ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/800/19

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Дімовій А.І.

За участю представників сторін:

Від позивача: Мастюгін Д.І. на підставі ордеру;

Від відповідача: Черненко М.О. за довіреністю від 17.01.2019р.;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Укравтозапчастина" до публічного акціонерного товариства сільськогосподарського підприємства „Чорноморська перлина" про стягнення 89 533,77 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Укравтозапчастина" (далі по тексту - ТОВ „Укравтозапчастина") звернулось до господарського суду із позовною заявою до публічного акціонерного товариства сільськогосподарського підприємства „Чорноморська перлина" (далі по тексту - ПАТ „Чорноморська перлина") про стягнення заборгованості у загальному розмірі 89 533,77 грн., яка складається із суми основного боргу у розмірі 66 874,60 грн., пені у розмірі 14844,21 грн., збитків від інфляції у розмірі 6420,60 грн., трьох відсотків річних у розмірі 1394,36 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору поставки товару №43 від 31.01.2017р. в частині повної оплати вартості поставленого позивачем товару.

Відповідач заперечував проти задоволення заявленого позивачем позову з підстав його необґрунтованості та незаконності. ПАТ „Чорноморська перлина" було, зокрема зауважено, що позивачем не було надано суду специфікацій на підтвердження факту поставки товару за кількістю, якістю, асортиментом та номенклатурою. Крім того, відповідачем було наголошено, що наявні в матеріалах справи видаткові накладні не містять прізвища та ініціалів особи, якою було отримано товар, що свідчить про не доведення позивачем поставки товару безпосередньо відповідачу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

31.01.2017р. між ТОВ „Укравтозапчастина" (Постачальник) та ПАТ „Чорноморська перлина" (Покупець) було укладено договір поставки №43, відповідно до п. п. 1.1, 1.2 якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця товар в асортименті, кількості та за ціною, вказаними в заявці та погодженої сторонами письмово, в тому числі за допомогою факсимільного або електронного зв`язку. Підтвердженням факту узгодження сторонами найменування, асортименту, кількості, ціни товару є прийняття Покупцем товару за видатковою накладною або за актом приймання-передачі. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією, яка додається до цього договору та є його невід`ємною частиною. На кожну партію товару складається окрема Специфікація.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Відповідно до п. 2.2 договору поставки №43 від 31.01.2017р. Покупець повинен здійснити оплату вартості кожної партії товару на протязі 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту отримання відповідної партії товару від Постачальника.

Згідно з п. п. 3.1, 3.5 договору поставки №43 від 31.01.2017р. товар за цим договором постачається на умовах ЕХW, місце поставки - склад Постачальника за адресою: 65085, м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, 16, у відповідності з Міжнародними правилами тлумачення торговельних термінів „Інкотермс" (редакція 2010 року), з урахуванням особливостей, наведених у договорі. Право власності на товар, а також ризик випадкової загибелі чи псування товару переходить до Покупця в момент передачі товару у місці поставки, вказаному у п. 3.1 договору.

Положеннями п. 3.6 договору поставки №43 від 31.01.2017р. приймання товару Покупцем по кількості, асортименту, комплектності, якості, тарі та (або) упаковці товару здійснюється в порядку, передбаченому чинним законодавством, в момент його отримання від Постачальника. Покупець зобов`язаний перевірити кількість, асортимент, комплектність, якість, цілісність тари та (або) упаковки, пломб на них (у разі наявності), а також відсутності ознак пошкодження та/або псування Товару. Рекламації від Покупця приймаються в порядку та на умовах, визначених в додатку 1 до цього договору.

Відповідно до п. 5.1 договору поставки №43 від 31.01.2017р. у випадку порушення строків оплати товару Покупець, в першу чергу, сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення оплати та, відповідно до статті 625 ЦК України, відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 3 % річних від простроченої суми боргу за весь період прострочення, а потім сплачує суму основного боргу з урахуванням п.2.5. та 2.6. договору.

Згідно з п. 11.1 договору поставки №43 від 31.01.2017р. цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2018р. Закінчення строку дії цього договору або дострокове його розірвання не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Шляхом підписання додатку №1 до договору поставки №43 від 31.01.2017р. сторонами було погоджено правила приймання Покупцем партії товару по номенклатурі, кількості і якості від Постачальника, порядок пред`явлення Покупцем претензії, що виникли в результаті приймання партій товару й оформлення повернення товару Постачальникові.

Відповідно до п. 4 додатку №1 до договору поставки №43 від 31.01.2017р. після завершення приймання товару, Покупець передає Постачальнику наступні документи: доручення на одержання товару уповноваженою Покупцем особою, завірену підписами головного бухгалтера й директора, завірену печаткою Покупця, номер доручення повинен бути вписаний у видатковій накладній; по одному екземпляру кожної видаткової накладної, підписаної уповноваженою особою Покупця й при необхідності завіреною печаткою Покупця, із вказівкою ініціалів уповноваженої Покупцем особи на одержання товару.

