ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2019 м. Дніпро Справа № 904/5024/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів: Білецької Л.М., Верхогляд Т.А.

при секретарі судового засідання Саланжій Т.Ю.

за участю представника відповідача: Демченко А.Г., ордер серії ДП № 2378/008 від 29.01.2018, адвокат; представник позивача у судове засідання не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду матеріали апеляційних скарг Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2019 у справі № 904/5024/18 (суддя Рудь І.А.), повне рішення складено 11.03.2019

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в розмірі 2551346,57 грн. за договором купівлі-продажу природного газу № 1217/15-КП-5/ПТ від 15.12.2014 в редакції додаткових угод, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія» «Нафтогаз України» звернулося до господарського суду з позовом від 28.10.2018 № 14/4-1366, в якому просить стягнути з Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа2 заборгованість в сумі 2551346,57 грн., з яких: 00,01 грн. - основний борг, 352891,60 грн. - пеня, 395181,20 грн. - 3% річних, 1803273,76 грн. - інфляційні втрати, відповідно до умов договору купівлі-продажу природного газу від 15.12.2014 № 1217/15-КП-5/ПТ в редакції додаткових угод.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем господарських зобов`язань за договором.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2019 у справі № 904/5024/18 позов задоволено частково.

Стягнуто з КПТМ «Криворіжтепломережа» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 00,01 грн. основного боргу, 352891,60 грн. пені, 395181,20 грн. 3% річних, 1731970,95 грн. інфляційних втрат, 37200,66 грн. витрат по сплаті судового збору.

У решті позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати поставленого позивачем природного газу, що призвело до порушення умов укладеного із позивачем договору.

Суд погодився з розрахунками позивача в частині основного боргу, пені та відсотків річних.

Разом з тим, перевіривши розрахунок інфляційних нарахувань, судом встановлено, що виконуючи нарахування за простроченими грошовими зобов`язаннями відповідача за грудень 2015 року позивачем нараховувався індекс інфляції за кожний наступний місяць у заявленому періоді на суму боргу, що вже включала в себе інфляційне збільшення за період з лютого по квітень 2016 роки, тобто на суму 6707012,08 грн.

Доводи відповідача про відсутність підстав для нарахування позивачем пені, відсотків та інфляційних з огляду на положення договору від 02.11.2018 № 176/8/1730-РЗ про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ та приписів ст. 5 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» суд відхилив їх як помилкові, оскільки вважає, що заборгованість за спірним договором купівлі-продажу природного газу набула статусу реструктуризованої лише 02.11.2018, тобто з дати набрання чинності укладеним сторонами договором про таку реструктуризацію. В той же час, суд зазначив, що предметом позовних вимог, що розглядаються, є стягнення нарахувань, здійснених позивачем станом на 04.06.2018, тобто на заборгованість до моменту її реструктуризації.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційних скарг.

Не погодившись з рішенням суду ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2019 у справі № 904/5024/18 в частині відмови у стягненні 71302,81 грн. інфляційних втрат та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у цій частині в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди позивача з частковим задоволенням позову відносно перерахунку судом інфляційних втрат та відмови у їх стягненні на суму 71302,81 грн. Саме в цій частині апелянт вважає неправильним ухвалене рішення, яке на його думку не відповідає нормам матеріального права - ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Крім того, з рішенням суду не погодився й відповідач у справі КПТМ «Криворіжтепломережа», яке звернулося з апеляційною скаргою до Центрального апеляційного господарського суду і просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2019 у справі № 904/5024/18 про стягнення основного боргу, неустойки, інфляційних втрат та 3% річних за неналежне виконання грошового зобов`язання в частині стягнення пені та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача мотивована незаконністю ухваленого судом рішення, оскільки суд при розгляді справи дійшов до помилкових висновків щодо задоволення позову, ігноруючи при цьому норми матеріального права, а саме Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Суд не надав належної оцінки протизаконності нарахованим позивачем неустойки, інфляційних та процентів річних на суму, яка була реструктуризована на підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору від 02.11.2018 №176/8/1730-РЗ про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з опалення та постачання гарячої води, що виникла у боржника перед кредитором станом на 01.07.2016 та не погашена до 31.12.2016, згідно з договором купівлі-продажу (постачання) природного газу від 15.12.2014 № 1217/15-КП-5/ПТ, шляхом розстрочення на 60 календарних місяців без відстрочення її погашення.

Крім того, відповідач у своїй скарзі посилається на безпідставність задоволення судом вимог позивача в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 00,01 грн., оскільки вважає, що позивач припустився арифметичної помилки при розрахунку. Так, загальна сума боргу за договором купівлі-продажу природного газу 28104379,28 грн., фактично сплачено 21662567,56 грн., що дорівнює 6441811,72 грн., а ніяк не 6441811,71 грн.

Отже, договір реструктуризації укладено на суму 6441811,72 грн., і навіть, якщо якимось чином у бухгалтерії позивача не збіглися суми платежів з відповідачем на одну копійку, все одно сума в 00,01 грн. є включеною до умов договору про рестрктуризацію заборгованості.

3. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.04.2019 колегією суддів у складі головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач), суддів Білецької Л.М., Верхогляд Т.А. відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та КПТМ «Криворіжтепломережа» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2019 у справі № 904/5024/18. Об`єднано апеляційні скарги та призначено їх до спільного розгляду в судовому засіданні на 08.05.2019.

У судовому засіданні 08.05.2019 оголошено перерву до 03.06.2019.

У судовому засіданні 03.06.2019 оголошено вступну та резолютивну частини постанови у справі № 904/5024/18.

4. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

15.12.2014 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (продавець) та КПТМ «Криворіжтепломережа» (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1217/15-КП-5/ПТ (надалі договір), відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на територію України Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ) на умовах договору (п. 1.1 договору).

Згідно п. 1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ).

Пунктом 2.1. договору передбачено, що постачальник передає споживачу з 01.01.2015 по 31.12.2015 природний газ обсягом до 8590,0 тис. куб. метрів, із визначенням кількості газу по місяцях кварталів.

Під час дії договору сторонами укладались додаткові угоди, якими вносились зміни у п.п. 5.1, 5.2, 5.3 договору, у зв`язку зі змінами ціни на газ і тарифів на його транспортування (а. с. 24-30, 32).

За умовами п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором (п. 7.1. договору).

Відповідно до п. 7.2. договору у разі невиконання покупцем умов п. 6.1. договору він у безспірному порядку зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 9.3. договору сторони погодили строк у межах якого можуть звернутися до суду із вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у т.ч. щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 11 договору).

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу природний газ, що підтверджується актами приймання передачі природного газу:

- від 31.01.2015 на суму 7 669 990 грн. 94 коп. (а. с. 33);

- від 28.02.2015 на суму 5 477 449 грн. 06 коп. (а. с. 34);

- від 31.03.2015 на суму 2 896 617 грн. 24 коп. (а. с. 35);

- від 30.04.2015 на суму 187 484 грн. 55 коп. (а. с. 36);

- від 31.10.2015 на суму 167 222 грн. 93 коп. (а. с. 37);

- від 30.11.2015 на суму 5 263 802 грн. 85 коп. (а. с. 38);

- від 31.12.2015 на суму 6 441 811 грн. 71 коп. (а. с. 39).

Позивач стверджує, що відповідач допустив порушення зобов`язання з оплати отриманого газу у встановлений договором строк, у зв`язку із чим позивач звернувся до господарського суду із позовом про примусове стягнення з відповідача несплачену заборгованості за природний газ, поставлений у грудні 2015 року, в сумі 6441811,71 грн., пеню за період з 15.02.2105 по 18.05.2016 в сумі 5679473,76 грн., 3% річних за вказаний період в сумі 441480,55 грн. та інфляційних втрат за період з березня 2015 по квітень 2016 у сумі 3877974,22 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2016 у справі № 904/5703/16 позовні вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» задоволені, стягнуто з КПТМ «Криворіжтепломережа» 6441811,71 грн. основного боргу, 5679473,76 грн. пені, 441480,55 грн. 3% річних, 3877974,22 грн. інфляційних, 206700,00 грн. судового збору.

Позивач стверджує, що станом на дату звернення із даним позовом до суду заборгованість відповідача за договором складає 0,01 грн.

Крім того, на підставі п. 7.2. договору позивачем нарахована до стягнення з відповідача пеня в сумі 352891,60 грн. за період з 19.05.2016 по 14.07.2016 за актом від 31.12.2015.

Із посиланням на положення ст. 625 ЦК України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача 3% річних в сумі 395181,20 грн. за період з 19.05.2016 по 04.06.2018 та інфляційні втрати у розмірі 1803273,76 грн. за період з травня 2016 року по квітень 2018 року.

Позивач стверджує, що нарахування боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат здійснені за період прострочення, який не охоплений рішенням суду у справі № 904/5703/16.

Доказів оплати вказаної заборгованості відповідачем сторонами до матеріалів справи не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а правовідносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст. ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

5. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції.

Предметом спору в даній справі є матеріально-правові вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до КПТМ «Криворіжтепломережа» про стягнення суми основного боргу, пені, 3% річних та втрат від інфляції, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу від 15.12.2014 № 1217/15-КП-5/ПТ, а саме допущених порушень по зобов`язанню з оплати отриманого газу у встановлений договором строк.

Апеляційний господарський суд зазначає, що у відповідності до статей 11, 509 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

У відповідності до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 цього Кодексу).

Отже, чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з прийняттям судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Статтею 629 ЦК України унормовано, що договір є обов`язковим до виконання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

У відповідності до норм ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З урахуванням вищезазначених правових норм місцевий господарський суд дійшов до висновку, що відповідач неналежним чином виконав договірні зобов`язання перед позивачем з оплати поставленого природного газу, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, а тому позов про примусове стягнення з відповідача 00,01 грн. основного боргу, 352891,60 грн. пені, 395181,20 грн. 3% річних та 1731970,95 грн. інфляційних втрат визнав обґрунтованими і задовольнив їх. В частині позовних вимог про стягнення 71302,81 грн. втрат від інфляції - відмовив.

Колегія суддів вважає неправильним рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, з огляду на наступне.

