РІШЕННЯ

Іменем України

20 травня 2019 року м. ЧернігівCправа № 927/83/19
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Лавриненко Л.М.

секретар судового засідання Мігда Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №927/83/19, розгляд якої здійснюється у порядку загального позовного провадження

За позовом: Керівника Бахмацької місцевої прокуратури

вул. Шевченка, 46, м. Бахмач, Чернігівська область, 16500

В інтересах держави

В особі позивача: Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру

вул. Народного Ополчення,3, м. Київ, 03151

Відповідачі:

1) Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області

пр-т Миру, 14, м. Чернігів, 14000

2) Фермерське господарство "Маяк"

провулок Молодіжний,9, с. Терешиха, Бахмацький район, 16571

3) Фермерське господарство "Давидок"

провулок Молодіжний,9, с. Терешиха, Бахмацький район, 16571

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, фізична особа

ОСОБА_1 АДРЕСА_1

Про визнання недійсним та скасування наказу, визнання недійсним договору оренди

За участю представників:

позивача: Будлянський В.М., начальник юридичного управління довіреність № 22-28-0.17-7/72-19 від 08.01.2019

відповідача-1: Крапивний Б.В., заступник начальника управління довіреність № 31-25-0.663-9/62-19 від 09.01.2019

відповідача-2: Давидок І.П., керівник

відповідача-3: Давидок І.П., керівник

третьої особи: ОСОБА_1 особисто; Іллюшко О.М ., адвокат, договір від 14.02.2019; ордер серія ЧН №014023 від 19.02.2019

за участю: Оліфір А.В., прокурор відділу прокуратури Чернігівської області, посвідчення №048632 від 10.11.2017

У судовому засіданні була проголошена вступна та резолютивна частини рішення, на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Керівником Бахмацької місцевої прокуратури подано позов в інтересах держави в особі позивача: Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до відповідачів: 1) Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області; 2) Фермерського господарства "Маяк"; 3) Фермерського господарства "Давидок", відповідно до якого прокурор просить суд:

1. Визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 22.02.2016 №25-2509/14-16-сг "Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки".

2. Визнати недійсним договір оренди землі, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та ОСОБА_1 , а саме: договір оренди землі від 04.03.2016 про передачу в оренду земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, площею 7,2687 га, розташованої на території Рубанської сільської ради Бахмацького району (зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.04.2016).

Також прокурор у позовній заяві просив суд залучити до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1.

Заявлений позов обґрунтований порушенням відповідачами вимог земельного законодавства та спеціальних норм Закону України "Про фермерське господарство" при наданні в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення (для ведення фермерського господарства) площею 7,2687 га, яка розташована на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області.

Ухвалою суду від 04.02.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 28.02.2019 о 10:00. Залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, фізичну особу ОСОБА_1 (АДРЕСА_1).

До початку судового засідання від відповідача-1 надійшло письмове клопотання №9-25-0.662-844/2-19 від 11.02.2019 про залишення позовної заяви без руху, у якому відповідач-1 просить зобов?язати керівника Бахмацької місцевої прокуратури надіслати до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області копію позовної заяви та копії доданих до неї документів.

У судовому засіданні 28.02.2019 представник відповідача-1 просив суд не розглядати дане клопотання та залишити його без розгляду.

Суд залишив без розгляду клопотання відповідача-1 №9-25-0.662-844/2-19 від 11.02.2019 про залишення позовної заяви без руху, залучивши його до матеріалів справи.

Відповідач-1 у поданому відзиві на позов №9-25-0.662-948/2-19 від 15.02.2019 щодо заявлених позовних вимог заперечує та зазначає, що видання наказу про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, видання наказу про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки, укладення договору оренди спірної земельної ділянки було здійснено Головним управлінням у межах своїх повноважень як розпорядника земель сільськогосподарського призначення державної власності та відповідно до діючого на той час земельного та цивільного законодавства. На момент звернення ОСОБА_1 з заявами про надання йому дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства Головне управління не мало законних підстав для відмови у наданні такого дозволу. При прийнятті рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 Головне управління керувалося ст.7 Закону України «Про фермерське господарство» та в частині, що неврегульована зазначеною нормою - ст. 123 ЗК України. При укладанні спірного договору сторонами було дотримано всіх істотних умов договору. Фактично заявлені прокурором позовні вимоги спрямовані на позбавлення ФГ «Давидок» права володіння та користування земельною ділянкою, яку надано у користування майже три роки тому.

