ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2019 р. Справа№ 910/23161/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Пашкіної С.А.

Мартюк А.І.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: Пушкар І.А. - адвокат

від відповідача: Гаврющенко В.В. - адвокат

Кириленко О.П. - адвокат

від прокуратури: Кравчук О.А. - прокурор відділу за посвідченням № 043796 від 01.08.2016

від Кабінету Міністрів України: Лазаріді О.А. - представник за довіреністю № 233/9.1.4/22-19 від 08.01.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України

на рішення Господарського суду міста Києва, ухваленого 21.02.2018, повний текст якого складений 26.02.2018,

у справі № 910/23161/17 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Кабінет Міністрів України

про зобов`язання укласти договір

за участю Генеральної прокуратури України

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про зобов`язання відповідача укласти з позивачем додаткову угоду № 3 до договору купівлі-продажу природного газу № 14/2363/17 від 13.04.2017 в редакції, викладеній в позовній заяві.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.02.2018, повний текст якого складений та підписаний 26.02.2018, у справі № 910/23161/17 позов задоволено повністю, відповідача зобов`язано укласти з позивачем Додаткову угоду № 3 до Договору купівлі-продажу природного газу № 14/23693/17 від 13.04.2017 у наступній редакції:

Додаткова угода № 3

до Договору купівлі-продажу природного газу

від 13.04.17 №14/2363/17

м. Київ «_» ______ 2017 року

Публічне акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз», далі - Продавець, який має статус платника податку на загальних умовах передбачених Податковим кодексом України, в особі Голови Правління Нєжнової Світлани Володимирівни, яка діє на підставі Статуту, з однієї сторони, і

Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», далі - Покупець, який має статус платника податків на загальних умовах, передбачених Податковим кодексом України, в особі Першого заступника голови правління Переломи С.В., який діє на підставі довіреності від 22.12.16 №14-184, з другої сторони, далі разом іменовані Сторони, окремо - Сторона,

прийшли згоди внести такі зміни та доповнення до Договору від 13.04.17 №14/2363/17:

1. Пункт 2.1. розділу 2 цього Договору викласти у наступній редакції:

« 2.1. Продавець передає Покупцю з 01 квітня 2017 по 31 березня 2018 газ в обсязі 18 101 600 (вісімнадцять мільйонів сто одна тисяча шістсот) куб. м. з наступним розподілом по кварталах:

ВсьогоІІ кв. 2017р.ІІІ кв. 2017р.IV кв. 2017р.І кв. 2018р.
18 101,61 024,0900,611 827,04 350,0

2. Пункт 4.3. розділу 4 цього Договору викласти у наступній редакції:

« 4.3. Загальна розрахункова сума цього Договору складає 87 774 658 грн. 40 коп. (вісімдесят сім мільйонів сімсот сімдесят чотири тисячі шістсот п`ятдесят вісім грн.. 40коп.) без ПДВ, крім того ПДВ 17 554 931 грн. 68 коп. (сімнадцять мільйонів п`ятсот п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот тридцять одна грн. 68 коп.), разом 105 329 590 грн. 08 коп. (сто п`ять мільйонів триста двадцять дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто грн. 08 коп.).».

3. Інші умови цього Договору залишаються незмінними та обов`язковими до виконання Сторонами.

4. Ця додаткова угода набирає чинності з дати її підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками. Сторони домовились, що умови цієї додаткової угоди до Договору застосовуються до відносин між ними, що виникли з 1 квітня 2017 року та діють протягом дії цього Договору.

5. Ця додаткова угода складена у двох примірниках, по одному примірнику для кожної із Сторін, які мають однакову юридичну силу і є невід`ємною частиною Договору.

6. Підписи Сторін:

від Продавця від Покупця

____________________ С.В. Нєжнова _______________ С.В. Перелома»

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що:

- постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу №187, за умовами якого на Публічне акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» покладено обов`язок продавати природний газ власного видобутку господарському товариству, єдиним акціонером якого є держава, - Публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», та обов`язок НАК «Нафтогаз України» придбавати такий природний газ для формування ресурсу природного газу для побутових споживачів, релігійних організацій;

- Публічне акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» здійснює видобування природного газу у Стрілковому родовищі (Геніченський район Херсонської області), що підтверджується спеціальним дозволом на користування надрами №2093 від 24.12.1999 року зі строком дії 19 років. (а.с.127);

