ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року

м. Київ

cправа № 921/502/17-г/8

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Пількова К.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко І.М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз",

представник позивача - не з`явився,

відповідач - комунальне підприємство теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго",

представник відповідача - не з`явився,

третя особа - Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

представник третьої особи - Старчик А.А., адвокат (довіреність від 17.05.2019 № 14-195, свідоцтво від 30.08.2016 № 5810/10),

розглянув касаційну скаргу комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго"

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 (головуючий Плотніцький Б.Д., судді: Кордюк Г.Т. і Кравчук Н.М.), ухвалену за наслідками перегляду ухвали господарського суду Тернопільської області від 09.01.2019 про залишення без розгляду позову публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз"

у справі № 921/502/17-г/8

за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" (далі - Товариство)

до комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" (далі - Підприємство),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Компанія),

про стягнення компенсації вартості об`єму спожитого природного газу в сумі 718 172,14 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовом до Підприємства за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Компанії, про стягнення 718 172,14 грн. компенсації вартості об`єму спожитого у березні-квітні 2017 року природного газу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в березні-квітні 2017 Підприємством, за відсутності підтвердженого оператором газотранспортної системи обсягу природного газу (номінації), спожито природний газ у обсязі 31,663 та 7,922 тис. м3, що, у свою чергу, призвело до виникнення неврегульованого небалансу Товариства як оператора газотранспортної системи. У зв`язку з чим Підприємство зобов`язане компенсувати вартість об`єму спожитого природного газу у розмірі 718 172,14 грн.

Справа господарськими судами розглядалась неодноразово.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 09.01.2019 позовну заяву Товариства залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що судом було створено усі умови для реалізації Товариством його процесуальних прав, однак останній не з`являвся у судові засідання. Враховуючи неповідомлення Товариством про причини неявки у судові засідання та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі частини четвертої статті 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 оскаржувану ухвалу скасовано, а справу № 921/502/17-г/8 направлено до господарського суду Тернопільської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не наведено мотивів неможливості розгляду справи за наявними у ній матеріалами та мотивів, за якими неявка представника Товариства перешкоджає розгляду справи по суті, враховуючи, що стадія підготовчого провадження була завершена ухвалою суду від 27.11.2018 та суд перейшов до стадії розгляду справи по суті.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, Підприємство звернулось до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.03.2019, а ухвалу господарського суду Тернопільської області від 09.01.2019 залишити в силі.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення статей 202, 226 ГПК України.

Від Товариства та Компанії відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 27.05.2019 № 29.3-02/637 у зв`язку з відпусткою судді Селіваненка В.П. призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 921/502/17-г/8, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Пількова К.М.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення представника Компанії, Касаційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі встановлено, що постановою Верховного Суду від 16.07.2018 рішення господарського суду Тернопільської області від 15.11.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду України від 01.02.2018 у справі № 921/502/17-г/8 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Тернопільської області.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 17.08.2018 прийнято матеріали даної справи до провадження, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12.09.2018.

Підготовчі засідання неодноразово відкладались з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 27.11.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.12. 2018.

Зокрема, у вказаній ухвалі суду зазначено, що представник Товариства у судовому засіданні 27.11.2018 подав суду клопотання про долучення до справи документів від 27.11.2018 № 21761, а саме: копію Інформації за березень 2017; копію акта від 31.03.2017 № 03-17--Баланс; копію розрахунку від 31.03.2017; копію розрахунку від 31.03.2017 № 03-17--Баланс; копію інформації за квітень 2017; копію акта від 30.04.2017 № 04-17--Баланс/2; копію розрахунку від 14.06.2017.

Крім того, закриваючи підготовче провадження, судом зазначено, що представники сторін у судовому засіданні повідомили про усі обставини даної справи, а також надали усі докази на підтвердження заявлених вимог.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 19.12.2018 відкладено розгляд справи по суті на 09.01.2019.

У судові засідання, призначені для розгляду справи по суті на 19.12.2018 та на 09.01.2019 Товариство участі уповноваженого представника не забезпечило, причини неявки суду не повідомило, заяви про розгляд справи за його відсутності не подало.

Відтак суд першої інстанції, зважаючи на неповідомлення Товариством причин неявки у судові засідання, відсутність заяви про розгляд справи за відсутності позивача, дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі частини четвертої статті 202 ГПК України.

З такими висновками суду першої інстанції не погодився суд апеляційної інстанції, посилаючись на те, що відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Разом з тим, порядок звернення до господарського суду, а також здійснення судового провадження у справі регламентовано відповідним процесуальним законом - ГПК України.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з пунктом 2 частини першої та пунктом 3 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, і в той же час, учасники справи зобов`язані з`явитися за викликом суду в судове засідання, якщо їх явка визнана обов`язковою.

Частиною першої статті 120 ГПК України передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Разом з цим, судом апеляційної інстанції встановлено, що у жодній з ухвал у цій справі судом не визнавалась обов`язковою участь учасників судового провадження у справі (як Товариства, так і Підприємства) в судових засіданнях.

Що ж до обов`язку Товариства надати докази у справі, то на стадії підготовчого провадження ухвалою від 24.10.2018 Товариству було запропоновано, а не зобов`язано надати суду письмові пояснення з врахуванням постанови Верховного суду, ухваленої у даній справі.

Крім того, ухвалою господарського суду Тернопільської області від 27.11.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до частини другої статті 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема, з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше (пункт 7); вирішує заяви та клопотання учасників справи (пункт 10); встановлює строки для подання відповіді на відзив та заперечення (пункт 12); встановлює порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті, про що зазначається в протоколі судового засідання (пункт 15); призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті (пункт 18).

Згідно із статтею 185 ГПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Отже, ухвалою від 27.11.2018 суд першої інстанції, закриваючи підготовче провадження та призначаючи справу до розгляду по суті, без висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду та без встановлення додаткових вимог до сторін, визнав за можливе призначити справу до розгляду по суті, що свідчить про достатність матеріалів для її розгляду по суті.

Статтею 194 ГПК України передбачено, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

У даному випадку, місцевий господарський суд приймаючи оскаржувану ухвалу, не обґрунтував, яким чином нез`явлення Товариства в судове засідання перешкоджає вирішенню спору по суті за наявними у матеріалах справи доказами, не вказав, які саме вимоги суду не були виконані Товариством.

Положеннями частин першої, другої статті 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином, залишення позову без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України можливе за умови, якщо суд позбавлений можливості вирішити спір по суті з вини позивача, який не подав без поважних причин витребувані згідно з ухвалами суду докази, необхідні для вирішення спору, або його представник не з`явився на виклик у засідання господарського суду чи не повідомив про причини неявки і його нез`явлення перешкоджає вирішенню спору. Тобто коли йдеться про ігнорування позивачем своїх процесуальних обов`язків і вимог суду, що унеможливлює розгляд господарським судом і вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Також суд апеляційної інстанції встановив, що вирішуючи питання про залишення позову без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України, при виконанні Товариством усіх вимог суду та наявності в матеріалах справи достатніх доказів для вирішення спору по суті, господарський суд зобов`язаний був мотивувати ухвалу суду, яким чином неявка представника Товариства перешкоджає вирішенню спору та у чому полягають перешкоди для розгляду та вирішення спору по суті заявлених позовних вимог за відсутності представника Товариства, за наявними у справі доказами, та враховуючи, що стадія підготовчого провадження була завершена ухвалою суду від 27.11.2018 та суд перейшов до стадії розгляду справи по суті, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала місцевого господарського суду є такою, що не відповідає нормам процесуального законодавства, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд до господарського суду Тернопільської області.

Однак Касаційний господарський суд, у свою чергу, з таким висновком суду апеляційної інстанції не може погодитись, оскільки судом апеляційної інстанції залишено поза увагою, що відповідно до частини четвертої статті 202 ГПК України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Вказані норми процесуального законодавства не пов`язують можливість залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності представника позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, був належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду. Однак наведене не стосується випадків, коли позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обов`язково надаватись судами у разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, однак звернувся з заявою про розгляд цієї справи за його відсутності.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечило, причин неявки суду не повідомило, про дату, час та місце його проведення повідомлене належним чином (рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення), заяви про розгляд справи за його відсутності від Товариства не надходило, за таких підстав суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позовної заяви Товариства без розгляду.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 914/794/18.

Згідно з частиною третьою статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частин першої та другої статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з приписами пункту 4 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Частиною першою статті 312 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Зважаючи на викладене, постанова суду апеляційної інстанції у справі підлягає скасуванню, а ухвала суду першої інстанції - залишенню в силі.

У зв`язку з тим, що суд задовольняє касаційну скаргу та скасовує постанову суду апеляційної інстанції і залишає в силі ухвалу суду першої інстанції, суд покладає на Товариство витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 129, 308, 312, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" задовольнити.

2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 у справі № 921/502/17-г/8 скасувати.

3. Ухвалу господарського суду Тернопільської області від 09.01.2019 у справі № 921/502/17-г/8 залишити в силі.

4. Стягнути з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" на користь комунального підприємства теплових мереж Тернопільської обласної ради "Тернопільтеплокомуненерго" 1 921,00 грн. судового збору за розгляд касаційної скарги.

Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя К. Пільков