Додані до відзиву документи залучено судом до матеріалів справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, фізична особа ОСОБА_1 у письмових поясненнях від 19.02.2019 вказує на те, що у даній позовній заяві відсутні належні та допустимі докази, які обгрунтовано підтверджують, що має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, а уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження. У разі задоволення позову всі правові наслідки постановленого рішення поширюються саме на ОСОБА_1, який фактично є належним відповідачем, а фермерські господарства, визначені прокурором як відповідачі, можуть бути тільки третіми особами у справі. Також третя особа зазначає про те, що оскільки прокурор просить визнати недійсними акти, стороною яких є фізична особа, тому цей спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а провадження у справі за результатами підготовчого провадження має бути закрите згідно з п.2 ч.2 ст.185 та п.1 ч.1 ст. 231 ГПК України. Виходячи з заявлених позовних вимог третя особа вказує на те, що в Земельному кодексі України не встановлено жодних обмежень щодо кількості земельних ділянок, які можуть бути отримані фізичними особами в оренду. Земельним кодексом України встановлені лише обмеження щодо отримання громадянами земельних ділянок у власність. Крім того, саме по собі допущення правопорушення з боку органу публічної влади під час прийняття рішення, на підставі якого особа набула право оренди, не є безумовною підставою для скасування такого рішення та договору оренди, укладеного на його виконання. Дослідженню та оцінці підлягає сукупність обставин, за яких у особи виникли очікування та право отримати таке майно у володіння та користування, в цілому з допущеним правопорушенням. За таких обставин третя особа просить суд закрити провадження у справі, а позовну заяву повернути без розгляду.

Додані до пояснень документи залучено судом до матеріалів справи.

Позивач у відповіді на відзив №9-25-0.6-1053/2-19 від 22.02.2019 зазначає, що прокурором не обґрунтовано необхідності його втручання у правовідносини, які виникли у зв?язку з передачею спірної земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства. На момент звернення ОСОБА_1 з заявами про надання йому дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства Головне управління, як розпорядник земель сільськогосподарського призначення не мало законних підстав для відмови у наданні відповідного дозволу. Підстави для визнання недійсності правочину відсутні.

Додані до відповіді на відзив документи залучено судом до матеріалів справи.

Керівник Бахмацької місцевої прокуратури у відповіді на відзив №106-19 від 22.02.2019 зазначає про відсутність адекватного законодавчо визначеного реагування уповноваженим органом на вказані в листі Бахмацької місцевої прокуратури порушення вимог земельного законодавства, що і стало підставою для подання даного позову. Головним управлінням при вирішенні питання про передачу у користування ОСОБА_1 землі формально було дотримано послідовність дій, однак така позиція не свідчить про відповідність оспорюваного наказу та договору вимогам законодавства. Враховуючи, що на момент отримання ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 ним вже було створено ФГ «Маяк» (02.06.2015) та у 2015 році для ведення фермерського господарства вже бралася земля, тому спірна ділянка могла бути отримана лиш юридичною особою (ФГ «Маяк») та виключно на земельних торгах, а не ОСОБА_1 , як фізичною особою.

У судовому засіданні 28.02.2019 прокурор просив суд надати додатковий час для надання можливості підготувати та надати суду додаткові пояснення.

Представник позивача не заперечував щодо усного клопотання прокурора щодо надання додаткового часу для підготовки та надання суду додаткових пояснень.

Представники відповідачів-1,2,3 та третьої особи залишили вирішення даного клопотання на розсуд суду.

Суд задовольнив усне клопотання прокурора щодо надання додаткового часу для підготовки та надання суду додаткових пояснень та оголосив перерву у підготовчому засіданні на 14.03.2019 о 11:00.

Ухвалою суду від 28.02.2019, відповідно до ст.120,121 ГПК України, викликано сторін у підготовче засідання 14.03.2019 о 11:00.

Керівник Бахмацької місцевої прокуратури у письмових поясненнях №106-19 від 01.03.2019 вказує на те, що оскільки до повноважень Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру віднесено здійснення контролю у сфері дотримання земельного законодавства у т.ч. при передачі земель в оренду всіма органами державної влади та місцевого самоврядування, саме Держгеокадастр, як орган уповноважений державою на здійснення захисту її інтересів, повинен здійснювати її захист у суді, у т.ч. і у разі допущення порушень чинного законодавства власними територіальними органами. Правомірність пред?явлення позову саме прокурором доводиться документами, які надійшли від Держгеокадастру, в особі його представника в суді. Наведені прокурором обставини свідчать про бездіяльність уповноваженого державою органу в особі позивача - Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та неналежне виконання завдань, пов?язаних зі здійсненням захисту її інтересів не лише в частині контролю за дотриманням вимог земельного законодавства при розпорядженні землями державної форми власності територіальними органами, а й у суді, більш того, такі обставини підтверджують правильність позиції прокуратури щодо самостійного пред?явлення позову до суду.

Прокурор у листі №053-2-19 від 14.03.2019 просив залучити до матеріалів справи копії документів, що підтверджують направлення пояснень іншим учасникам справи. Суд клопотання задовольнив, подані документи залучено до матеріалів справи.

Позивач у письмових поясненнях від 13.03.2019 вказує на те, що оскаржувані дії Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області відповідали вимогам законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог керівника Бахмацької місцевої прокуратури. Крім того, позивач звертає увагу на те, що листом від 14.12.2018 №10-28-0.19-12922/2-18 повідомляв Бахмацьку місцеву прокуратуру про те, що вважає дії Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області правомірними. Копію даного листа долучено прокурором як доказ до суду. Будучи послідовним, позивач надав відповідь на відзив, яка відповідає зазначеному листу.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, фізична особа ОСОБА_1 у поданих додаткових поясненнях від 11.03.2019 просить суд за результатами підготовчого засідання прийняти рішення згідно з приписами п.1 ч.2 ст. 185, п.1 ч.1 ст.226 ГПК України про залишення без розгляду позовної заяви керівника Бахмацької місцевої прокуратури про скасування наказу та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Ухвалою суду від 14.03.2019 відмовлено у задоволенні клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, фізичної особи ОСОБА_1, викладеного у додаткових поясненнях від 11.03.2019, про залишення без розгляду позовної заяви.

У підготовчому засіданні 14.03.2019 суд оголосив перерву на 02.04.2019 о 12:00.

Ухвалою суду від 14.03.2019, відповідно до ст.120,121 ГПК України, повідомлено сторін про те, що у підготовчому засіданні було оголошено перерву на 02.04.2019 о 12:00.

Відповідач-1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №717 від 14.03.2019 та наявною в матеріалах справи розпискою представника відповідача-1 Крапивного Б.В (а.с.175), але повноважного представника в судове засідання 02.04.2019 не направив.

У поданих поясненнях №9-25-0.662-1528/2-19 від 18.03.2019 відповідач-1 вказує на те, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 , площею 7,2687 га, розташована на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності та не планується її передача в комунальну власність з огляду на те, що відповідна сільська рада не входить до об`єднаної територіальної громади.

У судовому засіданні 02.04.2019 прокурором заявлено усне клопотання про продовження строку підготовчого провадження на 30 календарних днів та усне клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Представники сторін та третьої особи, присутні в судовому засіданні 02.04.2019 щодо заявлених прокурором клопотань заперечували.

Ухвалою суду від 02.04.2019 задоволено усне клопотання прокурора про продовження строку підготовчого провадження на 30 календарних днів та усне клопотання прокурора про відкладення підготовчого засідання; продовжено строк підготовчого провадження на 30 календарних днів; підготовче засідання відкладено на 17.04.2019 о 14:30 (з урахуванням ухвали суду від 02.04.2019 про виправлення описки).

Прокурор у письмовій заяві №49-106-19 від 03.04.2019, керуючись п.3 ч.2 ст.182 ГПК України, просив суд позовні вимоги, викладені в п.2 прохальної частини позову розглядати у наступній редакції: "Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 22.02.2016 №25-2509/14-16-сг "Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки".

У судовому засіданні 17.04.2019 прокурор заявив усне клопотання про залишення без розгляду письмової заяви №49-106-19 від 03.04.2019.

Представники позивача, відповідачів та третьої особи щодо усного клопотання прокурора про залишення без розгляду письмової заяви №49-106-19 від 03.04.2019 не заперечували.

Суд задовольнив усне клопотання прокурора та залишив без розгляду подану ним письмову заяву №49-106-19 від 03.04.2019.

04.04.2019 прокурором було подано письмову заяву №49-107-19 про уточнення позовних вимог, у якій прокурор згідно з п.3 ч.2 ст. 182 ГПК України, залишаючи без змін предмет, підстави позову, норми матеріального права, якими обґрунтовано позов, позовні вимоги, сформульовані у прохальній частині позовної заяви, просив суд під час розгляду справи врахувати допущені у прохальній частині позову технічні описки та помилкове включення до п.2 прохальної частини позову слова "скасувати"; здійснювати розгляд справи з урахуванням зазначеного, а позовні вимоги, викладені у п. 2 прохальної частини позову розглядати у наступній редакції: "Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 22.02.2016 №25-2509/14-16-сг "Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки".

Представники позивача, відповідачів та третьої особи щодо письмової заяви №49-107-19 від 04.04.2019 про уточнення позовних вимог заперечували.

Суд відмовив прокурору у задоволенні письмової заяви №49-107-19 від 04.04.2019 про уточнення позовних вимог, оскільки нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено уточнення позовних вимог. Відповідно до ст.46 Господарського процесуального кодексу України позивач має право відмовитись від позову, або збільшити чи зменшити розмір позовних вимог.

Також прокурором було подано письмову заяву про збільшення підстав позову №49-107-19 від 05.04.2019, якою прокурор відповідно до ч.3 ст. 46 ГПК України доповнює підстави позову. В обґрунтування поданої заяви про збільшення підстав позову №49-107-19 від 05.04.2019 прокурор, посилаючись на ст.13,15,18,20,23,24 Закону України "Про оцінку земель" зазначає, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, обов`язок зі сплати орендної плати є нормативно врегульованим і не може визначатися чи змінюватися та припинятися сторонами договору за волевиявленням сторін правочину чи визначатися з урахуванням інших показників, а ніж ті, що встановлюються нормативною грошовою оцінкою щодо конкретної земельної ділянки, яка є предметом договору. У той же час, зі змісту оспорюваного договору вбачається, що при його укладенні нормативна грошова оцінка земельної ділянки не розроблялась та розмір орендної плати визначено відповідно до середнього розміру нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі, що не відповідає вимогам норм законодавства. Отже, при укладенні відповідачами спірного договору оренди було порушено вимоги законодавства щодо визначення ціни договору, яка щодо земель державної та комунальної власності, вимагає безумовного проведення нормативної грошової оцінки до укладення правочину, а не після. Крім того, було встановлено, що у 2018 році ДП "Чернігівський науково-дослідний та проектний інститут" на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічну документацію щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яку передано в оренду за оспорюваним правочином, а Головним управлінням Держгеокадастру в області 14.02.2018 складено відповідний висновок щодо цієї документації. Однак, за інформацією Бахмацької районної ради від 05.04.2019 №01-06/180 рішення про її затвердження не приймалось.

