РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.05.2019Справа № 910/5348/19

За позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акважитлосервіс"

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кукота О.Ю.

Представники учасників судового процесу:

від позивача Бернацька О.В. (адвокат);

від відповідача не з`явились.

В судовому засіданні 23.05.2019 року, відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представника позивача, що повне рішення буде складено 30.05.2019 року.

СУТЬ СПОРУ:

23 квітня 2019 року до Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) надійшла позовна заява № 14/4-544 від 19.04.2019 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акважитлосервіс" (відповідач) про стягнення заборгованості за договором постачання природного газу № 1174/16-БО-41 від 15.12.2015 року в сумі 95 915,56 грн. з них: основного боргу - 12 754,88 грн. (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят чотири гривні 88 копійок), пені - 49 110,91 грн. (сорок дев`ять тисяч сто десять гривень 91 копійка), інфляційних втрат - 27 484,34 грн. (двадцять сім тисяч чотириста вісімдесят чотири гривні 34 копійки) та 3% річних - 6565,43 грн. (шість тисяч п`ятсот шістдесят п`ять гривень 43 копійки).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором постачання природного газу № 1174/16-БО-41 від 15.12.2015 року, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2019 року судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/5348/19, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 23.05.2019 року.

10.05.2019 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких відповідач зазначив про сплату заборгованості, на підтвердження чого надав платіжне доручення № 556 від 11.10.2018 року, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволені позову.

В судовому засіданні 23.05.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання 23.05.2019 року не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №603.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.12.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", (надалі - постачальник), правонаступником якого є Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Акважитлосервіс" (надалі - відповідач, споживач) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1174/16-БО-41 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов`язується передати у власність покупцю у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2. договору, газ, що продається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води бюджетним установам/організаціям та іншим споживачам.

Згідно п. 2.1. договору, постачальник передає споживачу з 01.01.2016 року по 31.03.2016 року газ обсягом до 56,0 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м): з січня по березень.

В п. 3.4. договору визначено, що приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

За змістом п. 3.5. договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, споживач зобов`язується надати постачальнику підписані та скріплені печатками споживача два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу в розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість. Постачальник не пізніше 8-го числа зобов`язується повернути споживачу один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надає в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п. 5.2. договору, ціна за 1000 куб.м газу на дату укладання договору становить 6474,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування та розподіл природного газу, крім того збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%. До сплати за 1000 куб.м природного газу (з ПДВ) - 7924,18 грн.

За умовами п. 6.1. договору остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Додатковою угодою № 1 від 31.12.2015 року до договору збільшено ціну за 1000 куб.м природного газу, яка підлягає сплаті, яка становить 8355,36 грн. з ПДВ.

Додатковими угодами № 2 від 29.01.2016 року та № 3 від 22.02.2016 року до договору зменшено ціну за 1000 куб.м природного газу, яка підлягає сплаті, яка становить 8183,76 грн. з ПДВ.

Додатковою угодою № 4 від 28.03.2016 року до договору зменшено ціну за 1000 куб.м природного газу, яка підлягає сплаті, яка становить 7506,00 грн. з ПДВ та встановлено, що остаточний розрахунок за фактично переданий газі здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01.01.2016 року до 31.03.2016 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12 договору).

На виконання умов договору купівлі-продажу природного газу № 1174/16-БО-41 від 15.12.2015 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 336 850,78 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016 року на суму 144 213,52 грн., від 29.02.2016 року на суму 13 383,20 грн. (копії містяться в матеріалах справи). Вказані акти підписані сторонами без заперечень та скріплені печатками товариств.

При цьому, за отриманий природний газ відповідач розрахувався частково на суму 324 095,90 грн., що підтверджується банківськими виписками (копії містяться в матеріалах справи), а відтак, за розрахунками позивача, відповідач має заборгованість за договором в розмірі 12 754,88 грн.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача санкції за порушення виконання грошового зобов`язання щодо оплати наданих послуг.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, як встановлено нормами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України.

Приписами ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

За приписами ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України). Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

При цьому, відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на відсутність заборгованості перед позивачем, на підтвердження чого надав платіжне доручення № 556 від 11.10.2018 року про сплату заборгованості в сумі 12 754/,85 грн.

Так, судом встановлено, що 11.10.2018 року відповідачем була погашена заборгованість перед позивачем за договором купівлі-продажу природного газу № 1174/16-БО-41 від 15.12.2015 року у розмірі 12 754,85 грн.

Таким чином, на момент розгляду справи спір у даній справі щодо основного боргу в частині 12 754,85 грн. відсутній.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, провадження щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 1174/16-БО-41 від 15.12.2015 року в частині 12 754,85 грн. підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю предмету спору, в іншій частині позовні вимоги про стягнення 0,03 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

При зверненні до суду позивач також просив суд стягнути з відповідача на його користь пеню - 49 110,91 грн., інфляційні втрати - 27 484,34 грн. та 3% річних - 6565,43 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

В п. 8.2. договору визначено, що у разі невиконання споживачем пункту 6.1. договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

При цьому, в п. 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" визначено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені окремо по кожному акту приймання-передачі природного газу, в межах заявленого позивачем періоду, з урахуванням днів часткової оплати заборгованості - 05.05.2016 року, 25.10.2016 року, 15.11.2016 року, 16.11.2016 року, 23.01.2017 року, 14.02.2017 року, 23.02.2017 року, 21.03.2017 року, суд встановив, що загальна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача становить 48 567,39 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені в сумі 543,52 грн. позивачу належить відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наведена норма встановлює право кредитора вимагати сплати суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних протягом усього періоду прострочення до моменту повного виконання боржником своїх грошових зобов`язань перед кредитором.

Також, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат окремо по кожному акту приймання-передачі природного газу, в межах заявленого позивачем періоду, з урахуванням днів часткової оплати заборгованості - 05.05.2016 року, 25.10.2016 року, 15.11.2016 року, 16.11.2016 року, 23.01.2017 року, 14.02.2017 року, 23.02.2017 року, 21.03.2017 року, суд встановив, що загальна сума 3% річних та інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з відповідача становить 6557,50 грн. - 3% річних та 26 675,73 грн. - інфляційні втрати, в іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат в сумі 7,93 грн. (3% річних) та 808,61 грн. (інфляційні втрати) позивачу належить відмовити.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково про стягнення 81 800,65 грн. з них: основного боргу - 0,03 грн., пені - 48 567,39 грн., інфляційних втрат - 26 675,73 грн. та 3% річних - 6557,50 грн.

Щодо розподілу судового збору.

З огляду на те, що суму основного боргу в розмірі 12 754,85 грн. відповідач сплатив до звернення позивача з позовом до суду, розподіл судових витрат повинен розраховуватися без урахування вказаної суми, з розрахунку: 0,03 грн. (сума основного боргу) + 48 567,39 грн. (пеня) + інфляційні (26 675,73 грн.) + 3% річних (6557,50 грн.) х 1921,00 грн. (сума судового збору сплачена при подані позовної заяви) / 83 160,65 грн. (сума заявлених позовних вимог без урахування сплачено відповідачем суми 12 754,85 грн.) = 1889,58 грн. (сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 1889,58 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі № 910/5348/19 за позовом № 14/4-544 від 19.04.2019 року Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акважитлосервіс" про стягнення заборгованості за договором постачання природного газу № 1174/16-БО-41 від 15.12.2015 року в частині стягнення основного боргу - 12 754,85 грн. (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят чотири гривні 85 копійок), у зв`язку з відсутністю предмету спору.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Акважитлосервіс" (, адреса: 02098, м. Київ, вул. Шумського Юрія, 1, офіс 117) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6) грошові кошти: основного боргу - 0,03 грн. (три копійки), пені - 48 567,39 грн. (сорок вісім тисяч п`ятсот шістдесят сім гривень 39 копійок), інфляційних втрат - 26 675,73 грн. (двадцять шість тисяч шістсот сімдесят п`ять гривень 73 копійки), 3% річних - 6557,50 грн. (шість тисяч п`ятсот п`ятдесят сім гривень 50 копійок) та судовий збір - 1889,58 грн. (одна тисяча вісімсот вісімдесят дев`ять гривень 58 копійок).

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30.05.2019р.

Суддя О.В. Котков