ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року

м. Київ

Справа № 916/2279/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Сухового В.Г.

за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду у складі Філінюка І.Г. - головуючого, Аленіна О.Ю., Лавриненко Л.В. від 12 лютого 2019 року та рішення Господарського суду Одеської області у складі Щавинської Ю.М. від 19 грудня 2018 року

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області

про стягнення 1 014 751, 15 грн.

(представники сторін у судове засідання не з`явилися)

Історія справи

Фактичні обставини справи, встановлені судами

1. 15.12.2015 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України", позивач, постачальник) та Комунальним підприємством "Іллічівськтеплоенерго" (правонаступник - Комунальне підприємство "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області, далі - КП "Чорноморськтеплоенерго", відповідач, споживач) укладено договір постачання природного газу №3067/16-БО-23 (далі - договір), відповідно до якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ на умовах цього договору. Газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями та іншими споживачами (п. 1.2. договору (в редакції додаткової угоди №1 від 30.12.2015).

2. Відповідно до пункту 6.1 договору (в редакції додаткової угоди №4 від 28.03.2016) оплата планових обсягів газу здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється відповідачем до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

3. На виконання умов договору позивач передав у власність відповідача у січні-березні 2016 року природний газ на загальну суму 12 049 305,50 грн., що підтверджується актами приймання передачі природного газу від 31.01.2016, від 29.02.2016, від 31.03.2016.

4. Вказана заборгованість за спожитий газ була погашена відповідачем з порушенням встановленого договором строку, а повне її погашення здійснено лише 10.10.2016.

Короткий зміст позовних вимог

5. У жовтні 2018 року ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось з позовом до КП "Чорноморськтеплоенерго" про стягнення 890 250,07 грн. пені, 71 269,55 грн. 3% річних, 53 231,53 грн. інфляційних втрат у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу та несвоєчасної оплати природного газу, спожитого у січні-березні 2016 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

6. Рішенням Господарського суду Одеської області від 19 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12 лютого 2019 року, у позові відмовлено.

7. Судові рішення мотивовані тим, що відповідачем сплачено заборгованість за договором до набрання чинності 30.11.2016 Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі - Закон), тому нарахування позивачем пені, інфляційних втрат та 3 % річних суперечить вимогам частини 3 статті 7 цього Закону.

8. Водночас суди, з посиланням на усталену судову практику Верховного Суду, відхилили доводи позивача про те, що для застосування до спірних правовідносин норм Закону обов`язковим є включення відповідача до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, оскільки застосування приписів частини 3 статті 7 Закону не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності цим Законом. Застосування даної норми не потребує включення підприємства до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

9. Не погоджуючись із указаними судовими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (узагальнено)

10. Судами не надано правової оцінки тому факту, що відповідач розрахувався за отриманий природний газ із порушенням встановлених договором строків. При цьому у справі відсутні докази включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, тому застосування положень частини 3 статті 7 Закону до спірних правовідносин є неправомірним.

Позиція відповідача у відзиві на касаційну скаргу

11. Правомірність висновків судів попередніх інстанцій підтверджується положеннями Закону та узгоджується з правовими висновками Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

12. Відповідно до статті 1 Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

13. Згідно зі статтею 2 вказаного Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

14. Відповідно до частини 1 статті 3 Закону для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

15. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 93 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

16. Згідно з пунктом 14 Порядку у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.

17. Водночас частиною 3 статті 7 Закону, якою врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

18. Таким чином, із правового аналізу наведених норм права вбачається, що частина 3 статті 7 Закону є нормою прямої дії, при цьому її застосування не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності цим Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

19. Аналогічну правову позицію наведено у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 914/3131/15, від 29.01.2018 у справі № 904/10745/16 та від 07.02.2018 у справі № 927/1152/16, від 06.09.2018 у справі № 925/106/18, яку на виконання вимог частини 4 статті 236 ГПК України обґрунтовано врахували суди попередніх інстанцій при вирішенні даного спору.

20. З огляду на наведене вище, усталену судову практику Верховного Суду та встановлені у справі обставини погашення відповідачем заборгованості за спожитий газ до 30.11.2016, внаслідок чого на неї автоматично розповсюджується дія частини 3 статті 7 Закону, доводи касаційної скарги позивача Верховним Судом відхиляються, як безпідставні.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

21. Враховуючи вищенаведене, касаційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, як законні та обґрунтовані.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12 лютого 2019 року та рішення Господарського суду Одеської області від 19 грудня 2018 року у справі № 916/2279/18 залишити без змін

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Суховий В.Г.