Як зазначає відповідач, між сторонами було досягнуто згоди щодо зміни строків поставки товару шляхом електронного листування.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, долучені до матеріалів справи скріншоти електронних листів не підтверджують досягнення згоди щодо зміни строків перевезення.

Крім того, листом від 07.06.2018 №009 відповідач фактично визнав відмову від здійснення перевезення у зазначені в заявці строки, оскільки зазначив, що від заявки № 5 від 20.05.2017 перевізник був вимушений відмовитися у зв`язку з незалежними від нього причинами, а саме з огляду на те, що замовлений до перевезення вантаж неможливо було розмістити у вказаний транспортний засіб з огляду на його перевантаження.

Так, позивач просить стягнути з відповідача 24 000,00 грн. штрафу, зазначаючи, що додатковими умовами заявки від 20.12.2017 №5 передбачено, що штрафні санкції за невиконання нормативів завантаження/розвантаження і строку доставки вантажу передбачено у сумі 1 500 грн. на території України та 3 000 грн. на території інших держав, за кожну добу.

Пунктом 1 ст. 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодекс визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ст. 923 ЦК України у разі прострочення доставки вантажу перевізник зобов`язаний відшкодувати другій стороні збитки, завдані порушенням строку перевезення, якщо інші форми відповідальності не встановлені договором, транспортними кодексами (статутами).

Згідно з наявною в матеріалах справи заявкою від 20.12.2017 № 5 штрафні санкції за недотримання нормативів та строків поставки встановлені у сумі 1 500 грн. за кожну добу.

Як вбачається з умов договору, сторони чітко визначили, що умови кожного конкретного перевезення узгоджуються у відповідній заявці.

Оскільки сторони у додаткових умовах заявки, яка є невід`ємною частиною договору, чітко визначили, що розмір штрафу складає 1 500 грн. за добу, а тому суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що підстави для застосування штрафу у більшому розмірі, а саме за пунктом 5.4 Договору, відсутні.

Як вбачається з заявки на перевезення вантажу, між сторонами було передбачено дату та час завантаження: 22.12.2017 і дату доставки вантажу - 27-28.12.2017.

Як вбачається з відомостей CMR, вантаж було завантажено 28.12.2017 та доставлено в пункт призначення - 03.01.2018.

Таким чином, за порушення строків завантаження на 6 днів з відповідача підлягає стягненню 9 000 грн. (1 500 грн. * 6 днів) штрафу, а за порушення строку перевезення вантажу на 4 дні - 6 000 грн. (1 500 грн. * 4 дні) штрафу, тобто всього 15 000 грн. штрафу.

З приводу посилань відповідача як на одну з підстав відмови у стягненні штрафу, а саме посилання на недотримання позивачем приписів статті 30 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19 травня 1956 року, що полягає у ненаданні доказів направлення відповідачу претензії протягом двадцяти одного дня від дня передачі вантажу у розпорядження одержувача, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до частини 3 статті 30 даної Конвенції прострочення в доставці вантажу може призвести до сплати компенсації лише в тому випадку, якщо заява перевізнику була зроблена у письмовій формі протягом двадцяти одного дня від дня передачі вантажу у розпорядження одержувача.

Варто зауважити, що під поняттям "перевізника" визначеного частиною 3 статті 30 Конвенції слід розуміти особу, яка на договірних відносинах надає послуги з перевезення вантажовідправнику/вантажоодержувачу, оскільки усі інші особи залучені безпосереднім перевізником для виконання перевезення, підпадають під визначення "агентів", "службовців", "інших осіб", мова про яких йдеться в статті 3 даного акту.

Отже вимога, закріплена в частині 3 статті 30 Конвенції стосується питання стягнення саме вантажовідправником/вантажоодержувачем збитків з безпосереднього перевізника товару, та не поширює свою дію на випадок стягнення експедитором з перевізника штрафу за затримку доставки вантажу.

Відповідно, регулювання правовідносин сторін за договором на транспортно-експедиційні послуги виключно базуючись на основі Конвенції є помилковим, оскільки останні не є відносинами між перевізником та вантажовідправником/вантажоодержувачем, а полягають у організації перевезення та наданні інших послуг, пов`язаних з перевезенням на відміну від правовідносин саме з перевезення, в тому числі і у міжнародному сполученні. виконання зобов`язання.

При цьому, з аналізу ст. ст. 23, 30 Конвенції вбачається, що сплата компенсації пов`язана виключно із завданням збитків у випадку прострочення доставки, якщо позивач доведе, що таке прострочення завдало збитку.

В той же час, сама Конвенція не містить жодних застережень щодо неможливості встановлення у договорі між сторонами штрафних санкцій як виду забезпечення.

Натомість, сторонами в договорі та заявці визначена відповідальність і безпосередньо за порушення строків доставки вантажу, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, за порушення строків завантаження на 6 днів з відповідача підлягає стягненню 9 000 грн. (1 500 грн. * 6 днів) штрафу, а за порушення строку перевезення вантажу на 4 дні - 6 000 грн. (1 500 грн. * 4 дні) штрафу, тобто всього 15 000 грн. штрафу.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2019 року у справі № 910/14892/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Експресс-Транс" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2019 року у справі № 910/14892/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2019 року у справі № 910/14892/18 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/14892/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 24.05.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко