ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"20" травня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/202/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Шейнцис О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" (65082, м. Одеса, Митна площа, 1)

до відповідача: Компанії "Manchester Shipping S.A." (80, Брод Стріт, Монровія, Ліберія)

про стягнення 995 730 грн

за участю представників:

від позивача: Сидоров О.В. - довіреність № 23-9/5 від 14.01.2019р.

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

29.01.2019р. Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Компанії "Manchester Shipping S.A.", в якій просить суд стягнути з відповідача збитки у сум 995 730 грн., поклавши на нього витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору бербоут-чартера №КД-39 від 18.12.2001р., яким Компанії "Manchester Shipping S.A." було передано в оренду судно "Инженер Вальчук ", в частині незбереження майна на судні у кількості 21 одиниці, у зв`язку з чим позивач зазнав збитків на суму 983 730 грн.

Крім того, у позовні заяві позивач зазначає про понесення ним додаткових витрат на оплату визначення розміру збитків від нестачі майна на судні шляхом здійснення професійної незалежної оцінки на суму 12 000 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.02.2019р. відкрито провадження у справі № 916/202/19 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на "27" лютого 2019р. об 11год.15хв. Вказаною ухвалою суду позивача зобов`язано надати суду докази наявності представництва відповідача в Україні станом на момент подачі позовної заяви.

Приймаючи до уваги неподання позивачем витребуваних ухвалою суду про відкриття провадження у справі доказів щодо місцезнаходження відповідача, ухвалою від 27.02.2019р. у підготовчому засіданні по даній справі оголошено перерву до "13" березня 2019р. о 10год.45хв.

У судовому засіданні 13.03.2019р. представником Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" було надано суду клопотання про залучення до матеріалів справи засвідченої копії листа №03.3-14/234-19 від 28.02.2019р. головного управління статистики в Одеській області "про відомості з ЄДРПОУ" стосовно наявності станом на 28.02.2019р. в Україні представництва відповідача.

Ухвалою суду від 13.03.2019р. строк підготовчого провадження у справі №916/202/19 продовжено до "06" травня 2019р., підготовче засідання у справі №916/202/19 відкладено на "17" квітня 2019 р. о 12:00.

Ухвалою суду підготовче провадження у справі №916/202/19 закрито із призначенням справи до розгляду по суті в судовому засіданні на 06.05.2019р. о 15 год. 15 хв.

У судовому засіданні 06.05.2019р. судом було оголошено перерву при розгляді справи по суті на 20.05.2019р. о 15 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 06.05.2019р. судом повідомлено Компанію "Manchester Shipping S.A." про оголошення перерви у судовому засіданні до 20.05.2019р.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов.

Відповідач про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання ухвал суду на адресу представництва Компанії "Manchester Shipping S.A.", яка зазначена у довідці Головного управління статистики в Одеській області (т.2 а.с.16), у судові засідання не з`являвся, відзиву на позов не надав.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Приймаючи до уваги, що надіслані судом ухвали були повернуті від відповідача з відміткою поштової установи "фірма вибула" (т.1 а.с.217-221, т.2 а.с.10-13, 26-29, 35-38), суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності, давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до статті 365 Господарського процесуального кодексу України іноземні суб`єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов`язки, що і суб`єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно до ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

При цьому правовідносини, пов`язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні, регулюються положеннями Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який впливає на виникнення, зміну або припинення правовідносин, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право".

Закон України "Про міжнародне приватне право" (пункт 1 частини 1 статті 1) визначає приватноправові відносини як відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб`єктами яких є фізичні та юридичні особи.

Згідно зі статтею 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спори, що виникають між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб`єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

За статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача

Приймаючи до уваги наявність на території України, згідно листа Головного управління статистики в Одеській області №03.3-14/234-19 від 28.02.2019р. "про відомості з ЄДРПОУ" (т.2 а.с.16), офіційного представництво Компанії "Manchester Shipping S.A.", яке розташоване за адресою: м. Одеса, Польський узвіз, буд.6, суд зазначає про підсудність даного спору Господарському суду Одеської області

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Згідно із п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Аналогічні норми містяться також в статті 20 Господарського кодексу України, якою встановлено, що кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема шляхом відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 статті 224 Господарського кодексу України передбачено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила правопорушення, в силу ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України, включаються: - вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов`язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди.