- за інформацією Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», за період з березня 2014 року по кінець лютого 2017 року в ПСГ ПАТ «Укртрансгаз» закачано 7 466,170 тис.куб.м. природного газу ПрАТ «Пласт» як оператора спільної діяльності згідно з договором про спільну діяльність №272-14 від 05.03.2014, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» та ПрАТ «Пласт», який рішенням господарського суду Київської області від 14.06.2017 по справі №911/639/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2018, визнано недійсним;

- на підставі Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу, для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу №187 від 22.03.2017 Публічне акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» зобов`язано продати Публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» весь наявний у нього обсяг природного газу власного видобутку незалежно від періоду його видобутку.

Не погоджуючись з рішенням, 24.09.2018 Заступник Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 у справі № 910/23161/17 та прийняти нове - про відмову в позові.

У апеляційній скарзі Заступник Генерального прокурора зазначив про те, що рішення суду першої інстанції порушує інтереси держави, прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права - ст. 228 ЦК України, ст.ст. 183, 187 ГК України, ст. 24 Кодексу України про надра, постанови Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 і з порушенням норм процесуального права - ст.ст. 48, 50, 73, 74 ГПК України.

У обґрунтування вказаної позиції апелянт послався на те, що:

- поза увагою суду залишилось те, що природній газ за договором про спільну діяльність № 272-14 від 05.03.2014 видобутий не ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», а ПрАТ «Пласт», яке не має державної частки власності, а тому дія Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу №187 від 22.03.2017 на нього не поширюється;

- судом першої інстанції не враховано, що цей газ видобуто в результаті спільної діяльності за договором, який за позовом заступника Генерального прокурора визнаний недійсним з підстав, передбачених ст. 228 ЦК України, що відображено в постанові Верховного Суду від 31.05.2018 у справі № 911/639/17, проте недійсність правочину не призводить до автоматичного переходу права власності на спірний газ до ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», а на час звернення з позовом у цій справі та її розгляду в судовому порядку вирішувалось питання про застосування наслідків визнання недійсним договору про спільну діяльності (справа № 911/3493/17) шляхом безоплатного повернення спірного газу державі;

- відповідачем приховано від суду ту обставину, що на 5 809,413 тис. куб.м., які підлягають продажу за оскаржуваним рішенням суду першої інстанції, накладено арешт у справі № 911/203/17 за позовом ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» до ПрАТ «Пласт» про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди;

- задоволення судом першої інстанції позовної заяви у цій справі позбавило державу можливості отримати зазначений об`єм газу безкоштовно внаслідок застосування передбаченої законодавством відповідальності за протиправні дії, спрямовані на незаконне заволодіння державним майном.

Обґрунтовуючи звернення до суду з цією апеляційної скаргою в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Заступник Генерального прокурора зазначив про те, що:

- Кабінет Міністрів України згідно зі ст.ст. 113, 116 Конституції України є вищім органом у системі органів виконавчої влади, а згідно зі ст.ст. 22, 29 Бюджетного кодексу України - головним розпорядником бюджетних коштів та забезпечує організацію виконання Державного бюджету України;

- пунктом 23 ч. 2 ст. 29 Бюджетного кодексу України встановлено, що до дохідної частини бюджету належать кошти від санкцій (штрафи, пеня тощо), що застосовуються відповідно до закону;

- враховуючи, що стягнення природного газу в дохід держави на підставі ч. 3 ст. 228 ЦК України є фактично конфіскаційною санкцією, контроль за її виконанням здійснює саме Кабінет Міністрів України, інтереси якого у цій справі було порушено, оскільки в результаті застосування наслідків недійсності правочину, передбачених ч. 3 ст. 228 ЦК України, спірний газ повинен був безкоштовно перейти до бюджету, а він фактично викуплений ПАТ «НАК Нафтогаз України» за пільговою ціною

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

25.06.2018 на виконання Указу Президента України № 454/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах», яким ліквідовано Київський апеляційний господарський суд, утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті «Голос України» № 185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене, Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

На виконання п. 4 розділу ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації від 20.09.2018 № 475, за актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 справу № 910/23161/17 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2018 справа № 910/23161/17 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

