ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2019 р. Справа№ 911/2573/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Ігнатюк Г.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Максименко К.С., ордер № 409668 від 26.11.2018

від відповідача: не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Романюка Дмитра Миколайовича

на рішення господарського суду Київської області від 25.02.2019 р. (повний текст складено 26.02.2019 р.)

у справі № 911/2573/18 (суддя - Чонгова С.І.)

за позовом фізичної особи-підприємця Чижика Олександра Сергійовича

до фізичної особи-підприємця Романюка Дмитра Миколайовича

про стягнення 252 500,00 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року фізична особа-підприємець Чижик Олександр Сергійович звернувся до господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи-підприємця Романюка Дмитра Миколайовича про стягнення 252 500,00 грн.

Рішенням господарського суду Київської області від 25.02.2019 р. у справі № 911/2573/18 позов задоволено: стягнуто з фізичної особи-підприємця Романюка Дмитра Миколайовича на користь фізичної особи-підприємця Чижика Олександра Сергійовича 252 500,00 грн. основного боргу та 3 787,50 грн. судового збору.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що в порушення умов договору суборенди відповідач користувався приміщенням та не сплачував суборендні платежі, у зв`язку із чим утворилася заборгованість по оплаті суборенди за користування приміщенням (за червень - жовтень 2017 р., квітень - серпень 2018 р.), сума яких становить 252 500,00 грн. і підлягає стягненню на користь суборендодавця (позивача).

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач - фізична особа-підприємець Романюк Дмитро Миколайович - звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду Київської області від 25.02.2019 р. у справі № 911/2573/18 та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказував на те, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог, оскільки у відповідності до пункту 2.5 договору суборенди сторонами не було погоджено істотної умови договору - об`єкту суборенди (плану приміщення) та відповідач не міг користуватися приміщенням площею 130 кв.м., яке перебувало в оренді у товариства з обмеженою відповідальністю "Ромфарм".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2019 р., у складі колегії суддів: Руденко М.А. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Дідиченко М.А., звільнено апелянта від сплати судового збору за подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 14.05.2019 р.

15.04.2019 р. до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу та клопотання про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 р. оголошено перерву до 28.05.2019 р.

У судовому засіданні 14.05.2019 року відповідач вимоги апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позовних відмовити в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, колегією суддів в слуханні справи оголошено перерву до 28.05.2019 року.

У судовому засіданні 28.05.2019 р. представник позивача вказав на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для скасування відсутні.

Представник відповідача 28.05.2019 року в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не повідомив.

Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка сторін не визнана судом обов`язковою, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності представників позивача.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.06.2017 р. між фізичною особою-підприємцем Чижиком Олександром Сергійовичем (суборендодавець) та фізичною особою-підприємцем Романюком Дмитром Миколайовичем (суборендар) укладено договір суборенди приміщення № 01 (далі - договір; а.с. 12-15 том 1), за умовами договору суборендодавець передає, а суборендар приймає у тимчасове оплатне користування нежитлове приміщення, загальною площею 130,0 кв.м. за адресою: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Галафеєва, 18 (перший поверх), (далі - об`єкт оренди) для здійснення суборендарем господарської діяльності.

За умовами пунктів 1.3, 2.1-2.6 договору суборендодавець володіє об`єктом оренди на підставі договору оренди від 05.05.2017 р., прийом-передача об`єкта здійснюється сторонами за актом прийому-передачі приміщення, у якому вказується технічний стан приміщення на момент передачі в суборенду. Акт прийому-передачі підписується сторонами по факту приймання об`єкта суборенди, але не пізніше терміну, що зазначений у пункті 2.4 договору. Суборендар вступає в право тимчасового користування об`єктом після прийому його за актом прийому-передачі. Суборендар повинен прийняти об`єкт, а суборендодавець зобов`язується надати його протягом 14 днів з моменту укладення договору, але не пізніше 02.06.2017 р. Передача приміщень здійснюється відповідно до плану розташування суборендною площі згідно з додатком 1 до договору. Об`єкт оренди вважається переданим в суборенду з дати підписання сторонами акта прийому-передачі, у якому повинен бути зазначений технічний стан приміщень і який оформляється окремим додатком, що є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до пунктів 3.1-3.3 договору термін оренди складає два роки і шість місяців з дати прийняття об`єкта за актом прийому-передачі. Термін дії договору встановлюється з 01.06.2017 р. до 01.12.2019 р., якщо сторонами, шляхом підписання додаткової угоди, не погоджено інше. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору суборендар не виявить наміру його припинити, то договір вважається автоматично пролонгованим на той же період і на тих самих умовах, але не більше ніж на два роки і шість місяців. Після пролонгації цього договору суборендодавець та суборендар повинні заключити новий договір у 2022 році на послідуючі роки, якщо дійдуть взаємної згоди до кожного пункту нового договору.

Пунктами 4.1-4.3 вищевказаного договору сторони погодили, що суборендар кожен місяць сплачує суборендодавцю орендні платежі за користування приміщенням в розмірі 25 250,00 грн. Орендна плата сплачується до 5 числа поточного місяця в національній валюті України шляхом оплати готівкою або перерахування на поточний рахунок суборендодавця. Суборендодавець має право переглянути суму орендної плати у випадку зростання гривні до євро, але орендна плата повинна бути не більше і не менше 750 євро у перерахунку до гривні, за один місяць.