Надаючи оцінку змісту спірних правовідносин, суд зазначає, що позивачем заявлені збитки, завдані неналежним виконанням зобов`язання, що випливає з договору (статті 623 ЦК України).

При цьому, за загальними принципами відповідальності за завдання шкоди, підставою для її відшкодування є наявність певних умов в їх сукупності, які у даному випадку входять до предмету доведення, а саме: протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду, пряма шкода, спричинена цією поведінкою, вина особи та причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, обґрунтовуючи вимоги про стягнення збитків у сумі 983 730 грн., безпосередньо пов`язує їх виникнення із порушенням Компанією "Manchester Shipping S.A." встановлених умовами договору №КД-39 бербоут-чартеру судна "Инженер Вальчук" від 18.12.2001р. зобов`язань щодо повернення судна разом із наявним на ньому майном (ст. 45 додаткових статей (частина 3). При цьому, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач також зазначає про понесення ним додаткових витрат на оплату професійної незалежної оцінки для визначення розміру збитків у сумі 12 000 грн., які позивач також кваліфікує як збиток.

Як встановлено судом, 18.12.2001р. між Державним підприємством "Одеський торгівельний порт" (Судновласник) та Компанією "Manchester Shipping S.A." (Фрахтувальник) було укладено Договір № КД -39 Стандартний бербоутний чартер Балтійського і міжнародного морського комітету (кодова назва "БЭРИКОН 89") (т.1 а.с.15-28), за умовами якого Судновласник передає в чартер Фрахтувальнику судно "Інженер Вальчук", а Фрахтувальник зобов`язується своєчасно сплачувати орендну плату.

Стаття 759 ЦК України встановлює, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до положень ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Приймаючи до уваги, що майно, яке виступає предметом договору чартеру, використовується у галузі торгового мореплавства та є державної власністю, до спірних правовідносин застосовуються також норми Кодексу торговельного мореплавства України (далі - КТМ).

Так ст. 203 КТМ встановлено, що за договором чартеру (фрахтування) судна на певний час судновласник зобов`язується за обумовлену плату (фрахт) надати судно фрахтувальнику для перевезення пасажирів, вантажів та для інших цілей торговельного мореплавства на певний час Надане фрахтувальнику судно може бути укомплектоване екіпажем (тайм-чартер) або не споряджене і не укомплектоване екіпажем (бербоут-чартер).

Згідно ст. 208 КТМ встановлено, що фрахтувальник зобов`язаний здійснювати експлуатацію судна відповідно до умов фрахтування, визначених договором чартеру (фрахтування) судна на певний час.

16.12.2011р. між сторонами було підписано додаткову угоду до договору №КД-39 від 18.12.2001р. (т.1 а.с.36-57), якою договір було викладено у новій редакції.

Так, згідно до ст. 8 частини 2 договору (в редакції додаткової угоди) повна інвентаризація суднового устаткування, постачання, пристроїв та всіх витратних матеріалів, наявних на борту судна, здійснюється фрахтувальником спільно з судновласником як під час введення судна в оренду, так і під час виведення судна.

Відповідно до п. а ст. 9 частини 2 договору протягом строку дії чартеру Судно знаходиться у повному віданні та розпорядженні для усіх цілей Фрахтувальників і у всіх відносинах під їх повним контролем. Фрахтувальники зобов`язані утримувати судно, його механізми, котли, прилади та запасні частини у належному відремонтованому та доброму робочому стані відповідно до звичайної комерційної експлуатаційної практики, а крім того, що передбачено в статті 13 (1), забезпечувати наявність на борту судна класифікаційних документів ще з не закінченим терміном дії для збереження класу, зазначеного в боксі 10, та інших необхідних свідчень, придатних в міру того.