У зв`язку з доповненням підстав позову на підтвердження доводів, викладених у заяві виникла необхідність надати додаткові докази суду, які не були подані до суду під час пред`явлення позову у зв`язку з їх фактичною відсутністю у місцевій прокуратурі та отриманням лише 05.04.2019, а тому враховуючи положення ст. 74,80,162 ГПК України, прокурор просить суд визнати поважними причини неподання відповідних доказів при пред`явленні позову до суду та залучити їх до матеріалів справи та врахувати під час її розгляду.

Представники позивача, відповідачів та третьої особи щодо письмової заяви про збільшення підстав позову №49-107-19 від 05.04.2019 заперечували.

Відповідач-1 у листі №9-25-0.662-2101/2-19 від 11.04.2019 щодо заяви прокурора про збільшення підстав позову від 05.04.2019 зазначив, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка передається в оренду, не входить до вичерпного переліку істотних умов договору оренди землі, встановленого ч.1 ст.15 Закону України "Про оренду землі", а тому не визначення нормативної грошової оцінки земельних ділянок у спірному договорі не зумовлює його недійсність. На момент звернення прокурора з даним позовом п.5 договору оренди землі від 04.03.2016 змінено шляхом укладення додаткової угоди від 18.12.2018 про внесення змін до договору оренди землі, згідно з яким нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 7,2687 га в тому числі 7,2687 га ріллі (кадастровий номер НОМЕР_2 ), яка розташована на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області становить 115684,27 грн. Зміни до спірного договору внесено у зв?язку із затвердженням технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а тому спірний договір оренди землі повністю відповідав вимогам чинного законодавства. Крім того, відповідач-1 вказує на те, що Бахмацька районна рада не має повноважень щодо затвердження технічної документації по визначенню нормативної грошової оцінки земельних ділянок, переданих в оренду ОСОБА_1, а тому відповідний лист Бахмацької районної ради від 05.04.2019 №01-06/180 є недопустимим доказом відповідно до ст.77 ГПК України. Стосовно заяви прокурора про уточнення позовних вимог від 04.04.2019 відповідач вказує на те, що дана заява є заявою про зміну предмета позову, яким є матеріально-правова вимога позивача до відповідача щодо якої суд ухвалює рішення по суті. Саме в прохальній частині позову сформульовано предмет позову та саме його просить прокурор змінити. Відповідач-1 не погоджується, що це є виправленням технічної описки чи помилки, оскільки в судовому засіданні прокурором неодноразово зазначалось про те, що позовні вимоги щодо наказу Головного управління сформульовано як «визнати недійсним та скасувати». Також відповідач-1 вказує на те, що викликає сумнів справжність даного документу, оскільки заява про уточнення позовних вимог датована 04.04.2019 №49-107-19, а заява про збільшення підстав позову датована 05.04.2019 №49-107-19. На думку відповідача-1 викликає сумнів справжність підпису керівника Бахмацької місцевої прокуратури Ф.А.Котченка на заяві про уточнення позовних вимог. Також відповідач-1 в поданому поясненні просить суд не приймати до розгляду заяву прокурора про збільшення підстав позову. Пояснення відповідача-1, викладені у листі №9-25-0.662-2101/2-19 від 11.04.2019 з додатком залучені до матеріалів справи.

У відповідності до п.2 ч.2,3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, а також має право до закінчення підготовчого засідання змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

У відповідності до п.5 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, правові підстави позову.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Позовна вимога прокурора про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та ОСОБА_1 , а саме: договору оренди землі від 04.03.2016 про передачу в оренду земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, площею 7,2687 га, розташованої на території Рубанської сільської ради Бахмацького району (зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.04.2016), викладена прокурором у позовній заяві, обґрунтовується порушенням відповідачами вимог земельного законодавства та спеціальних норм Закону України "Про фермерське господарство" при наданні в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення (для ведення фермерського господарства).