При дослідження матеріалів апеляційної скарги судом встановлено, що апеляційну скаргу оформлено з порушенням вимог, встановлених ГПК України, а наведені апелянтом у заяві про поновлення строку на подання апеляційної скарги обставини визнані неповажними, з огляду на що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2018 апеляційну скаргу залишено без руху, апелянту надано час для усунення недоліків шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду доказів направлення позивачу, відповідачу та Кабінету Міністрів України листом з описом вкладення копій платіжного доручення № 3674 від 19.09.2018, а також відповідної заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

30.10.2018 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду на виконання вимог ухвали від 16.10.2018 від апелянта надійшла заява про поновлення строків на апеляційне оскарження та докази направлення позивачу, відповідачу та Кабінету Міністрів України листом з описом вкладення копій платіжного доручення № 3674 від 19.09.2018 (вказаний лист направлений поштою 26.10.2018 - примітка суду).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 відмовлено в задоволенні заяви Заступника Генерального прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва у від 21.02.2018 у справі № 910/23161/17, відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 у справі № 910/23161/17, повернуто Заступнику Генерального прокурора оригінал апеляційної скарги з доданими до неї матеріалами.

Постановою Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 910/23161/17 касаційну скаргу Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України задоволено, ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 у справі № 910/23161/17 скасовано, справу № 910/23161/17 направлено до Північного апеляційного господарського для розгляду апеляційної скарги.

13.02.2019 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла справа № 910/23161/17.

Згідно з витягом передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) 13.02.2019 справа № 910/23161/17 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Розпорядженням № 09.1-08/489/19 від 18.02.2019, у зв`язку перебуванням судді Зубець Л.П., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/23161/17.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2019 справа № 910/23161/17 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Пашкіна С.А., Мартюк А.І.

Ухвалою від 19.02.2019 колегією суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Пашкіна С.А., Мартюк А.І.:

- Заступнику Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 у справі № 910/23161/17;

- відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 у справі № 910/23161/17;

- встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 06.03.2019;

- зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 у справі № 910/23161/17;

- призначено справу № 910/23161/17 до розгляду на 13.03.2019 о 14:00.

07.03.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з посиланням на те, що:

- Заступником Генерального прокурора не доведено необхідності захисту інтересів держави саме прокурором, а також не обґрунтовано підстави звернення до суду з апеляційною скаргою від імені суб`єкта владних повноважень, до компетенція якого віднесені відповідні повноваження, з наданням належних доказів, які б підтверджували встановлення прокурором наявності підстав для представництва у відповідності до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»;

- апелянт, стверджуючи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте необґрунтовано та незаконно, не наводить жодної норми законодавства України, яку б суд порушив при прийнятті даного рішення, не зазначає, які саме матеріали справи не були досліджені та в чому саме полягає необґрунтованість прийнятого рішення;

- апелянтом не надано жодного доказу того, що природний газ в обсязі 5 809,413 тис. куб.м. видобув саме ПрАТ «Пласт»;

- рішенням Господарського суду Київської області від 17.10.2018 у справі № 911/3493/17 Генеральній прокуратурі відмовлено в задоволенні її вимоги щодо стягнення природного газу на користь держави, до якого входить й спірний природній газ;

- оскільки користувачем надрами Стрілкового газового родовища є відповідач, саме він є власником всього природного газу, добутого у вказаному родовищі, в тому числі і спірного;

- на даний час оспорюване рішення суду першої інстанції виконано, а відтак, у разі задоволення апеляційної скарги та його скасування буде порушено принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточного рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного та обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення рішення.

21.03.2019 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вказаний відзив позивачем помилково направлено на адресу суду першої інстанції 05.03.2019 - примітка суду), в якому позивач просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін з посиланням на те, що:

- Заступник Генерального прокурора дійшов хибного висновку щодо неправомірності продажу спірного природного газу, оскільки саме відповідач є користувачем надрами Стрілкового газового родовище, а відтак, саме він є власником всього природного газу, добутого у вказаному родовищі, в тому числі і спірного;

- станом на дату звернення позивача до відповідача з пропозицією укласти спірну додаткову угоду, природній газ ПрАТ «Пласт» як оператора спільної діяльності за договором № 272-14 від 05.03.2014 в ПСГ ПАТ «Укртрансгаз» не обліковувався, оскільки на виконання рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2017 у справі № 911/639/17 ПАТ «Укртрансгаз» було анульовано акти закочування природного газу ПрАТ «Пласт» як оператора спільної діяльності за договором № 272-14 від 05.03.2014 і природний газ в обсязі 7 466,170 тис.куб.м. передано відповідачу;