На виконання умов договору, актом прийому-передачі приміщення від 01.06.2017 р. (а.с. 16 том 1) підписаного сторонами, суборендодавець передав, а суборендар прийняв в тимчасове платне користування приміщення в технічному справному та належному до експлуатації стані за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Гулафеєва, 18 (перший поверх), загальною площею 130,0 кв.м.

Договір суборенди та акт прийому-передачі підписано сторонами і скріплено печаткою відповідача.

Листом від 10.11.2017 р. суборендодавець звернувся до суборендаря з повідомленням про наявну заборгованість, яку просив погасити та звільнити орендоване приміщення, у зв`язку з достроковим розірванням договору з підстав порушення умов договору суборенди (а.с. 20-21 том 1).

В подальшому, листом від 22.12.2017 р. суборендодавець повідомив суборендаря про наявну заборгованість та штрафні санкції, які просив сплатити у строк до 10 календарних днів з моменту отримання вимоги (а.с. 22-25 том 1).

Оскільки відповідач в добровільному порядку заборгованість по договору суборенди не сплатив, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення боргу в розмірі 252 500 грн., вказуючи на те, що відповідачем порушено зобов`язання за договором № 01 від 01.06.2017 р. суборенди з оплати суборендної плати за приміщення за червень - жовтень 2017 року, квітень - серпень 2018 року у розмірі 252 500,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що в порушення умов договору суборенди відповідач користувався приміщенням та не сплачував суборендні платежі за період користування з червня по жовтень 2017 р. та з квітня по серпень 2018 р., сума яких становить 252 500,00 грн. і підлягає стягненню на користь суборендодавця (позивача).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

За змістом статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до вимог статті 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Разом з тим, статтею 762 Цивільного кодексу України унормовано, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За приписами ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 2 ст. 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Як видно з матеріалів справи, рішенням господарського суду Київської області від 27.08.2018 р. у справі № 911/777/18 (а.с. 26-32 том 1), яке набрало законної сили, позовні вимоги фізичної особи-підприємця Чижика Олександра Сергійовича до фізичної особи Романюка Дмитра Миколайовича задоволено; розірвано договір суборенди приміщення № 01 від 01.06.2017 р., стягнуто з фізичної особи-підприємця Романюка Дмитра Миколайовича на користь фізичної особи-підприємця Чижика Олександра Сергійовича 101 000,00 грн. суборендної плати за період з 01.12.2017 р. по 31.03.2018 р. та 3 524,00 грн. судового збору.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що матеріали даної справи не містять акту повернення суборендарем приміщення з користування та доказів оплати заборгованості з суборенди за період з червня по жовтень 2017 року та з квітня по серпень 2018 року у розмірі 252 500,00 грн. (25 250,00 грн. * 10 місяців).

Заперечуючи проти задоволення позову апелянт вказував, що договір суборенди не укладав і не міг укласти, оскільки з 28.02.2017 р. приміщення за адресою: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Галафеєва, 18 (перший поверх) перебувало в користуванні товариства з обмеженою відповідальністю "Ромфарм" згідно договору оренди № 14 від 28.02.2017 р., укладеного між фізичною особою-підприємцем Чижиком С.В. та товариством з обмеженою відповідальністю "Ромфарм"; фізична особа-підприємець Чижик О.С. не є власником приміщення, не є його належним користувачем, та не має достатнього обсягу цивільної правоздатності щодо передачі приміщення в суборенду. Окрім того, відповідач вказував, що сторонами не було погоджено істотної умови договору суборенди - об`єкту суборенди (плану приміщення).

Відхиляючи ці доводи, колегія суддів враховує факт підписання суборендарем договору суборенди № 01 від 01.06.2017 р. та акту прийому-передачі приміщення від 01.06.2017 р., що свідчить про досягнення сторонами домовленостей щодо передачі позивачем відповідачу в суборенду обумовленого сторонами у договорі приміщення та приймання суборендарем цього приміщення за станом, площею та місцем розташування, відповідно до вимог п.2.6 договору суборенди приміщення № 01 від 01 червня 2017 року. Оскільки доказів визнання вищевказаного договору недійсним сторонами до матеріалів справи не надано, в силу приписів статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується.

При цьому, договір оренди приміщення № 14 від 28.02.2017 р. , укладений між ФОП Чижик С.В. та ТОВ «РОМФАРМ» (а.с. 56-57 том 1) розірваний угодою від 11.05.2017 р. (а.с. 60 том 1) з 01.06.2017 р. (до дати укладення договору суборенди), що спростовує доводи позивача про неможливість укладання договору суборенди приміщення № 01 від 01 червня 2017 року, оскільки є дійсним договір оренди № 14 зазначеного приміщення від 28.02.2017 року.

Таким чином, за результатами розгляду спору судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості з суборендної плати у розмірі 252 500,00 грн. за період за червень - жовтень 2017 р та квітень - серпень 2018 року.

Відповідно до ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду Київської області від 25.02.2019 р. у справі № 911/2573/18, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Романюка Дмитра Миколайовича на рішення господарського суду Київської області від 25.02.2019 р. у справі № 911/2573/18 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Київської області від 25.02.2019р. у справі № 911/2573/18 залишити без змін.

Матеріали справи № 911/2573/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.06.2019 року

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко