ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2019 р. Справа№ 910/13850/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Козир Т.П.

Коробенка Г.П.

при секретарі: Бовсунівській Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача:Голік О.А. - довіреність №27-26501/17 від 27.12.2017

від відповідача:Самборська Г.М. - довіреність б/н від 03.10.2018

розглянувши апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 (повний текст складено 12.02.2019)

у справі №910/13850/18 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб що діє від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Таундевелопменткомпані", м. Київ

про стягнення 220 000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

У жовтні 2018 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, що діє від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" (далі - Фонд, Позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Таундевелопменткомпані" (далі - ТОВ "Таундевелопменткомпані", Відповідач) про стягнення 220 000,00 грн.

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 29.11.2013 між Банком та Відповідачем укладено Договір про відкриття траншевої кредитної лінії №769 (далі - Договір №769 від 29.11.2013), відповідно до якого Відповідач отримав кредит в розмірі 95 000 000,00 грн терміном до 26.05.2016. До вказаного Договору укладено декілька додаткових договорів про надання траншів в межах кредитної лінії. 27.05.2015 ПАТ "Український професійний банк" здійснив штучну трансакцію з перерахування коштів згідно наданих Відповідачем платіжних доручень №№ 1574 - 1595 штучно погасивши заборгованість за кредитним договором. 28.05.2015 правлінням Національного банку України прийнято постанову № 348 про віднесення ПАТ "Український професійний банк" до категорії неплатоспроможних, на підставі чого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 107 від 28.05.2015 про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ "Український професійний банк", згідно з яким призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. На виконання своїх обов`язків, передбачених ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час здійснення перевірки було виявлено правочин по проведенню ПАТ "Український професійний банк" платіжних доручень, наданих Відповідачем, для погашення заборгованості за кредитним договором та договір про розірвання кредитного договору, які є нікчемними. У зв`язку з невиконанням Відповідачем зобов`язань за кредитним договором Позивач звернувся до суду про стягнення 220 000,00 грн., з яких: 209 000,00 грн. боргу за кредитом та 11 000,00 грн. боргу за процентами.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 у даній справі у позові відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що кредитний договір є виконаним, наслідком чого стало його розірвання за згодою сторін.

Зазначений висновок ґрунтується на тому, що платежі в погашення кредиту відбувались всередині банку, тому їх проведення не могло відображатись на кореспондентському рахунку самого банку, відкритому в іншому банку (НБУ). Так само і не міг залишок коштів на кореспондентському рахунку ПАТ "Український професійний банк" в НБУ (призначеному для міжбанківських розрахунків) впливати на можливість проведення клієнтом операції з перерахування коштів з одного рахунку, відкритого в банку на інший рахунок, також відкритий в даному банку, чим спростовуються твердження Позивача про те, що платежі в погашення кредиту повинні були здійснюватись позичальником тільки на кореспондентський рахунок ПАТ "Український професійний банк", відкритий в НБУ.

Отже в операціях з погашення кредиту ТОВ "Таундевелопменткомпані" відсутня така ознака, як безоплатна відмова банку від своїх вимог, оскільки оплата відбулась, що підтверджується відповідними та належними доказами.

Позивач також не довів, що внаслідок вчинення операцій з погашення кредитної заборгованості Банк став неплатоспроможнім або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим. Позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між здійсненими платежами та визнанням ПАТ "Український професійний банк" неплатоспроможним.

Крім того суд першої інстанції зазначив, що правочини щодо перерахування грошових коштів з рахунку на рахунок у одному банку не є правочинами в розумінні наведених норм, а є банківськими операціями, а відтак не можуть визнаватись нікчемними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги Позивач вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим. За твердженням апелянта не відповідають нормам чинного законодавства висновки суду про те, що положення Постанови НБУ №293/БТ від 30.04.2015 поширюються лише на міжбанківські перекази та те, що залишок коштів на кореспондентському рахунку ПАТ "Український професійний банк" не міг впливати на можливість проведення клієнтом операцій з перерахування коштів в межах одного банку. За наслідками проведення штучних транзакцій з погашення кредитної заборгованості позичальника в сумі 96 938 000,00 грн кошти не були відображені ані на кореспондентському рахунку, ані у касі банку - такі кошти не є високоліквідними, а отже не можуть бути направлені на задоволення вимог кредиторів, що призвело до неплатоспроможності ПАТ "УПБ" та зумовило неможливість виконання зобов`язань неплатоспроможного банку перед іншими кредиторами. За наслідками штучних транзакцій з погашення кредитної заборгованості не було підвищено ані ліквідність, ані платоспроможність проблемного банку, що зумовило віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Таким чином, за твердженням апелянта, правочини по проведенню ПАТ "Український професійний банк" платіжних доручень, наданих ТОВ "Таундевелопменткомпані", для погашення заборгованості по Договору про відкриття траншевої лінії №769 від 29.11.2013 мають ознаки нікчемності відповідно до положень ст. 38 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/13850/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Кравчука Г.А. (доповідач у справі), суддів Козир Т.П. та Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2019 поновлено Фонду гарантування вкладів фізичних осіб строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2019, відкрито апеляційне провадження у даній справі, зупинено дію оскаржуваного рішення до закінчення апеляційного провадження, справу призначено до розгляду на 12год. 20хв. 23.05.2019.