Пунктом d ст. 9 частини 2 договору встановлено, що фрахтувальники не повинні робити ніяких конструктивних змін на судні або змін в механізмах, котлах, допоміжному обладнанні або запасних частинах до них без отримання на це в кожному разі дозволу судновласників. Якщо судновласники дозволяють це, фрахтувальники повинні на вимогу судновласників привести судно до його попереднього стану до закінчення терміну чартеру.

Фрахтувальники мають право використовувати все спорядження, обладнання та механізми, наявні на борту судна при здачі його в оренду, за умови, що все це або еквівалент його буде повернуто судновласникам при поверненні судна з оренди в такому ж доброму стані, в якому все це знаходилося при прийнятті судна, за винятком звичайного зносу. Фрахтувальники час від часу під час оренди зобов`язані замінити ті вузли обладнання, які отримали пошкодження або зносилися і стали непридатні для використання. Фрахтувальники зобов`язані проводити всі ремонтні роботи або заміну будь-яких пошкоджень, зношених або втрачених деталей або обладнання таким чином (як за якістю роботи, так і за якістю матеріалів) щоб не зменшити вартість судна.

Фрахтувальники мають право встановлювати додаткове обладнання за свій рахунок і на свій ризик, але вони зобов`язані зняти таке обладнання в кінці терміну оренди, за вимогою судновласників. Будь-яке обладнання, включаючи радіоапаратуру, яке було надано в оренду при введенні судна в бербоут-чартер, повинно утримуватися фрахтувальниками, які приймають на себе зобов`язання та відповідальність судновласників щодо будь-якої орендному договору в зв`язку з даними чартером, та виплачують судновласникам всі збитки, що виникли в зв`язку з цим, а також витрати на нове обладнання, необхідне для дотримання правил використання радіоапаратури (п. е ст. 9 частини 2 договору).

Як вказує позивач, ним на виконання умов договору було передано відповідачу судно "Інженер Вальчук" з усім наявним на ньому майном.

Статтею 35 додаткових статей (частина 3) встановлено, що фрахтувальник зобов`язаний утримувати судно, його агрегати та пристрої в справному експлуатаційному стані, своєчасно надавати і підтверджувати класифікаційні документи, суднові сертифікати та свідоцтва.

У разі необхідності удосконалення конструктивних змін або придбання нового обладнання для подальшої експлуатації судна з огляду на нові класифікаційні вимоги або обов`язкові правила, зазначені роботи та установку технічного устаткування виконує Фрахтоватувальник за свій рахунок, за умови письмової згоди Судновласника, без пред`явлення в подальшому з боку фрахтувальників до Судновласника будь яких претензій по відшкодуванню витрачених на це коштів (стаття 38 додаткових статей (частина 3).

Відповідно до статті 39 додаткових статей (частина 3) всі зміни до бербоут-чартеру повинні бути оформлені додатковою угодою за підписом судновласника і фрахтувальника. Доповнення буде невід`ємною частиною бербоут-чартеру.

Згідно до ст. 41 додаткових статей (частина 3) будь-які види ремонту судна здійснюються фрахтувальником за його рахунок, за погодженням із судновласником. В будь-яких випадках розірвання договору, вартість ремонтів Судна, здійснених фрахтувальником, компенсації судновласником не підлягає.

Статтею 42 додаткових статей (частина 3) передбачено, що фрахтувальник несе повну відповідальність за експлуатацію судна, самостійно забезпечуючи дотримання всіх норм і вимог ISM-Code (МКУБ) та ISPS-Code (Кодексу ОСПС).

Щомісяця (до 5-го числа місяця, наступного за звітним) фрахтувальник направляє на адресу судновласника лист, що містить інформацію станом на перше число поточного календарного місяця, зокрема, щодо опису технічного стану судна (ст. 43 додаткових статей (частина 3).