- недійсність договору про спільну діяльність не призводить, в силу особливостей його правової природи, до переходу ані «автоматичного» ані будь-якого іншого права власності на видобутий газ;

- рішенням Господарського суду Київської області від 17.10.2018 у справі № 911/3493/17 Генеральній прокуратурі відмовлено в задоволенні її вимоги щодо стягнення природного газу на користь держави, до якого входить й спірний природній газ, а відтак, підстави для безоплатної передачі вказаного газу відсутні.

Ухвалою від 06.05.2019 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача залучено Кабінет Міністрів України.

Під час розгляду справи представники прокуратури та третьої особи апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити, представники позивача та відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечили, просили залишити її без задоволення, а оспорюване рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

Постановою Кабінету Міністрів України № 187 від 22.03.2017 затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (далі Положення № 187), яке визначає обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків, що покладаються на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, зокрема для забезпечення стабільності, належної якості та доступності природного газу, підтримання належного рівня безпеки його постачання споживачам, не створюючи загрози першочерговій цілі створення повноцінного ринку природного газу, заснованого на засадах вільної конкуренції з дотриманням принципів пропорційності, прозорості та недискримінації.

15.04.2017 позивач як покупець та відповідач як продавець уклали договір купівлі-продажу природного газу №14/2363/17 (а.с. 15-19 т 1) (далі Договір), відповідно до умов якого відповідач зобов`язався передавати позивачу з 01.04.2017 року по 31.12.2017 року (включно) у власність природний газ власного видобутку для формування ресурсу природного газу відповідно до Положення № 187, а позивач - приймати та оплачувати газ на умовах цього Договору.

Згідно з п. 2.1 Договору відповідач передає позивачу з 01.04.2017 по 31.12.2017 включно газ в обсязі 5 470,00 тис. куб.м., у тому числі по кварталах.

У п. 4.1 Договору сторонами погоджено вартість 1,00 куб.м. газу.

Усі зміни і доповнення до Договору вчиняються у порядку, визначеному чинним законодавством України в письмовій формі, підписуються належним чином уповноваженими представниками сторін і скріплюються їх печатками та є його невід`ємними частинами. (п. 10.1 Договору)

Додатковою угодою № 1 від 22.06.2017 та Додатковою угодою № 2 (а.с. 20-22 т. 1) сторонами внесено зміни до Договору, серед іншого, в частині визначення обсягів газу, які мають бути поставлені за Договором.

Так, згідно з п. 2 Додаткової угоди № 2, загальний обсяг природного газу, купівля-продаж якого є предметом Договору, погоджений сторонами на рівні 9 974,600 тис.куб.м.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Київської області від 14.06.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2018, у справі № 911/639/17 визнано недійсним договір про спільну діяльність № 272-14 від 05.03.2014, укладений між Публічним акціонерним товариством «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» та Приватним акціонерним товариством «Пласт».

Водночас зі змісту ухвали Господарського суду Київської області від 21.02.2017 у справі № 911/203/17 за позовом ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» до ПАТ «Пласт» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про стягнення 4 350 400,96 грн. та Постанови від 27.02.2017 про відкриття виконавчого провадження № 53488457 з виконання ухвали Господарського суду Київської області від 21.02.2017 у справі № 911/203/17, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.37-43, 97-98 т.3), слідує, що 20.08.2015 між ПАТ «Укртрансгаз» як виконавцем та ПАТ «Пласт» як замовником укладено договір № , відповідно до умов якого замовник зобов`язався внести плату за надані виконавцем послуги із зберігання (закачування, зберігання) в підземних сховищах газу замовника в сезонах зберігання 2013-2014 років та 2014-2015 років у встановлені договором строки. Додатковою угодою до вказаного договору, підписаною сторонами 14.04.2016, сторони погодили зберігання газу замовника в підземних сховищах в сезоні зберігання газу 2016-2017 років та погодили умови такого зберігання.

Листом № 1001вих-17-6142 від 27.11.2017 (а.с. 23-34 т. 1) ПАТ «Укртрансгаз» повідомило позивачу, що в нього знаходиться 7 466,170 тис.куб.м. природного газу ПрАТ «Пласт» як оператора спільної діяльності згідно з договором про спільну діяльність № 272-14 від 05.03.2014, укладеним між відповідачем та ПрАТ «Пласт».