На виконання умов договору поставки №43 від 31.01.2017р., укладеного між сторонами по справі, ТОВ „Укравтозапчастина" було поставлено відповідачу товар, що підтверджується наступними видатковими накладними: №Од-РНк-001912 від 04.07.2018р. на суму 25 607,40 грн.; №Од-Рнк-001937 від 06.07.2018р. на суму 11 368,80 грн.; №Од-Рнк-001963 від 10.07.2018р.; №Од-Рнк-001982 від 11.07.2018р. на суму 35 619,00 грн.; №Од-Рнк-001983 від 11.07.2018р. на суму 931,80 грн.; №Од-Рнк-001985 від 11.07.2018р. на суму 2 353,80 грн.; №Од-Рнк-002001 від 12.07.2018р. на суму 21 916,80 грн.; №Од-Рнк-002004 від 12.07.2018р. на суму 1 464,60 грн.; №Од-Рнк-002049 від 17.07.2018р. на суму 411,00 грн.; №Од-Рнк-002050 від 17.07.2018р. на суму 69,00 грн.; №Од-Рнк-002063 від 18.07.2018р. на суму 3981,00 грн.; №Од-Рнк-002083 від 19.07.2018р. на суму 29129,40 грн.; №Од-Рнк-002092 від 19.07.2018р. на суму 1656,00 грн. Відповідно до наявної в матеріалах справи довіреності №4004 від 04.07.2018р. товар від імені відповідача був отриманий ОСОБА_1

ПАТ „Чорноморська перлина" в рахунок оплати вартості отриманого товару було перераховано ТОВ „Укравтозапчастина" грошові кошти у загальному розмірі 77 000,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по банківському рахунку позивача.

07.02.2019р. ТОВ „Укравтозапчастина" звернулось до ПАТ „Чорноморська перлина" із претензією, відповідно до якої позивач просив оплатити вартість поставленого товару на підставі вищевказаних накладних, заборгованість за якими, з огляду на часткову оплату товару, складала 66 784,60 грн. Оскільки претензія ТОВ „Укравтозапчастина" була залишена ПАТ „Чорноморська перлина" без відповіді та задоволення, позивачем з метою захисту порушеного права і було подано до господарського суду даний позов. При цьому, після відкриття провадження у даній справі, ПАТ „Чорноморська перлина" було перераховано на користь ТОВ „Укравтозапчастина" грошові кошти у розмірі 18000,00 грн., на підтвердження чого позивачем було надано суду виписку по банківському рахунку.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Положеннями ст. 530 ЦК України встановлено наступне: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи, заборгованість ПАТ „Чорноморська перлина" перед ТОВ „Укравтозапчастина" за поставлений відповідно до договору №43 від 31.01.2017р. та на підставі вище перерахованих накладних товар станом на момент звернення позивача до господарського суду із позовними вимогами складала 66 874,60 грн. При цьому, відповідно до наданої позивачем виписки по банківському рахунку відповідачем після відкриття провадження у даній справі в рахунок погашення заборгованості за договором поставки №43 від 31.01.2017р. було перераховано на користь позивача грошові кошти у розмірі 18 000,00 грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що станом на момент вирішення даного спору по суті, розмір основної заборгованості відповідача перед позивачем складає 48874,60 грн., у зв`язку з чим, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.2 ч.1, ч. 4, 5 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

За таких обставин часткове погашення відповідачем спірної суми боргу у процесі розгляду справи свідчить про необхідність закриття провадження по даній справі в частині позовних вимог ТОВ „Укравтозапчастина" до ПАТ „Чорноморська перлина" про стягнення суми основного боргу у розмірі 18000,00 грн.

З викладених обставин, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ „Укравтозапчастина" до ПАТ „Чорноморська перлина" про стягнення суми основного боргу у розмірі 48874,60 грн.

Господарський суд критично оцінює доводи ПАТ „Чорноморська перлина", яким під час розгляду даної справи було наголошено, що надані позивачем видаткові накладні не містять прізвища та ініціалів особи, якою було отримано товар, що свідчить про не доведення позивачем поставки товару безпосередньо відповідачу, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" 16 липня 1999 року N 996-XIV (з наступними змінами та доповненнями, в редакції чинній на дату складення вище перерахованих накладних) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Господарський суд зауважує, що факт відсутності у видаткових накладних ініціалів особи, якою було отримано товар, не може бути підставою для невизнання такої господарської операції та відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення основного боргу, оскільки наявна в матеріалах справи довіреність на отримання товару, видана позивачем на ім`я ОСОБА_1 дає змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, а, отже, підтверджує факт отримання відповідачем товару. При цьому, господарський суд звертає увагу відповідача, що оформлення довіреності за типовою формою, яка затверджена на підставі наказу Міністерства фінансів України №99 від 16.05.1996р., який втратив чинність з 01.01.2015р., не свідчить про відсутність у представника відповідача повноважень на отримання товару.