За умовами статті 45 додаткових статей (частина 3) фрахтувальник підтверджує, що у нього знаходиться матеріальне майно, що належить судновласникові, яке фрахтувальник зобов`язується повернути судновласнику, у відповідності з боксом 16 частини 1 і ст. 14 (частини 2), до моменту закінчення строку дії цього бербоут-чартеру: Дизель "ДРГ 2А 160/750", інв. № 062706; Радар-транспондер RT9, інв, № 062707; Радар-транспондер RT9, інв. № 062708; Насос ЕПН 25/2.5 220/380 з зіп, інв. № 062717; Гак RH.20 для чергової шлюпки, інв. № 062718; Бункеровник "Інженер Вальчук", інв. № 062760; Компресор 20К-1-36, інв. № 062764; Антенна ШПА-11-3, Інв. № 062766; Циклоїда, інв. № 062767; ЛАГ ІЕЛ-2М, інв. № 062770; Р/локатор «Наяда», інв. № 062775; Радар «Кінгфішер», інв. № 062776 ; ТРАНСФОР-Р СІЛОВ. 380/220, інв. № 062777; Рятувальна шлюпка GAR-T6.8 (шлюпбалка), інв. № 062788; Плот «Вікінг-20», інв.№ 062821; Кондиціонер КЛА 60/6С, інв.№ 062822; Насос 1В-1.6/5-1.2/5Б-3, інв. № 062823; Трансформатор ТСЗП 1.6/0.4, інв. № 062824; УКВ радіостанція "JOTRON", інв. № 062825; УКВ радіостанція "JOTRON", інв. № 062286; УКВ радіостанція "JOTRON", інв. № 062287; РЛС "Коден" МД 3850, інв. № 062834; Радіолокатор Коден МД 3850, інв, № 062848; Повітрярозподільник, інв, № 062849; Повітрярозподільник, інв, № 062850; Повітрярозподільник, інв. № 062851; Трансформатор газосвітло, інв. № 070705; Радіопередавач Корват б/у, інв. № 074127; "Інмарсат-С", інв. № 074281; Трансформатор СІЛ.ТЗМ-2, інв. № 074564; Плот Вікінг 20ДК, інв. № 075208; Дизель К 457 М2, інв. № 075555; Гірокомпас "вега", інв. № 078980; Радіоприймач «Бурун», інв, № 078989; Р/л «Корвет» з зіп (запчастини, інструменти, приладдя), інв, № 078991; Телевізор "Філіпс"-20, інв, № 083640; Телевізор "Філіпс"-20, інв, № 083645.

Так, з аналізу умов бербоут-чартеру випливає, що, підписуючи такий договір, сторонами було погоджено певний алгоритм дій щодо здійснення на судні змін в механізмах, котлах, допоміжному обладнанні або запасних частинах до них - тільки за згодою судновласника, шляхом укладання додаткової угоди до договору бербоут-чартеру.

При цьому, суд зазначає про обізнаність відповідача щодо певного порядку повернення демонтованого обладнання на судні, з огляду на наявність в матеріалах справи додаткової угоди до договору від 18.05.2010р. (т.1 а.с.32), якою сторони, з огляду на відсутність у Фрахтувальника необхідності у користування, визначеним у додатку №1. обладнанням (т.1 а.с.33), погодили його передачу судновласнику за актом приймання-передачі такого обладнання, який було складено та підписано сторонами 17.01.2011р. (т.1 а.с.34).

Згідно до ст. 14 частини 2 договору фрахтувальники зобов`язані після закінчення терміну дії чартеру повернути судно як зазначено в боксі 16. Судно повинно бути повернуто судновласникам в тому ж самому, або в такому ж, справному стані та з тим же класом, в якому воно було здано в оренду, виключаючи природний знос, що не впливає на клас судна. При поверненні судна з оренди терміни періодичного класифікаційного огляду і свідоцтва класу повинні зберегти придатність принаймні на число місяців, що узгоджені в боксі 12.

Як встановлено судом з матеріалів справи, рішенням Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті України від 25.09.2014р. договір №КД-39 від 18.12.2001р. стандартного бербоутного чартеру Балтійського та міжнародного морського комітету (кодова назва "БЄРІКОН 89") розірвано, зобов`язано Manchester Shipping S.A. повернути ДП "Одеський морський торговельний порт" судно "Инженер Вальчук" за актом приймання-передачі у Одеському порту, причал № 28, Україна (т.1 а.с.60-93).

