ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/1817/18
Південно-Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Аленіна О.Ю., Лавриненко Л.В.

секретар судового засідання Герасименко Ю.С.

Представники сторін в судове засідання не з`явились.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТУРСТРОЙ-Україна»

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.03.2019

суддя Алексєєва А.П.

час та місце ухвалення: 15:59:47 год., м. Миколаїв

повний текст рішення складено та підписано 29.03.2019

по справі № 915/1817/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТУРСТРОЙ-УКРАЇНА»

до відповідача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області

про визнання договору дійсним

ВСТАНОВИВ:

19.12.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «ТУРСТРОЙ-УКРАЇНА» звернулось до господарського суду Миколаївської області із позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області, в якому просить визнати дійсним з 14.03.2018 договір про розірвання договору купівлі-продажу (приватизації) об`єкта незавершеного будівництва «Роздрібнювально-сортувальний завод» Лисогірського кар`єру, разом із земельною ділянкою, на якій він розташований, від 27.02.2009 № 1-Д, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Войтовською Ж.Ф., в редакції позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

Позивач вважає, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору про розірвання Договору №1-Д, відповідач жодним чином не заперечив щодо проекту договору про розірвання Договору №1-Д, надісланого позивачем супровідним листом від 14.03.2018 № 008, та отримав позитивний висновок власної юридичної служби щодо укладення договору про розірвання Договору №1-Д в запропонованій позивачем редакції. З огляду на такі дії відповідача - видання наказу про проведення інвентаризації, проведення інвентаризації зі складанням двосторонніх актів та описів, позивач із посиланням на приписи частини другої статті 220 Цивільного Кодексу України вважає, що відповідач акцептував оферту позивача і Договір купівлі-продажу є розірваний з дати наказу (28.02.2018 року). Оскільки відповідач фактично ухиляється від нотаріального посвідчення договору про розірвання Договору №1-Д, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 22.03.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що позивачем не дотримано загального порядку укладання господарських договорів, визначеного статтею 181 ГК України.

Проект договору про розірвання Договору, надісланий позивачем на адресу відповідача листами від 14.02.2018 №004, від 14.03.2018 № 008 не був підписаний повноважним представником позивача.

Місцевим господарським судом зазначено, що Договором №1-Д від 27.02.2009 не передбачено право позивача на одностороннє розірвання договору, дії відповідача щодо проведення інвентаризації об`єкту незавершеного будівництва не свідчать про розірвання Договору №1-Д від 27.02.2009.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТУРСТРОЙ-УКРАЇНА» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить суд, рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.03.2019 у справі № 915/1817/18 скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Позивач не згоден з рішенням Господарського суду Миколаївської області від 22.03.2019 в даній справі через невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права (незастосування закону, який підлягає застосуванню), в зв`язку з чим вказане рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТУРСТРОЙ-УКРАЇНА» зазначає, що відповідно до частини другої статті 181 ГК України проект договору може бути запропонований будь - якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. При цьому в статті 181 ГК України відсутні застереження щодо обов`язкового підписання проекту договору стороною, що його пропонує до укладення.

Оскільки Договір купівлі-продажу (приватизації) об`єкта незавершеного будівництва «Роздрібнювально-сортувальний завод» Лисогірського кар`єру, разом із земельною ділянкою, на якій він розташований, від 27.02.2009 №1-Д, був посвідчений нотаріально, то й Договір про його розірвання також повинен був бути посвідчений нотаріусом;

Відповідно до частини другої статті 45 Закону України «Про нотаріат», нотаріально посвідчені правочини, а також заяви та інші документи підписуються у присутності нотаріуса.

З огляду на такі приписи законодавства проект Договору про розірвання Договору купівлі-продажу не був підписаний позивачем, але він був направлений відповідачу в супроводі підписаного листа.

В зв`язку з цим скаржник вважає, що відсутнє порушення вимог статті 181 Господарського Кодексу України, оскільки спеціальне законодавство, що регулює порядок нотаріального посвідчення договорів, має перевагу над загальною нормою статті 181 ГК України.

Але, господарський суд Миколаївської області при прийнятті оскаржуваного рішення не застосував спеціальні норми статті 34, 45 Закону України «Про нотаріат».

Позивач листом від 14.02.2018 року № 004 повідомив Відповідача про розірвання Договору купівлі-продажу, направив Відповідачу проект Договору про розірвання Договору купівлі-продажу та просив в строк до 23.02.2018 року повідомити про дату та місце підписання та нотаріального посвідчення такого договору.

Сторони провели інвентаризацію ОНБ, склали та підписали відповідні двосторонні акти, що повністю відповідає зобов`язанням Відповідача згідно з п.2.1 Договору про розірвання Договору купівлі-продажу.

Таким чином, дії Відповідача були вчинені, перш за все, саме на виконання зобов`язань, передбачених Договором про розірвання Договору купівлі-продажу.

Отже, з боку як позивача, так і відповідача відбулося часткове виконання Договору про розірвання Договору купівлі-продажу ОНБ.

Господарський суд Миколаївської області, в порушення вимог частини другої статті 86 ГПК України, не оцінив взаємний зв`язок наданих позивачем доказів у їх сукупності, що потягло також порушення вимог статті 238 ГПК України про необхідність зазначення в рішення доказів, відхилених судом, та мотивів їх відхилення, мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного Позивачем, щодо наявності підстав для задоволення позову.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі.

13.05.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого заявляє свої заперечення проти задоволення апеляційної скарги. вважає її необґрунтованою і просить суд відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.03.2019 залишити в силі.

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області зазначає, що жодного разу не отримувало проект договору підписаного уповноваженим представником позивача. Жодного разу позивач, рівно як і Регіональне відділення, не надавало один одному документ, що в розумінні чинного законодавства України можна вважати проектом договору, тобто як єдиний документ у двох примірниках підписаного уповноваженою особою.

Регіональне відділення відносилось до вказаного листування як до перемовин по узгодженню істотних умов договору, що передує зверненню до нотаріуса з заявою про нотаріальне посвідчення Договору. Більш того, такі переддоговірні перемовини тривають між позивачем та Регіональним відділенням з різною інтенсивністю останні два роки, але жодні умови наданні іншій стороні не містили підписів сторін (навіть з однієї сторони), сторони ніколи не укладали протоколи розбіжностей і до суду за визнанням таких договорів ніхто не звертався.

Позов не містить підстав, доказів або посилань на докази, що підтверджують протилежне, а отже доводи Позивача в цій частині є недоведеними. Позивач жодним чином не довів, що всі істотні умови договору досягнуті сторонами.

Регіональне відділення наполягає на тій обставині, що листування між Регіональним відділенням та Позивачем не можна вважати договором в силу відсутності доказів наявності проекту такого договору оформленого у відповідності до положень чинного законодавства та умов основного договору із змінами, що укладено між сторонами та нотаріально посвідченого. Регіональне відділення наполягає на першочерговості принципу свободи договору, примушення Регіонального відділення з боку Позивача за допомогою суду до укладення договору на умовах погоджених тільки Позивачем є порушенням такого принципу, та є спробою Позивача покласти на суд функцій органу приватизації.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.04.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТУРСТРОЙ-УКРАЇНА» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.03.2019 у справі №915/1817/18.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2019 призначено справу № 915/1817/18 до розгляду на 29.05.2019 о 11:00 год.

В судове засідання 29.05.2019 представники сторін не з`явились.

16.05.2019 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ТУРСТРОЙ-УКРАЇНА» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з тим, що адвокат позивача - Тригуб В.І. перебуває у відпустці.

Дане клопотання судом відхилено з наступних підстав:

- до клопотання не додано доказів на підтвердження неможливості направлення іншого представника позивача у судове засідання;

- явка представників учасників справи у судове засідання апеляційного суду не визнавалася обов`язковою.

Відповідно до частини дванадцятої статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про задоволенню апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Одеської області з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, відповідно до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 27.02.2009 між Закритим акціонерним товариством «ТУРСТРОЙ-Україна» (правонаступником якого є позивач), як покупцем та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Миколаївській області, як продавцем укладено договір купівлі-продажу (приватизації) об`єкту незавершеного будівництва разом з земельною ділянкою власності проданого шляхом продажу на аукціоні №1-Д (далі Договір №1-Д), відповідно до п. 2.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю об`єкт незавершеного будівництва «Роздрібнювально-сортувальний завод» Лисогірського кар`єру, який знаходиться за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, с. Лиса гора, разом із земельною ділянкою державної власності, на якій він розташований, з кадастровими номерами: :02:000:2891; :03:000:2889; :03:000:2890; :03:000:2891 (Об`єкт аукціону), а покупець зобов`язується прийняти об`єкт аукціону, сплатити ціну продажу і виконати умови, що зазначені у цьому договорі. Склад об`єкта визначений в акті обстеження будівельного майданчика і технічного стану об`єкта незавершеного будівництва від 14.05.2008. Відповідно до технічного паспорту земельної ділянки державної власності, земельна ділянка у складі об`єкта аукціону, площею 480500 кв.м, розташована за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, с. Лиса гора.