Законодавцем у ч. 1 ст. 58 Конституції України передбачено принцип прямої дії нормативно-правових актів, що полягає в тому, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, тобто врегульовують суспільні відносини, що виникли після набрання ними чинності, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовуються відповідальність особи.

30.11.2016 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії» (далі - Закон).

Статтею 1 вказаного Закону врегульовано, що заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, відповідно до ст. 2 вищенаведеного закону.

Для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, згідно статті 3 Закону.

Для здійснення процедури врегулювання заборгованості, а це - зменшення, списання та/або реструктуризакція, необхідною умовою є включення до реєстру обсягів заборгованості теплопостачального підприємства, з метою її врегулювання за домовленістю сторін шляхом вчинення відповідних правочинів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 93 від 21.02.2017 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром, який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

Так, відповідно до п. 14 вказаного Порядку у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно з Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно наказу Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 25.10.2017 № 279 «Про включення до Реєстру теплопостачальних організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб`єктів господарювання» КПТМ «Криворіжтепломережа» внесено до Переліку суб`єктів господарювання, які включаються до Реєстру теплопостачальних організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії. Обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно Закону визначено у сумі 550892198,08 грн. (а. с. 83-84).

02.11.2018 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та КПТМ «Криворіжтепломережа» укладено договір № 176/8/1730-РЗ, відповідно до умов якого (п. 1.1.) кредитор та боржник домовилися про реструктуризацію кредиторської заборгованості за спожитий природний газ, використаний боржником для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з опалення та постачання гарячої води, що виникла у боржника перед кредитором станом на 01.07.2016 та не погашена до 31.12.2016, згідно з договором купівлі-продажу (постачання) природного газу від 15.12.2014 № 1217/15-КП-5/ПТ, шляхом розстрочення на 60 календарних місяців без відстрочення її погашення (а. с. 85-87).

Пунктом 3 договору про реструктуризацію визначено, що сума заборгованості, яка підлягає реструктуризації відповідно до пунктів 1 і 2 договору, становить 6441811,72 грн., що підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків, який в обов`язковому порядку додається до договору та є його невід`ємною частиною.

Крім того, договором про надання місцевої гарантії № 176/8/1730-МТ Криворізька міська рада гарантує перед позивачем належне виконання відповідачем умов договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий газ № 176/8/1730/РЗ від 02.11.2018 (а. с. 88-89).

Таким чином, підписавши в силу вимог Закону договір про реструктуризацію, сторони фактично тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків.

Згідно з ч. 3 ст. 5 Закону на реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону.

При цьому ч. 3 ст. 7 Закону, якою окремо врегульовано списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що ч. 3 ст. ст. 5, 7 Закону є нормою прямої дії.

Колегією суддів встановлено, що до набрання чинності Законом частина заборгованості відповідача за придбаний у позивача природній газ за договором купівлі-продажу природного газу № 1217/15-КП-5/ПТ від 15.12.2014 була погашена, а тому, в силу Закону, не нараховуються та підлягають списанню відповідно до вимог ст. 7 вказаного закону.

Враховуючи відсутність доказів порушення виконання відповідачем умов укладеного договору про реструктуризацію в частині здійснення платежів за основною сумою боргу, пряму дію приписів ч. 3 ст.ст. 5, 7 Закону, колегія суддів відхиляє доводи ПАТ «НАК «Нафтогаз України» щодо нарахування та стягнення з відповідача суми боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат на суму реструктуризованої заборгованості.

Висновок суду про те, що стягнення нарахувань, здійснено позивачем до реструктуризації боргу, станом на 04.06.2018, колегія суддів вважає помилковим, оскільки застосування приписів ч. 3 ст. 7 цього Закону не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 14.02.2018 у справі № 908/3211/16.

Доводи апеляційної скарги відповідача про безпідставність задоволення судом вимог позивача в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 00,01 грн., колегія суддів вважає правильними, з огляду на те, що позивач припустився арифметичної помилки при розрахунку.

Так, загальна сума боргу за договором купівлі-продажу природного газу складала 28104379,28 грн., фактично сплачено 21662567,56 грн., що дорівнює 6441811,72 грн. Договір реструктуризації укладено на суму 6441811,72 грн.

7. Висновки за результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів дійшла до висновку, про відмову в задоволенні апеляційної скарги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та задоволення апеляційної скарги КПТМ «Криворіжтепломережа».

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2019 у справі № 904/5024/18 ухвалене з порушенням норм матеріального права, що в силу ст. 277 ГПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ «НАК «Нафтогаз України» у повному обсязі.

8. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача у справі.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» задовольнити.

Скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2019 у справі № 904/5024/18 та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» (50000, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, пров. Дежньова, 9, р/р 1059, ТВБВ № 10003/0547 філії Дніпропетровського ОУ АТ «Ощадбанк», МФО 305482, ідентифікаційний код 03342184) витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення судом апеляційної інстанції у сумі 57405,30 грн. (п`ятдесят сім тисяч чотириста п`ять гривень 30 копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 06.06.2019.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Л.М. Білецька

Т.А. Верхогяд