Явка представників сторін.

У судовому засіданні 14.05.2019 представник Позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 у справі 910/13850/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що діє в інтересах ПАТ "Український Професійний Банк" задовольнити повністю.

Представник Відповідача у судовому засіданні 14.05.2019 заперечив проти вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції у даній справі просив залишити без змін.

Позиції учасників справи.

Через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду 03.05.2019 від Відповідача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

29.11.2013 між ПАТ "Український професійний банк" (ПАТ "УПБ", Банк) та ТОВ "Таундевелопменткомпані" (Позичальник) укладено договір про відкриття траншевої кредитної лінії № 769 (далі - кредитний договір), відповідно до п. 1.1 якого Банк зобов`язався відкрити Позичальнику траншеву відкличну відновлювальну кредитну лінію в сумі 95 000 000,00 грн терміном до 25.05.2016 на поповнення обігових коштів позичальника.

Відповідно до пункту 1.4. кредитного договору підставою для надання кредиту за кредитним договором є додаткові договори, що укладаються тільки за взаємною згодою сторін після надання Банку письмової заявки Позичальника, в якій вказується сума кредиту, конкретна ціль кредитування.

Згідно п. 1.5 кредитного договору плата за користування одержаними кредитними коштами встановлюється в кожному конкретному додатковому договорі.

Протягом дії кредитного договору Позичальник неодноразово звертався до банку із заявами про надання коштів в рахунок кредиту, за наслідками яких між Позичальником та Банком було укладено додаткові договори про надання траншів в межах кредитної лінії, зокрема:

договір від 27.12.2013 на суму кредиту в розмірі 27 250 000,00 грн;

договір від 30.12.2013 на суму кредиту в розмірі 15 227 000,00 грн;

договір від 30.01.2014 на суму кредиту в розмірі 10 500 000,00 грн;

договір від 12.02.2014 на суму кредиту в розмірі 1 435 000,00 грн;

договір від 24.02.2014 на суму кредиту в розмірі 11 286 900,00 грн;

договір від 06.03.2014 на суму кредиту в розмірі 382 000,00 грн;

договір від 22.08.2014 на суму кредиту в розмірі 7 334 000,00 грн;

договір від 31.10.2014 на суму кредиту в розмірі 18 100 000,00 грн;

договір від 26.11.2014 на суму кредиту в розмірі 2 385 000,00 грн;

договір від 09.12.2014 на суму кредиту в розмірі 1 000 000,00 грн;

договір від 11.02.2015 на суму кредиту в розмірі 100 000,00 грн.

Фактичне отримання позичальником кредитних коштів підтверджується наступними меморіальними ордерами:

№ 19005169 від 27.12.2013 в сумі 27 273 000,00 грн;

№ 19016271 від 30.12.2013 в сумі 15 227 000,00 грн;

№ 19271447 від 30.01.2014 в сумі 10 500 000,00 грн;

№ 19401790 від 12.02.2014 в сумі 1 435 000,00 грн;

№ 19479151 від 24.02.2014 в сумі 11 286 900,00 грн;

№ 19608976 від 06.03.2014 в сумі 382 000,00 грн;

№ 20896353 від 22.08.2014 в сумі 7 334 000,00 грн;

№ 21403583 від 31.10.2014 в сумі 18 100 000,00 грн;

№ 21598785 від 26.11.2014 в сумі 2 385 000,00 грн;

№ 21718615 від 09.12.2014 в сумі 1 000 000,00 грн;

№ 22208904 від 11.02.2015 в сумі 100 000,00 грн.

Згідно з умовами п. 7.1. кредитного договору нарахування та сплата процентів за користування кредитними ресурсами, наданими відповідно до додаткових договорів, здійснюється щомісячно з остаточним погашенням кредитної заборгованості за кожним кредитом, але не пізніше строку обумовленого в кожному додатковому договорі.

Відповідно до п. 4.1. кредитного договору Позичальник зобов`язався повернути одержані кредитні ресурси в строк згідно з умовами, які викладені у відповідних додаткових договорах, які є невід`ємними частинами цього договору та сплатити нараховані проценти шляхом перерахування грошових коштів на позичкові рахунки та рахунки нарахованих процентів, відповідно до строків, які встановлені додатковими договорами.

Згідно додаткових договорів до кредитного договору передбачається можливість дострокового погашення кредитів Позичальником. Зокрема пунктом 3 кожного додаткового договору передбачено строк повернення кожного траншу не пізніше встановленої в ньому дати. Отже повернення кредиту було можливим в будь-який час не пізніше встановленої в додатковому договорі дати.

27.05.2015 Позичальником з метою виконання кредитного договору подано до ПАТ "УПБ" наступні платіжні доручення, які було проведено Банком

№ 1574 на суму 20 383,56 грн (погашення відсотків);

№ 1575 на суму 29 250,41 грн (погашення відсотків);

№ 1576 на суму 48 614,80 грн (погашення відсотків);

№ 1577 на суму 214 027,40 грн (погашення відсотків);

№ 1578 на суму 368 942,47 грн (погашення відсотків);

№ 1579 на суму 149 493,04 грн (погашення відсотків);

№ 1580 на суму 310 380,49 грн (погашення відсотків);

№ 1581 на суму 7 786,52 грн (погашення відсотків);

№ 1582 на суму 555 452,06 грн (погашення відсотків);

№ 1583 на суму 230 067,22 грн (погашення відсотків);

№ 1584 на суму 2 038,36 грн (погашення відсотків);

№ 1585 на суму 15 227 000,00 грн (погашення кредиту);

№ 1586 на суму 10 500 000,00 грн (погашення кредиту);

№ 1587 на суму 1 435 000,00 грн (погашення кредиту);

№ 1588 на суму 27 250 000,00 грн (погашення кредиту);

№ 1589 на суму 382 000,00 грн (погашення кредиту);

№ 1590 на суму 18 100 000,00 грн (погашення кредиту);

№ 1591 на суму 100 000,00 грн (погашення кредиту);

№ 1592 на суму 11 286 900,00 грн (погашення кредиту);

№ 1593 на суму 7 334 000,00 грн (погашення кредиту);

№ 1594 на суму 2 385 000,00 грн (погашення кредиту);

№ 1595 на суму 1 000 000,00 грн (погашення кредиту).

27.05.2015 між Банком та Позичальником укладено договір про розірвання договору про відкриття траншевої кредитної лінії № 769 від 29.11.2013, відповідно до якого сторони дійшли згоди розірвати кредитний договір з 27.05.2015.

У зв`язку з повним погашенням заборгованості ПАТ "УПБ" видано Позичальнику довідку № 11/5-02/489 від 28.05.2015, в якій повідомляється про повне погашення заборгованості Позичальником за кредитним договором.

Постановою Правління Національного банку України № 348 від 28.05.2015 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" до категорії неплатоспроможних", Банк було віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі постанови Правління Національного банку України № 348 від 28.05.2015 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення № 107 від 28.05.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ "УПБ", згідно з яким з 29.05.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ "УПБ".

Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ "УПБ" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Пантіну Любов Олександрівну.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ "УПБ" запроваджено строком на 3 місяці з 29.05.2015 по 28.08.2015 включно.

Постановою Правління Національного банку України № 562 від 28.08.2015 відкликано банківську ліцензію ПАТ "УПБ" та прийнято рішення про ліквідацію банку.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте відповідне рішенням № 158 від 28.08.2015 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "УПБ" та делегування повноважень ліквідатора банку".

29.05.2015 наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Пантіної Л.О. "Про перевірку договорів в ПАТ "УПБ" № 26/ТА було створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ "УПБ" протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації в банку, на предмет виявлення правочинів (в тому числі договорів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За результатами роботи комісії складено протокол № 23 від 20.08.2015, в якому зазначено, що:

- здійснивши правочин по погашенню заборгованості ТОВ "Таундевелопменткомпані" по кредитному договору № 769 від 29.11.2013 Банком порушено вимоги постанови Національного банку України № 293/БТ від 30.04.2015, відповідно до якої під час здійснення особливого режиму контролю всі розрахунки в національній валюті повинні проводитись через кореспондентський рахунок Банку, відкритий у Національному банку України, та яка забороняє Банку передавати в забезпечення третім особам майно та активи;

- договір від 27.05.2015 про розірвання кредитного договору укладено з порушенням умов кредитного договору;

- Банк здійснивши правочин по погашенню заборгованості ТОВ "Таундевелопменткомпані" по кредитному договору № 769 від 29.11.2013, прийнявши дострокове повне погашення заборгованості позичальником прийняв на себе зобов`язання щодо забезпечення (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність", що прямо зазначено у п. 5 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" як ознака нікчемності правочину;

- в результаті здійснення правочину по погашенню заборгованості по кредитному договору надаються переваги кредитору Банку - ОСОБА_4, а також переваги юридичним особам та фізичним особам, що перерахували кошти останньому (ТОВ Компанія "Фортуна", ОСОБА_5 , ОСОБА_3 ) перед іншими кредиторами, не встановлені для них законодавством чи внутрішніми документами Банку, що прямо зазначено у п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" як ознака нікчемності правочину.

Відтак, було прийнято рішення про виявлення нікчемних правочинів (договорів), зокрема, правочину по проведенню Банком платіжних доручень №№ 1574 - 1595 для погашення заборгованості по кредитному договору № 769 від 29.11.2013 та договір від 27.05.2015 про розірвання кредитного договору № 769 від 29.11.2013, та необхідність здійснити дії щодо направлення повідомлення про нікчемність правочинів згідно ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Листом № 01-10/4908 від 22.09.2015 Фонд повідомив відповідача про нікчемність правочину по проведенню Банком платіжних доручень №№ 1574 - 1595 для погашення заборгованості по кредитному договору № 769 від 29.11.2013 та договір від 27.05.2015 про розірвання кредитного договору № 769 від 29.11.2013 відповідно до п.п. 5 та 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Позивач зазначає, що внаслідок подання відповідачем платіжних доручень №№ 1574 - 1595 Банком 27.05.2015 здійснено штучну транзакцію на позичкові рахунки та рахунки нарахованих доходів по кредитному договору тим самим штучно погашено заборгованість позичальника за кредитним договором. Платежі проходили не через кореспондентський рахунок Банку, відкритий у Національному банку України, що суперечить вимогам постанови Національного банку України № 293/БТ від 30.04.2015. Зазначає, що станом на 27.05.2015 залишок коштів на кореспондентському рахунку ПАТ "УПБ" складав 43 805,61 грн., а отже останній не мав можливості виконати платіжні доручення з перерахування коштів. Штучні транзакції не призвели до отримання Банком реальних коштів, а тому правочин має безоплатний характер. Дана обставина жодним чином не покращила ліквідність ПАТ "УПБ" та призвело до неплатоспроможності і неможливості виконання грошових зобов`язань перед іншими кредиторами. Позивач зазначає, що оформлення штучної транзакції з погашення заборгованості позичальника було здійснено внаслідок отримання останнім коштів з рахунку ОСОБА_4 відкритому у Банку, та на який вони надійшли з рахунків у Банку від ТОВ Компанія "Фортуна", ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Вказує, що ОСОБА_4 разом з ТОВ "Таундевелопменткомпані" є пов`язаними особами з Банком.

Таким чином, на думку позивача правочин по проведенню Банком платіжних доручень для погашення заборгованості по кредитному договору № 769 від 29.11.2013 та договір від 27.05.2015 про розірвання кредитного договору № 769 від 29.11.2013, є нікчемними згідно з пунктами 1, 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а тому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 220 000,00 грн.

Спір між сторонами у даній справі виник у зв`язку з визнанням нікчемними правочинів по проведенню ПАТ "УПБ" платіжних доручень №№ 1574 - 1595 для погашення заборгованості по кредитному договору № 769 від 29.11.2013 та визнання нікчемним договору від 27.05.2015 про розірвання кредитного договору № 769 від 29.11.2013 на підставі п.п. 1, 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено перелік підстав нікчемності правочинів (у тому числі договорів) який є вичерпним, зокрема правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у разі якщо:

п. 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

п. 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

п. 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

п. 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

п. 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

п. 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

п. 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

п. 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

п. 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Ст. 1072 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що банк виконує розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку грошових коштів на рахунку клієнта, якщо інше не встановлено договором між банком і клієнтом.

Щодо твердження позивача про неможливість виконання спірних платіжних доручень №№ 1574 - 1595 через відсутність коштів на консолідованому кореспондентському рахунку ПАТ "УПБ".

Згідно п. 22.9. ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту. Порядок визначення залишку коштів встановлюється Національним банком України. У разі недостатності на рахунку платника коштів для виконання у повному обсязі розрахункового документа стягувача на момент його надходження до банку платника цей банк здійснює часткове виконання цього розрахункового документа шляхом переказу суми коштів, що знаходиться на рахунку платника, на рахунок отримувача.

Крім цього, згідно з п. 2.22. Інструкції, затвердженої постановою НБУ "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" № 22 від 21.01.2004 (далі - Інструкція № 22) банк виконує розрахункові документи (документи на паперовому носії, що містять доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача, - п. 1.4. Інструкції) відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунку клієнта, якщо інше не встановлено договором між банком і клієнтом.

Пунктом 2.25. Інструкції № 22 встановлено, що платежі з рахунків клієнтів банк здійснює в межах залишків коштів на цих рахунках на початок операційного дня.

Пункт 3.6 Інструкції № 22 встановлює, що платіжне доручення від платника банк приймає до виконання за умови, що його сума не перевищує суму, яка є на рахунку платника.

Згідно п. 7.1. ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки мають право відкривати своїм клієнтам: 1) вкладні (депозитні), 2) поточні та 3) кореспондентські рахунки.

Відповідно до п. 7.1.2. ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів, відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно п. 7.1.3. ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" кореспондентський рахунок - рахунок, що відкривається одним банком іншому банку для здійснення міжбанківських переказів. Відкриття кореспондентських рахунків здійснюється шляхом встановлення між банками кореспондентських відносин у порядку, що визначається Національним банком України, та на підставі відповідного договору.

Згідно п. 16.1. ст. 16 названого Закону до документів на переказ відносяться: 1) розрахункові документи, 2) документи на переказ готівки, 3) міжбанківські розрахункові документи, 4) клірингові вимоги та 5) інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу. Розрахунковим документом є документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача (п. 1.35 ст. 1 Закону).

В п. 27.1. ст. 27 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" зазначається, що міжбанківський переказ здійснюється шляхом: проведення суми переказу через кореспондентські рахунки, що відкриваються банками в національному банку України; проведення суми переказу через кореспондентські рахунки, що відкриваються банками в інших банках або в розрахунковому банку.

Внутрішньобанківський переказ здійснюється банком у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відповідно до пунктів 30.1., 30.2. статті 30 вказаного Закону переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що кореспондентські рахунки призначені для проведення міжбанківських розрахунків, в той час як погашення кредиту було здійснено позичальником на користь ПАТ "УПБ" за допомогою відповідного розрахункового документа - платіжного доручення (не міжбанківського) і такий платіж здійснювався всередині одного банку (внутрішньобанківський переказ).

Разом з тим, банк зобов`язаний виконувати розпорядження клієнта про перерахування коштів з його поточного рахунку, яке здійснюється в межах залишків коштів на цьому рахунку;

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що платежі в погашення кредиту у даній справі відбувались всередині банку, тому їх проведення не могло відображатись на кореспондентському рахунку самого банку, відкритому в іншому банку (НБУ). Так само і не міг залишок коштів на кореспондентському рахунку ПАТ "УПБ" в НБУ (призначеному для міжбанківських розрахунків) впливати на можливість проведення клієнтом операції з перерахування коштів з одного рахунку, відкритого в банку на інший рахунок, також відкритий в даному банку.

Щодо твердження позивача про наявність ознак нікчемності правочинів з погашення заборгованості за кредитним договором № 769 від 29.11.2013 оформлених платіжними дорученнями №№ 1574 - 1595 та договору від 27.05.2015 про розірвання кредитного договору № 769 від 29.11.2013 на підставі п.п. 1, 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

30.04.2015 Правлінням Національного банку України прийнято рішення за № 293/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку".

Ч. 6 ст. 67 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (в редакції, чинній на дату винесення постанови НБУ № 293/БТ від 30.04.2015) передбачено, що Національний банк України має право запровадити особливий режим контролю за діяльністю банку та призначити куратора банку. Особливий режим контролю є додатковим інструментом банківського нагляду, що використовується, як правило, одночасно із заходами впливу, встановленими статтею 73 цього Закону. Під час здійснення особливого режиму контролю за діяльністю банку Національний банк України має право заборонити банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або вимагати від банку проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (в редакції, чинній на дату винесення постанови № 293/БТ від 30.04.2015) Національний банк України має право заборонити проблемному банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або вимагати від проблемного банку проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок.

Згідно з положеннями Інструкції про міжбанківський переказ коштів в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 320 від 16.08.2006, консолідований кореспондентський рахунок - кореспондентський рахунок, що відкритий у Національному банку України і на якому об`єднані кошти банку та його філій для роботи банку у СЕП за відповідною моделлю обслуговування консолідованого кореспондентського рахунку.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" фінансове оздоровлення банку - відновлення платоспроможності банку та приведення фінансових показників його діяльності у відповідність із вимогами Національного банку України.

Під поняттям платоспроможності розуміється спроможність банку виконати законні вимоги кредиторів. При цьому платоспроможність банку характеризується рівнем забезпеченості фінансових зобов`язань банку власним капіталом (ліквідними активами). Неплатоспроможність банку визначається як його неспроможність протягом одного місяця в повному обсязі виконати законні вимоги кредиторів через відсутність коштів або зменшення розміру капіталу банку до суми, що становить менше третини суми, встановленої Національним банком як мінімально необхідної.

Пунктом 1.1 Глави 1 Розділу V Інструкції про порядок регулювання діяльності банків в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 368 від 28.08.2001 визначено, що ліквідність банку - це здатність банку забезпечити своєчасне виконання своїх грошових зобов`язань, яка визначається збалансованістю між строками і сумами погашення розміщених активів та строками і сумами виконання зобов`язань банку, а також строками та сумами інших джерел і напрямів використання коштів (надання кредитів, інші витрати).

Банківська діяльність піддається ризику ліквідності - ризику недостатності надходжень грошових коштів для покриття їх відпливу, тобто ризику того, що банк не зможе розрахуватися в строк за власними зобов`язаннями у зв`язку з неможливістю за певних умов швидкої конверсії фінансових активів у платіжні засоби без суттєвих втрат.

У зв`язку з цим банки повинні постійно управляти ліквідністю, підтримуючи її на достатньому рівні для своєчасного виконання всіх прийнятих на себе зобов`язань з урахуванням їх обсягів, строковості й валюти платежів, забезпечувати потрібне співвідношення між власними та залученими коштами, формувати оптимальну структуру активів із збільшенням частки високоякісних активів з прийнятним рівнем кредитного ризику для виконання правомірних вимог вкладників, кредиторів і всіх інших клієнтів.

Як вбачається зі змісту постанови Правління Національного банку України № 348 від 28.05.2015 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" до категорії неплатоспроможних", однією з підстав віднесення позивача до категорії неплатоспроможних стало те, що на момент прийняття такої постанови обсяг високоліквідних коштів (готівка та кошти на кореспондентському рахунку в Національному банку України) значно зменшився, що унеможливлювало виконання зобов`язань Банку перед його кредиторами.

Відповідно до положень ст. 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (у відповідній редакції) підставою віднесення проблемного банку до категорії неплатоспроможних є: не приведення банком своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, після віднесення його до категорії проблемних, але не пізніше ніж через 180 днів з дня визнання його проблемним; зменшення розміру регулятивного капіталу або нормативів капіталу банку до однієї третини від мінімального рівня, встановленого законом та/або нормативно-правовими актами Національного банку України; невиконання банком протягом десяти робочих днів поспіль 10 і більше відсотків своїх зобов`язань перед вкладниками та іншими кредиторами; одноразове грубе або систематичне порушення банком законодавства у сфері готівкового обігу, що створює загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку.

В постанові НБУ № 293/БТ від 30.04.2015 зазначено, що за результатами безвиїзного банківського нагляду Національним банком України встановлено факти, які засвідчили про здійснення ПАТ "УПБ" ризикової діяльності, що загрожує інтересам вкладників та інших кредиторів банку, зокрема: погіршення якості активів, залежність від міжбанківських ресурсів, дефіцит ліквідних коштів, що стало чинником віднесення банку до категорії проблемних та призначення куратора - службовця Національного банку.