Згідно з матеріалами справи, передача судна "Інженер Вальчук" судновласнику була здійснена за актом приймання-передачі лише 05.02.2018р. (т.1 а.с. 103-110). Вказаний акт підписано сторонами та скріплено печатками.

Як стверджує позивача та зазначене підтверджується актом приймання-передачі судна, під час приймання судновласником судна було встановлено факт нестачі переданого Фрахтувальнику майна, а саме: 1.Радар-транспондер RT9, інв. № 062707; 2. Радар-транспондер RT9, інв. № 062708; 3. Антенна ІІІПА-11-3, інв. № 062766; 4. Циклоіда, інв. № 062767; 5. Р/локатор «Наяда», інв. № 062775; 6. Радар «Кінгфішер», інв. № 062776; 7. Плот рятувальний «Вікінг-20», інв. № 062821; 8. Насос 1В-1.6/5-1.2/5Б-3, Інв. № 062823; 9. УКВ радіостанція "JOTRON", інв. № 062285; 10. УКВ радіостанція "JOTRON", інв. № 062286; 11. УКВ радіостанція "JOTRON", інв. № 062287; 12. Радіолокатор Коден МД 3850, інв. № 062848; 13. Повітрярозподільник, інв. № 062849; 14. Повітрярозподільник, інв. № 062850; 15. Повітрярозподільник, інв. № 062851; 16. Трансформатор газосвітло, інв, № 070705; 17. Радіопередавач Корват б/у, інв. № 074127; 18. Плот рятувальний «Вікінг 20ДК», інв, № 075208; 19.Дизель К 457 М2, інв. № 075555; 20. Радіоприймач «Бурун», інв, № 078989; 21. Р/л «Корвет» з зіп (запчастини, інструменти, приладдя), інв. № 078991.

Визначене в акті майно станом на момент подачі позовної заяви, за твердженням позивача, ДП "Одеський морський торговельний порт" повернуто не було.

Не містять матеріали справи і доказів передачі до моменту повернення судна судновласнику, визначеного у акті приймання-передачі судна, майна, в порядку погодженому сторонами, шляхом укладання додаткової угоди.

При цьому, судом не приймається до уваги наявна в матеріалах справи додаткова угода до договору від 01.11.2013р. (т.1 а.с.58), як підтвердження повернення частини майна, визначеного у додатку №1 до вказаної додаткової угоди, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2013р. між Державним підприємством "Одеський торгівельний порт" (Судновласник) та Компанією "Manchester Shipping S.A." було укладено додаткову угоду до договору бербоут-чартеру №К-39 від 18.12.2001р. (т.1 а.с.58), якою сторони, з огляду на відсутність у Фрахтувальника необхідності у користуванні, визначеним у додатку №1, обладнанням (т.1 а.с.59), погодили його передачу судновласнику з оформленням акту приймання-передачі такого обладнання.

Додатком №1 до договору сторони визначили наступне обладнання, що підлягає передачі: 1. Циклоїда інв.№062767, 2. Р/локатор «Наяда», інв. № 062775; 3. Радіопередавач Корват б/у, інв. № 074127, 4. Антенна ІІІПА-11-3, інв. № 062766, 5. Телевізор "Філіпс"-20 інв.№083640, 6. Телевізор "Філіпс"-20 інв.№083645, 7. Радіоприймач «Бурун», інв, № 078989, 8. Р/л «Корвет» з зіп, інв. № 078991.

Водночас, як свідчать матеріали справи, у належний спосіб за актом приймання-передачі таке обладнання передано не було. Зворотного матеріали справи не містять.

Як вказує позивач, внаслідок незбереження майна Компанією "Manchester Shipping S.A." ДП "Одеський торгівельний порт" було завдано збитків, для визначення розміру яких позивач був вимушений звернутися до незалежного оцінювача, а саме до Приватного підприємства "Тріод".