З тих підстав, що рішенням Господарського суду Київської області від 14.06.2017 у справі № 911/639/17 визнано недійсним договір про спільну діяльність № 272-14 від 05.03.2014, листом № 6-9709/1.2-17 від 28.11.2017 позивач звернувся до відповідача з пропозицією укласти додаткову угоду № 3 до Договору в обсязі 7 466,170 тис.куб.м., який був видобутий за договором про спільну діяльність № 272-14 від 05.03.2014 і зберігається в ПСГ ПАТ «Укртрансгаз». До вказаного листа позивачем додано проект додаткової угоди № 3 до Договору в двох примірниках (а.с. 25-27 т. 1).

На вказану пропозицію відповідач відповів листом № 1167/17 від 01.12.2017 (а.с.28 т.1), в якому повідомив про те, що зазначений в проекті договору газ був видобутий у період з 01.10.2016 по 28.02.2017, у той час як спеціальний обов`язок, встановлений для відповідача підпунктом 1 пункту 3 Положення № 187, розповсюджується на газ, видобутий відповідачем після набрання чинності вказаною постановою (після 1 квітня 2017 року), а також про своє рішення повернути позивачу проект додаткової угоди без підписання, та запропонував позивачу розглянути питання щодо придбання зазначеного обсягу газу у відповідача по середньоринковій ціні.

З огляду на вказані обставини, позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просив зобов`язати відповідача укласти з позивачем додаткову угоду № 3 до Договору у наступній редакції:

Додаткова угода № 3

до Договору купівлі-продажу природного газу

від 13.04.17 №14/2363/17

м. Київ «_» ______ 2017 року

Публічне акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз», далі - Продавець, який має статус платника податку на загальних умовах передбачених Податковим кодексом України, в особі Голови Правління Нєжнової Світлани Володимирівни, яка діє на підставі Статуту, з однієї сторони, і

Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», далі - Покупець, який має статус платника податків на загальних умовах, передбачених Податковим кодексом України, в особі Першого заступника голови правління Переломи С.В., який діє на підставі довіреності від 22.12.16 №14-184, з другої сторони, далі разом іменовані Сторони, окремо - Сторона,

прийшли згоди внести такі зміни та доповнення до Договору від 13.04.17 №14/2363/17:

1. Пункт 2.1. розділу 2 цього Договору викласти у наступній редакції:

« 2.1. Продавець передає Покупцю з 01 квітня 2017 по 31 березня 2018 газ в обсязі 18 101 600 (вісімнадцять мільйонів сто одна тисяча шістсот) куб. м. з наступним розподілом по кварталах:

ВсьогоІІ кв. 2017р.ІІІ кв. 2017р.IV кв. 2017р.І кв. 2018р.
18 101,61 024,0900,611 827,04 350,0

2. Пункт 4.3. розділу 4 цього Договору викласти у наступній редакції:

« 4.3. Загальна розрахункова сума цього Договору складає 87 774 658 грн. 40 коп. (вісімдесят сім мільйонів сімсот сімдесят чотири тисячі шістсот п`ятдесят вісім грн. 40коп.) без ПДВ, крім того ПДВ 17 554 931 грн. 68 коп. (сімнадцять мільйонів п`ятсот п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот тридцять одна грн. 68 коп.), разом 105 329 590 грн. 08 коп. (сто п`ять мільйонів триста двадцять дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто грн. 08 коп.).».

3. Інші умови цього Договору залишаються незмінними та обов`язковими до виконання Сторонами.

4. Ця додаткова угода набирає чинності з дати її підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками. Сторони домовились, що умови цієї додаткової угоди до Договору застосовуються до відносин між ними, що виникли з 1 квітня 2017 року та діють протягом дії цього Договору.

5. Ця додаткова угода складена у двох примірниках, по одному примірнику для кожної із Сторін, які мають однакову юридичну силу і є невід`ємною частиною Договору.

6. Підписи Сторін:

від Продавця від Покупця

____________________ С.В. Нєжнова _______________ С.В. Перелома»

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив у повному обсязі, з чим колегія суддів погоджується.