Відповідно до п. 2.2 Договору №1-Д право власності на об`єкт аукціону переходить до покупця згідно з чинним законодавством - після державної реєстрації, сплати його повної вартості; на земельну ділянку - після одержання та державної реєстрації Державного акта на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до пунктів 6.1, 6.2, 6.3 Договору №1-Д покупець зобов`язаний у встановлений цим Договором термін сплатити вартість продажу об`єкта аукціону та прийняти об`єкт аукціону за актом приймання-передачі, а також виконувати умови продажу об`єкта аукціону, зокрема:

- побудувати ОНБ (об`єкт незавершеного будівництва) із збереженням профілю та ввести його в експлуатацію в строк до п`яти років з моменту підписання акту приймання - передачі;

- внести інвестицій на суму 100 (сто) млн. грн. на добудову та введення об`єкта в експлуатацію: до 27.02.2010 року -100 тис. грн; до 27.02.2011 року - 10 млн. грн; до 27.02.2012 року - 20 млн. грн; до 27.02.2013 року - 30 млн. грн; до 27.02.2014 року - 39,9 млн.грн.;

- створити на об`єкті приватизації по завершенню будівництва 50 (п`ятдесят) нових робочих місць;

- оформити в місячний термін з дати підписання акту приймання-передачі об`єкта аукціону державний акт на право приватної власності на земельну ділянку згідно з чинним законодавством України;

- не відчужувати об`єкт незавершеного будівництва та земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, до завершення будівництва та введення його в експлуатацію.

Відповідно до п. 13.1 Договору №1-Д зміни умов цього договору або внесення доповнень до нього здійснюється за погодженням сторін згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до п. 13.2 Договору №1-Д усі зміни та доповнення здійснюються у письмовій формі у порядку, затвердженому Фондом державного майна України, та підлягають нотаріальному посвідченню і державній реєстрації.

Відповідно до п. 13.3 Договору №1-Д у разі невиконання однією із сторін умов цього Договору він може бути розірваний на вимогу іншої сторони за рішенням суду. При цьому, об`єкт аукціону повертається у державну власність у порядку, встановленому чинним законодавством України.

Даний Договір №1-Д посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Войтовською Ж.Ф. 27.02.2009, зареєстровано в реєстрі за №281.

Позивач листом від 14.02.2018 №004 (а.с. 104-105) повідомив відповідача про розірвання Договору №1-Д, направив відповідачу проект договору про розірвання Договору №1-Д та просив в строк до 23.02.2018 повідомити про дату та місце підписання та нотаріального посвідчення такого договору.

Листом від 22.02.2018 № 10/169 (а.с. 110) відповідач повідомив позивача про необхідність до 01.03.2018 надати до Регіонального відділення інформацію щодо особи, яка уповноважена від позивача приймати участь у проведенні інвентаризації за місцем розташування об`єкта приватизації.

Листом від 26.02.2018 № 14-11-00409 (а.с. 111) відповідач повідомив позивача, що вважає за можливе укласти договір про розірвання Договору №1-Д, та надіслав позивачу свій проект договору про розірвання Договору №1-Д для погодження.

Позивач листом від 27.02.2018 № 005 (а.с. 114) повідомив відповідача про уповноважену особу для участі в інвентаризації об`єкта приватизації.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області №49-п від 28.02.2018 затверджено склад інвентаризаційної комісії з повернення у державну власність об`єкту незавершеного будівництва разом із земельною ділянкою (а.с. 142).

Листом від 14.03.2018 № 008 (а.с. 115) позивач в цілому погодився з запропонованою відповідачем редакцією договору про розірвання, але доповнив проект договору про розірвання уточненнями щодо фінансових зобов`язань сторін та надіслав свій проект договору про розірвання Договору №1-Д відповідачу.

16.03.2018 позивачем та відповідачем складено та підписано Зведений акт інвентаризації об`єкта незавершеного будівництва за Договором №1-Д (а.с. 121-122) та Інвентаризаційні описи до нього (а.с. 125-126).

Оскільки відповідач фактично ухиляється від нотаріального посвідчення договору про розірвання Договору №1-Д, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог відповідно до наступного.

За змістом статей 15 та 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Частина друга статті 16 ЦК України передбачає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений не тільки договором або законом, але й судом у визначених законом випадках.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. 2 ст. 5 ГПК України).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Розкриваючи зміст засади свободи договору, у статтях 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу другого частини третьої статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Водночас, за частиною третьої статті 179 ГК України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладанні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови (ч. 4 ст. 179 ГК України).

Загальний порядок укладання господарських договорів передбачений статею 181 ГК України.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ч. 1 ст. 181 ГК України).

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках (ч. 2 ст. 181 ГК України).

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору (ч. 3 ст. 181 ГК України).

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором (ч. 4 ст. 181 ГК України).

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони (ч. 5 ст. 181 ГК України).

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо) (ч. 6 ст. 181 ГК України).

Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими (ч. 7 ст. 181 ГК України).

Отже, стаття 181 ГК України передбачає, зокрема, що неврегульовані сторонами розбіжності щодо окремих умов договору можуть передаватися на розгляд до суду.

З матеріалів вбачається, що проект договору про розірвання Договору, надісланий позивачем на адресу відповідача листом від 14.02.2018 року №004, не був підписаний повноважним представником позивача.

Також, не був підписаний проект договору про розірвання Договору, надісланий позивачем на адресу відповідача Листом від 14.03.2018 року № 008.

Так, відповідно до пункту 13.1 Договору №1-Д зміни умов цього договору або внесення доповнень до нього здійснюється за погодженням сторін згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до п. 13.2 Договору №1-Д усі зміни та доповнення здійснюються у письмовій формі у порядку, затвердженому Фондом державного майна України, та підлягають нотаріальному посвідченню і державній реєстрації.

Відповідно до п. 13.3 Договору №1-Д у разі невиконання однією із сторін умов цього Договору він може бути розірваний на вимогу іншої сторони за рішенням суду. При цьому, об`єкт аукціону повертається у державну власність у порядку, встановленому чинним законодавством України. Отже, Договором №1-Д від 27.02.2009 не передбачено право позивача на одностороннє розірвання договору.

Щодо посилання позивача на статтю 220 Цивільного кодексу України, як на підставу задоволення позову, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 220 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

При розгляді справ про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню дійсним необхідно дослідити наступні обставини: чи домовились сторони щодо усіх істотних умов договору, чи підтверджується така домовленість письмовим доказом, чи відбулось повне або часткове виконання договору, чи ухиляється одна із сторін від нотаріального посвідчення спірного договору.

Як зазначено вище, Листом від 26.02.2018 року № 14-11-00409 відповідач повідомив позивача, що вважає за можливе укласти договір про розірвання Договору №1-Д, та надіслав позивачу свій проект договору про розірвання Договору №1-Д для погодження.

Колегією суддів встановлено та не спростовано скаржником, що матеріали справи не містять доказів що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору.

Крім того, помилковими є посилання позивача на обставини, що ним пов`язуються з виконанням договору. Наказом Регіонального відділення від 28.02.2018 №48-п затверджено склад комісії з повернення у державну власність ОНБ разом із земельною ділянкою. У березні 2018 року проведено обстеження ОНБ та 20.03.2018 затверджено зведений Акт інвентаризації ОНБ. Означені дії є виконанням наказу фонду а не Договору, об`єкт незавершеного будівництва не повернуто у державну власність, акт приймання-передачі матеріали справи не містять.

Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, оскільки проведення інвентаризації об`єкту незавершеного будівництва не свідчать про розірвання Договору №1-Д від 27.02.2009, об`єкт незавершеного будівництва не повернуто за Актом приймання передачі у державну власність, отже часткового виконання договору не відбулося, сторони не домовились щодо усіх істотних умов договору, а також відсутність доказів ухилення Фонду державного майна від нотаріального посвідчення спірного договору.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.03.2019 у справі № 915/1817/18 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до пунктів «б», «в» ч. 4 ст. 282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «ТУРСТРОЙ-УКРАЇНА».

Керуючись статями 255, 269, 270, 275, 276, 281- 283 Господарського процесуального кодексу України, Південно-Західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.03.2019 у справі № 915/1817/18 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТУРСТРОЙ-Україна» - залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «ТУРСТРОЙ-УКРАЇНА».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 31.05.2019.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Л.В. Лавриненко