Так, 23.04.2018р. між ДП "Одеський торгівельний порт" (Замовник) та Приватним підприємства "Тріод" (Оцінювач) було укладено договір №КД-20751 про проведення незалежної оцінки майна (т.1 а.с.193-198), згідно до умов якого Замовник доручає, а Оцінювач зобов`язується надати послуги з проведення незалежної оцінки рухомого майна, зокрема, майна судна "Інженер Вальчук", інв.№ 062760 , що обліковується на балансі ДП "Одеський торгівельний порт" та рахується як недостача за актом прийому-передачі (повернення) судна "Інженер Вальчук" за договором бербоут-чартеру №КД-39 від 18.12.2001р. у кількості 21 одиниці.

Згідно наявного в матеріалах справи звіту ПП "Трікод" про незалежну оцінку рухомого майна судна "Інженер Вальчук" (Інв, № 062760) у кількості 21-єї одиниці, вартість демонтованого та неповернутого майна складає 819 775 грн. без ПДВ (т.1 а.с.111-142).

На визначену звітом про незалежну оцінку рухомого майна суму збитків у розмірі 819 775 грн. позивачем, у відповідності до норм Податкового кодексу України та з урахуванням листа ДФС від 30.12.2016р. №28710/6/99-99-15-03-02-15, було нараховано 20% ПДВ у розмірі 163 955 грн.

Надаючи оцінку правомірності нарахування позивачем ПДВ на визначену звітом суму збитків у розмірі 819 775 грн., суд вказує таке.

Так, згідно п. 14.1.178. ст. 14 Податкового кодексу України податком на додану вартість є непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Відповідно до підпунктів "а" та "б" пункту 185.1. ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

Пунктом 187.1. статті 187 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 188.1. статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

Враховуючи викладене, кошти, що надходять платнику ПДВ на його банківський рахунок як відшкодування збитків за пошкоджене або знищене майно (без урахування штрафних санкцій і пені) розцінюються як компенсація вартості такого майна та відповідно включається до бази оподаткування ПДВ.

З урахуванням наведеного суд зазначає про правомірність нарахування позивачем 20% ПДВ у розмірі 163 955 грн. на визначену суму збитків.

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено претензію від 21.06.2018р. №20/6-565/2585 про сплату збитків за нестачу майна на судні "Інженер Вальчук" у розмірі 983 730 грн., а також витрат на проведення незалежної оцінки демонтованого та неповернутого майна. Вказана претензія була отримана відповідачем 27.06.2018р., про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення (т.1 а.с.207), однак залишилась без відповіді та задоволення.

З огляду на викладене, враховуючи, що розмір заявлених до стягнення збитків у сумі 983 730 грн. (в тому числі ПДВ), завданих позивачу внаслідок нестачі на судні переданого фрахтувальнику майна, яке обліковується на балансі ДП "Одеський морський торговельний порт", та яке за умовами договору мало бути повернуто судновласнику, підтверджується звітом про незалежну оцінку рухомого майна, суд вважає вказані вимоги Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, оскільки понесені позивачем витрати на проведення незалежної оцінки демонтованого та непереданого у належний спосіб відповідачем майна у сумі 12 000 грн, сплачені за платіжним дорученням №539 від 14.05.2018р. (т.1 а.с.200), безпосередньо пов`язані з визначенням завданих ДП "Одеський морський торговельний порт" збитків, суд вважає вказані вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Компанії "Manchester Shipping S.A." (80, Брод Стріт, Монровія, Ліберія, представництво в Україні: 65026, м. Одеса, Польський узвіз, 6, код ЄДРПОУ представництва 21703148) на користь Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" (65082, м. Одеса, Митна площа, 1, ) 995 730 /дев`ятсот дев`яносто п`ять тисяч сімсот тридцять/ грн збитків, 14 935 /чотирнадцять тисяч дев`ятсот тридцять п`ять/ грн. 95 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 30 травня 2019 р.

Суддя Ю.М. Щавинська