Проаналізувавши подану прокурором письмову заяву про збільшення підстав позову №49-107-19 від 05.04.2019 суд дійшов висновку, що вказаною заявою прокурор частково доповнює підстави позову новими обставинами, а саме приписами ст.13,15,18,20,23,24 Закону України "Про оцінку земель", при збереженні в ньому первісних обставин, а також змінює посилання на норми матеріального права, що не є зміною підстав позову.

У судовому засіданні 17.04.2019 суд постановив ухвалу про прийняття заяви прокурора №49-107-19 від 05.04.2019 про доповнення підстав позову.

Представником третьої особи 17.04.2019 подано письмове клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових документів.

У судовому засіданні 17.04.2019 суд постановив ухвалу, з метою повного та всебічного дослідження всіх обставин по даній справі та керуючись ч.2 ст. 119 ГПК України, продовжити за власною ініціативою прокурору та третій особі строк для подання додаткових доказів, додані прокурором та третьою особою додаткові документи залучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 17.04.2019 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 19.04.2019 о 11:00. Зазначено, що явка в судове засідання повноважних представників сторін є обов?язковою.

Сторони були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи по суті, що підтверджується наявними в матеріалах справи розписками прокурора, повноважних представників сторін та третьої особи (а.с.1-5 т.2), але повноважних представників в судове засідання 19.04.2019 не направили.

До початку судового засідання від позивача надійшла письмова заява про відкладення розгляду справи у зв?язку з неможливістю явки повноважного представника у судове засідання 19.04.2019.

Аналогічне клопотання №9-25-0.662-2244/2-19 про відкладення розгляду справи у зв?язку з неможливістю явки повноважного представника у судове засідання 19.04.2019 надійшло від відповідача-1.

Суд задовольнив заяву позивача та клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи, додані документи залучено до матеріалів справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, фізична особа ОСОБА_1 у додаткових поясненнях від 18.04.2019 на заяву керівника Бахмацької місцевої прокуратури від 05.04.2019 про зміну (доповнення) підстав позову у справі №927/83/19 просить суд відмовити у задоволенні позову та вказує на те, що вказаний висновок прокурора не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону. При укладення спірного договору оренди землі сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, вказаний договір укладений згідно розробленої типової форми. Проведення орендарем нормативної грошової оцінки земельної ділянки понад тримісячний строк є порушенням умов договору, яке згідно з вимогами закону не є підставою для визнання цього договору недійсним.

Додаткові пояснення третьої особи від 18.04.2019 з додатком суд долучив до матеріалів справи.

У судовому засіданні 19.04.2019 суд постановив ухвалу про відкладення судового засідання щодо розгляду справи по суті на 13.05.2019 о 10:00.

Ухвалою суду від 19.04.2019, відповідно до ст.120,121 ГПК України, викликано сторін у судове засідання з розгляду справи по суті, яке відбудеться 13.05.2019 о 10:00.

У судовому засіданні 13.05.2019 суд оголосив перерву на 20.05.2019 о 11:00.

У судовому засіданні 20.05.2019 суд продовжив розгляд справи по суті.

Відповідно до ч.1 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.

Відповідач-2 - Фермерське господарство "Маяк" та відповідач-3 - Фермерське господарство "Давидок" своїм правом на подання письмового відзиву на позов не скористались та відзиви на позов не надали, про наявність поважних причин неможливості надати відзиви відповідачами-2,3 не зазначено.

Відповідно до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, правовим наслідком ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин є вирішення судом справи за наявними у ній матеріалами.

Враховуючи ненадання відповідачами-2,3 відзивів на позов без поважних причин, справа вирішується судом за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, вислухавши пояснення прокурора, повноважного представника позивача, відповідачів-1,2,3 та третьої особи, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Предметом заявлених позовних вимог є: -визнання недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 22.02.2016 №25-2509/14-16-сг "Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки"; -визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та ОСОБА_1 , а саме: договору оренди землі від 04.03.2016 про передачу в оренду земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, площею 7,2687 га, розташованої на території Рубанської сільської ради Бахмацького району (зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.04.2016), укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор посилається на порушення відповідачами вимог земельного законодавства та спеціальних норм Закону України "Про фермерське господарство" при наданні в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення (для ведення фермерського господарства), а також на приписи ст.13,15,18,20,23,24 Закону України "Про оцінку земель", з метою відновлення та захисту порушених інтересів держави, які полягають у неухильному дотриманні принципу законності при передачі земель державної власності у користування.