Так, позивач, з посиланням на вимоги ст. 189 ГК України, ст. 11 ЗУ «Про ринок природного газу», Положення № 187, наполягає на тому, що спірний газ як газ власного видобутку, в зв`язку з визнанням недійсним Договору про спільну діяльність, належить відповідачу, який зобов`язаний здійснити продаж вказаного газу позивачу на підставі Договору.

Відповідач вважає, що спеціальний обов`язок, встановлений для відповідача підпунктом 1 пункту 3 Положення № 187, розповсюджується на продаж газу, видобутого відповідачем після набрання чинності постановою КМ України, яким вказане Положення № 187 затверджене (після 01.04.2017), і що за відсутності Договору про спільну діяльність лише відповідач як власник спеціального дозволу та усіх виробничих об`єктів має право розпоряджатись всіма видобутими зі Стрілкового газового родовища корисними копалинами, в тому числі продати спірний газ за середньоринковою ціною.

Щодо вказаних обставин слід зазначити таке.

Згідно з абзацом 1 п. 6 Положення № 187 ПАТ «Укргазвидобування» та ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» зобов`язані до 1 квітня 2018 року щомісяця здійснювати продаж природного газу власного видобутку (крім обсягів виробничо-технологічних витрат, обсягів, які використовуються для власних потреб ПАТ «Укргазвидобування» та ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», пов`язаних з видобутком, підготовкою до транспортування і транспортуванням природного газу, а також для виробництва скрапленого природного газу та стабільного бензину), а НАК «Нафтогаз України» - придбавати такий природний газ для формування ресурсу природного газу для побутових споживачів, релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) та виробників теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії з метою надання послуг з опалення і постачання гарячої води населенню та релігійним організаціям на умовах та у порядку, що визначені цим Положенням.

Інші суб`єкти господарювання, що провадять діяльність з видобутку природного газу, в тому числі учасники угод про спільну діяльність, що були укладені до набрання чинності цим Положенням, можуть добровільно взяти на себе зобов`язання, передбачене абзацом першим цього пункту, стосовно будь-якого обсягу видобутого газу. У такому разі до зазначених суб`єктів господарювання застосовуються відповідні норми цього Положення (абзац 2).

Відповідно до п. 7 Положення № 187, НАК «Нафтогаз України» придбаває з 1 квітня 2017 року по 1 квітня 2018 року природний газ відповідно до абзаців першого і другого пункту 6 цього Положення за ціною, визначеною на рівні 4 849 гривень за 1000 куб. метрів (без урахування податку на додану вартість).

Згідно з ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Отже, Положенням № 187 визначений обов`язок відповідача продавати, а позивача протягом встановленого періоду придбавати в відповідача газ за ціною, встановленою Положенням № 187, однак не визначено, якого саме періоду видобутку має бути вказаний газ.

При цьому слід врахувати, що договір, визнаний недійсним у судовому порядку, є недійсним з дати його укладення, а тому втратили силу умови договору про спільну діяльність № 272-14 від 05.03.2014, в тому числі, і в частині розподілу та реалізації видобутого за його умовами зі Стрілкового газового родовища, власником спеціального дозволу щодо якого є відповідач, газу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зі змісту Положення № 187 слідує, що, відповідач має обов`язок продати, а позивач купити за визначеною Положенням № 187 ціною весь наявний у позивача обсяг природного газу власного видобутку, незалежно від періоду його видобутку.

Посилання відповідача на те, що спеціальний обов`язок, встановлений для відповідача підпунктом 1 пункту 3 Положення № 187, розповсюджується на продаж газу, видобутого відповідачем після набрання чинності постановою КМ України, яким вказане Положення № 187 затверджене (після 01.04.2017), і що за відсутності Договору про спільну діяльність відповідач як власник спеціального дозволу та усіх виробничих об`єктів має право розпоряджатись всіма видобутими зі Стрілкового газового родовища корисними копалинами, в тому числі продати спірний газ за середньоринковою ціною, визнаються колегією суддів необґрунтованими.

Щодо посилань Заступника Генерального прокурора на те, що, оскільки природній газ, щодо якого вимагається укласти додаткову угоду, видобутий ПрАТ «Пласт» за договором про спільну діяльність № 272-14 від 05.03.2014, який визнаний судом недійсним, в силу приписів ч. 3 ст. 228 ЦК України такий газ має бути стягнутий в дохід держави, однак укладення спірної додаткової угоди унеможливлює проведення вказаних дій, слід зазначити таке.