Така ситуація вимагала від ПАТ "УПБ" негайного вжиття заходів щодо поліпшення стану ліквідності як за рахунок участі акціонерів, так і шляхом проведення роботи з активами та спрямування вивільнених коштів для своєчасного виконання банком своїх зобов`язань. Разом з цим у Плані фінансового оздоровлення, який відповідно до законодавства надається банками, віднесеними до категорії проблемних, не було заплановано відповідних заходів з поліпшення стану ліквідності. Акціонерами ПАТ "УПБ" не були враховані зауваження Національного банку України щодо негайного фінансового оздоровлення банку.

Відтак фінансовий стан ПАТ "УПБ" погіршився: банк не виконував своїх зобов`язань за міжбанківськими кредитами, порушував банківське законодавство, у тому числі нормативно-правові акти Національного банку України. Крім того, до Національного банку України почали надходити численні скарги стосовно невиконання/несвоєчасного виконання зобов`язань перед клієнтами.

Враховуючи викладене, з метою захисту інтересів вкладників та інших кредиторів, керуючись ст.ст. 7, 15, 55 Закону України "Про Національний банк України" та ст.ст. 67, 73, 75, 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність", Правління Національного банку України було вимушено прийняти рішення про віднесення ПАТ "УПБ" до категорії неплатоспроможних.

Таким чином, Національним банком України було проаналізовано результати діяльності ПАТ "УПБ" у період, що передував його неплатоспроможності.

Отже, ПАТ "УПБ" віднесено до категорії проблемних 30.04.2015, тобто майже за місяць до здійснення платежів з погашення кредиту та розірвання кредитного договору Банк вже був проблемним, а 28.05.2015 постановою Правління НБУ віднесено ПАТ "УПБ" до категорії неплатоспроможних на наступний день після платежів та розірвання кредитного договору, що в свою чергу не могло вплинути на визнання Банку неплатоспроможнім або спричинити неможливість виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. 76, 77 ГПК України на підтвердження обставин того, що внаслідок вчинення операцій з погашення кредитної заборгованості Банк став неплатоспроможнім або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим.

Також, враховуючи, що в даному випадку погашення кредиту відбулось всередині одного банку, а кореспондентський рахунок використовується для міжбанківських розрахунків і на ньому обліковуються кошти, які надійшли за операціями банку та операціями клієнтів цього банку, які надійшли з інших банків, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що в операціях з погашення кредиту ТОВ "Таундевелопменткомпані" відсутня така ознака, як безоплатна відмова банку від своїх вимог, оскільки оплата відбулась, що підтверджується відповідними доказами, відтак відсутні підстави для визнання нікчемними платіжних доручень №№ 1574 - 1595 з погашення заборгованості по кредитному договору № 769 від 29.11.2013 та договору від 27.05.2015 про розірвання кредитного договору № 769 від 29.11.2013 на підставі п.п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі 826/1476/15.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що надання переваг кредитору ОСОБА_4 перед іншими кредиторами не підтверджується матеріалами справи, відтак є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав визнання нікчемними платіжних доручень №№ 1574 - 1595 з погашення заборгованості по кредитному договору № 769 від 29.11.2013 та договору від 27.05.2015 про розірвання кредитного договору № 769 від 29.11.2013 на підставі п.п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Враховуючи вищевикладені обставини колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що позивачем не доведено нікчемність правочинів з погашення заборгованості за кредитним договором № 769 від 29.11.2013 оформлених платіжними дорученнями №№ 1574 - 1595 та договору від 27.05.2015 про розірвання кредитного договору № 769 від 29.11.2013 на підставі п.п. 1, 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

У зв`язку з наведеним, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи положення ч.1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, інші доводи сторін, викладені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладені обставини, фактичні обставини у справі, встановлені судом першої інстанції під час її вирішення, підтверджують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні про наявність правових підстав для відмови Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що діє від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк", про стягнення з ТОВ "Таундевелопменткомпані" 220 000,00 грн., з яких: 209 000,00 грн. боргу за кредитом та 11.000,00 грн. боргу за процентами. При цьому суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, а також докази, які були достатніми для прийняття законного рішення, правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, та правомірно відмовив Позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Отже рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 у справі №910/13850/18 є таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у відповідності до вимог ст. 129 ГПК України покладаються на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб що діє від імені та в інтересах ПАТ "Український професійний банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 у справі №910/13850/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 у справі №910/13850/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/13850/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 29.05.2019.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Т.П. Козир

Г.П. Коробенко