Крім того, господарський суд відхиляє доводи ПАТ „Чорноморська перлина", яким під час розгляду даної справи було наголошено, що відсутність в матеріалах справи специфікацій свідчить про недоведеність факту поставки товару за кількістю, якістю, асортиментом та номенклатурою, оскільки, по-перше, відповідно до ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" факт поставки товару підтверджується первинним документами, по-друге, п. 1.1 договору поставки №43 від 31.01.2017р. сторонами було передбачено, що підтвердженням факту узгодження сторонами найменування, асортименту, кількості, ціни товару є прийняття Покупцем товару за видатковою накладною або за актом приймання-передачі.

З посиланнями на умови п. 5.1 договору поставки №43 від 31.01.2017р. та приписи чинного законодавства ТОВ „Укравтозапчастина" було нараховано ПАТ „Чорноморська перлина" пеню у загальному розмірі 14844,21 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов`язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань. Частиною ст. ст. 547, 548 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" (з наступними змінами і доповненнями) огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 ГПК України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок пені, заявленої до стягнення, яка була розрахована ТОВ „Укравтозапчастина" за кожною видатковою накладною окремо, господарський суд дійшов висновку про правильність та обґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку, що має наслідком необхідність задоволення позовних вимог ТОВ „Укравтозапчастина" у названій частині.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв`язку із порушенням відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати вартості поставленого позивачем товару на виконання умов договору поставки №43 від 31.01.2017р., позивачем в порядку ст. 625 ЦК України було нараховано до сплати збитки від інфляції у розмірі 6420,60 грн. та три відсотки річних у розмірі 1394,36 грн.

Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок збитків від інфляції та трьох відсотків річних, господарський суд дійшов висновку про їх правильність та обґрунтованість. Викладене має наслідком необхідність задоволення позовних вимог ТОВ „Укравтозапчастина" до ПАТ „Чорноморська перлина" шляхом присудження до стягнення на користь позивача збитків від інфляції у розмірі 6420,60 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 1394,36 грн.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Підсумовуючи вищезазначене, позов товариства з обмеженою відповідальністю „Укравтозапчастина" до публічного акціонерного товариства сільськогосподарського підприємства „Чорноморська перлина" підлягає задоволенню шляхом присудження до стягнення на користь позивача основного боргу у розмірі 48874,60 грн., пені у розмірі 14844,21 грн., збитків від інфляції у розмірі 6420,60 грн., трьох відсотків річних у розмірі 1394,36 грн. відповідно до ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 546-549, 610 - 612, 615, 617, 625, 627, 629, 662, 664, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 175, 193, 230-232, 233 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань". Провадження у справі в частині позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю „Укравтозапчастина" про стягнення суми основного боргу у розмірі 18000,00 грн. підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

При цьому, господарський суд звертає увагу ПАТ „Чорноморська перлина", яким під час розгляду справи було наголошено про сплату відповідачем судового збору із порушенням вимог законодавства, на приписи п. 1 ч. 1 ст. 163 ГПК України, відповідно до якої у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується. Відповідно до ст. 4 Закону України „Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характер ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, підстави для сплати позивачем судового збору окремо за кожною позовною вимогою майнового характеру відсутні.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України. При цьому, сума судового збору у розмірі 386,20 грн., у зв`язку з закриттям провадження у справі в частині позовних вимог, підлягає поверненню позивачеві у порядку, встановленому ст. 7 Закону України „Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 86, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, 236 - 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі №916/800/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Укравтозапчастина" до публічного акціонерного товариства сільськогосподарського підприємства „Чорноморська перлина" в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 18000,00 грн. - закрити.

2. Позов задовольнити.

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства сільськогосподарського підприємства „Чорноморська перлина" /68162, Одеська область, Татарбунарський район, село Базар`янка, вул. Шевченка, буд. 37, ідентифікаційний код 00413446/ на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Укравтозапчастина" /02088, м. Київ, вул. Першого Травня, 1А, ідентифікаційний код 30722204/ суму основного боргу у розмірі 48874,60 грн. /сорок вісім тисяч вісімсот сімдесят чотири грн. 60 коп./, пеню у розмірі 14844,21 грн. /чотирнадцять тисяч вісімсот сорок чотири грн. 21 коп./, збитки від інфляції у розмірі 6420,60 грн. /шість тисяч чотириста двадцять грн. 60 коп./, три відсотки річних у розмірі 1394,36 грн. /одна тисяча триста дев`яносто чотири грн. 36 коп./, судовий збір у розмірі 1534,80 грн. /одна тисяча п`ятсот тридцять чотири грн. 30 коп./

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27.05.2019р.

Суддя С.П. Желєзна