У спірний додатковій угоді № 3 визначено загальний обсяг природного газу, купівля-продаж якого протягом періоду з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року є предметом Договору, на рівні 18 101,600 тис. куб. м.

У попередній додатковій угоді № 2 (а.с. 21 т. 1), яка підписана сторонами без зауважень, загальний обсяг природного газу, купівля-продаж якого в указаний період є предметом Договору, визначено на рівні 9 974,600 тис. куб.м.

Отже, спірною додатковою угодою № 3 збільшено обсяг природного газу, який підлягає продажу за Договором протягом періоду з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року, на 8 127,00 тис.куб.м. (18 101,600-9 974,600).

Як встановлено судом, частину з вказаного обсягу газу, а саме 7 466,170 тис. куб.м. становить газ, який перебуває на обліку в ПГС ПАТ «Укртрансгаз» та який видобутий за договором про спільну діяльність № 272-14 від 05.03.2014, укладеним між ПрАТ «Пласт» та відповідачем.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 75 ГПК України, згідно з якою обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, колегія суддів визнає доведеним той факт, що частину з обсягу газу, а саме 7 466,170 тис. куб.м., щодо якого позивач вимагає укласти додаткову угоду, видобутий за договором про спільну діяльність № 272-14 від 05.03.2014, укладеним між ПрАТ «Пласт» та відповідачем.

Судовими рішеннями у справі № 911/639/17 встановлено, що договір про спільну діяльність № 272-14 від 05.03.2014 укладений з порушенням ст.ст. 228, 241 ЦК України, ч. 6 ст. 7 Закону України «Про трубопровідний транспорт», що, з огляду на ст.ст. 203, 215 ЦК України, є підставою для визнання його недійсним.

За приписами ч. 3 ст. 228 ЦК України:

- у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним;

- якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного;

- при наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Отже, за приписами ч. 3 ст. 228 ЦК України стягнення в дохід держави одержаного за недійснийм правочин, який було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, відбувається виключно за рішенням суду.

З матеріалів справи слідує, що позов Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» та ПАТ «Пласт» про стягнення 18 322 951,57 грн. та 24 365,555 куб.м. природного газу, який є предметом розгляду у справі № 911/3493/17, обґрунтований тим, що в зв`язку з визнанням недійсним договору про спільну діяльність № 272-14 від 05.03.2014 слід застосувати наслідки визнання недійсним правочину, який вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, спрямований на незаконне заволодіння майном держави при наявності умислу лише у ПАТ «Пласт», тому на підставі ч. 3 ст. 228 ЦК України прокурор просить стягнути з ПАТ «Пласт» на користь ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» 18 322 951,57 грн. отриманого ПАТ «Пласт» прибутку від договору про спільну діяльність, та 24 365,555 тис. куб.м природного газу, отриманого ПАТ «Пласт» за договором про спільну діяльність, а з ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» в дохід держави 18 322 951,57 грн. та 24 365,555 тис. куб.м природного газу.

За наданими прокурором у судовому засіданні 08.04.2019 на запитання суду поясненнями, з 7 466,170 тис.куб.м. газу, який перебуває на обліку в ПГС ПАТ «Укртрансгаз», який видобутий за договором про спільну діяльність № 272-14 від 05.03.2014, укладеним між ПрАТ «Пласт» та відповідачем, та щодо якого, в тому числі, укладено спірну додаткову угоду, у справі № 911/3493/17 вимагається стягнути в дохід держави 5 809,413 тис.куб.м., оскільки при визначенні позовних вимог у справі № 911/3493/17 прокурором до заявлених позовних вимог не включено 1 656,757 тис куб.м. природного газу, закачаних в лютому 2017 року.

Закачування в лютому 2017 року за договором про спільну діяльність № 272-14 від 05.03.2014 природного газу саме в обсязі 1 656,757 тис куб.м. підтверджується листами ПАТ «Укртрансгаз» № 1001вих-17-6142 від 27.11.2017 та № 1001вих-18-703 від 09.02.2018 (а.с. 23-24, 217 т. 1).

Рішенням Господарського суду Київської області від 17.10.2018 у справі № 911/3493/17 позов задоволено частково, до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Пласт» на користь Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз», а з Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» в дохід держави присуджено 18 322 951,57 грн., в решті позовних вимог відмовлено.

Проте вказане судове рішення не набрало законної сили, оскільки на цей час переглядається в апеляційному порядку в Північному апеляційному господарському суді.

Колегія суддів зазначає про те, що саме під час вирішення спору сторін у справі № 911/3493/17 судом має бути встановлено, чи має бути стягнуто в дохід держави як наслідок визнання недійсним договору про спільну діяльність № 272-14 від 05.03.2014 видобутий під час дії вказаного договору природній газ, в тому числі й 5 809,413 тис. куб.м. газу, щодо якого укладається додаткова угода у цій справі № 910/23161/17.

Преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України» та від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно з ч. 3 ст. 4 ГПК України якщо в міжнародних договорах України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права

Отже, вищезгадані судові рішення Європейського суду з прав людини та зміст самої Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод є пріоритетним джерелом права для національного суду.

З огляду на вказані вище норми, судове рішення у господарській справі № 911/3493/17 після набрання ним законної сили не може бути поставлено під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у цій справі - № 910/23161/17, не можуть їм суперечити, в той час як дослідження та встановлення у цій справі обставин, на які посилаються прокуратура та третя особа, а саме, що частина спірного газу в обсязі 5 809,413 тис.куб.м. має бути стягнений в дохід держави як наслідок визнання недійсним договору про спільну діяльність № 272-14 від 05.03.2014, під час дії якого вказаний газ було видобуто, по-перше, не відноситься до предмету доказування у цій справі, а по-друге, з огляду на наявність судового рішення у господарській справі № 911/3493/17, навіть у випадку ненабрання вказаним рішення законної сили, за своєю правовою природою буде вважатись переглядом рішення суду у господарській справі № 911/3493/17, повноважень на що апеляційному господарському суду під час розгляду апеляційної скарги у іншій справі не надано.

Щодо обставин, пов`язаних з накладенням арешту у справі № 911/203/17 за позовом ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» до ПрАТ «Пласт» про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди на 5 809,413 тис.куб.м., які підлягають продажу за оскаржуваним рішенням суду першої інстанції, слід зазначити, що вказані обставини не впливають на вирішення спору сторін у цій справі, проте можуть мати значення під час виконання рішення суду щодо вказаного майна.

Щодо природного газу в обсязі 1 656,757 тис куб.м., закачаного до сховищ ПАТ «Укртрангаз» в лютому 2017 року, колегія суддів зазначає про те, що, виходячи з приписів ч. 3 ст. 228 ЦК України, стягнення вказаного газу в дохід держави має відбуватися виключно за рішенням суду, проте відповідного позову прокурором на сьогодні заявлено не було.

Водночас встановлення наявності підстав для стягнення в дохід держави природного газу в обсязі 1 656,757 тис куб.м., закачаного до сховищ ПАТ «Укртрангаз» в лютому 2017 року, не входить до предмету цього позову та не має бути предметом дослідження під час розгляду вимог про визнання наявності підстав для укладення між позивачем та відповідачем додаткової угоди № 3 до договору купівлі-продажу природного газу № 14/2363/17 від 13.04.2017 в редакції, викладеній в позовній заяві.

Отже, на цей час у суду відсутні правові підстави вважати, що газ, щодо якого укладено спірну додаткову угоду у цій справі, підлягає стягненню в дохід держави, та враховувати вказані обставини при вирішенні спору сторін у цій справі по суті.

Водночас колегія суддів зауважує прокуратурі та третій особі на тому, що у випадку наявності судового рішення, яке набрало законної сили щодо стягнення в дохід держави видобутого під час дії договору про спільну діяльність № 272-14 від 05.03.2014 природного газу, в тому числі й 7 466,170 тис. куб.м. газу, щодо якого укладається додаткова угода у цій справі, вони не будуть позбавлені права звернутись до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у справі № 910/23161/17.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача укласти з позивачем додаткову угоду № 3 до договору купівлі-продажу природного газу № 14/2363/17 від 13.04.2017 в редакції, викладеній в позовній заяві.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 у справі № 910/23161/17 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України всі судові витрати за звернення з апеляційною скаргою, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 у справі № 910/23161/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 у справі № 910/23161/17 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2018 у справі № 910/23161/17.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/23161/17.

Повний текст постанови складено: 03.06.2019

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді С.А. Пашкіна

А.І. Мартюк