Як слідує із матеріалів справи, 04.12.2015 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, як розпорядника земель сільськогосподарського призначення державної власності звернувся ОСОБА_1 , як фізична особа, із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки в оренду терміном на 25 років орієнтовною площею 12,0 га для ведення фермерського господарства із земель державної власності. Обґрунтовуючи подану заяву, ОСОБА_1 посилався на те, що основними напрямками діяльності фермерського господарства планується вирощування сільськогосподарських зернових та технічних культур; вказана земельна ділянка буде використовуватись за цільовим призначенням, з дотриманням природоохоронних вимог та земельного законодавства для отримання прибутків від реалізації сільськогосподарських культур, за рахунок яких у подальшому будуть проводиться агротехнічні заходи щодо використання даної земельної ділянки, закупівлі високоякісного посівного матеріалу зернових та технічних культур, міндобрив, засобів захисту рослин, ремонту та будівництва господарських будівель та споруд, а також оновлення машинно-тракторного парку та зерноочисної техніки; за рахунок прибутку отриманого від діяльності фермерського господарства заявником буде сплачено орендну плату та податки до бюджету. Гарантував, що у своїй діяльності господарство буде дотримуватись сучасної технології по вирощуванню сільськогосподарських культур з метою збереження та покращення ґрунтів. До заяви ним додано наступні документи: копія паспорта та ідентифікаційного коду; копія диплому; схема розташування земельної ділянки (а.с.83-85 т.1).

За результатами розгляду даної заяви, наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 16.01.2016 №25-505/14-16-сг, фізичній особі ОСОБА_1 . надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 7 років, розташованої на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки 12,00 га, цільове призначення - для ведення фермерського господарства (а.с.86 т.1).

08.02.2016 громадянин ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області із заявою про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки, площею 7,2687 га (кадастровий номер НОМЕР_2 ) в оренду терміном на 7 років за рахунок земель запасу державної власності Рубанської сільської ради (за межами населеного пункту). До поданої заяви заявником додаються: проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погоджений відповідно до вимог чинного законодавства; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.22 т.1).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області №25-2509/14-16-сг від 22.02.2016 «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки», було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_1 на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області; надано в оренду гр. ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 7,2687 га (кадастровий номер НОМЕР_2 ) для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 7 років, розташовану на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області; встановлено річний розмір орендної плати за користування земельною ділянкою на правах оренди в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки; доручено керівнику Відділу Держгеокадастру у Бахмацькому районі Чернігівської області укласти договір оренди земельної ділянки; виникнення права оренди земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_2) з моменту державної реєстрації цього права; використання земельної ділянки за цільовим призначенням з дотриманням вимог статей 96, 107 Земельного кодексу України, Закону України "Про фермерське господарство" та інших нормативно-правових актів (а.с.23 т.1).

На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області №25-2509/14-16-сг від 22.02.2016 «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки», 04.03.2016 між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області, в особі в.о. начальника відділу Держгеокадастру у Бахмацькому районі Чернігівської області Колодія В.М. (орендодавець) та громадянином України ОСОБА_1 (орендар) був укладений договір оренди землі з додатками (а.с.24-28 т.1).

Відповідно до п.1 договору оренди землі від 04.03.2016, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (для ведення фермерського господарства) загальною площею 7,2687 га, в тому числі рілля - 7,2687 га, яка знаходиться на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області.

Пунктами 2-4,6 договору оренди землі від 04.03.2016 передбачено, що в оренду передається земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_2 площею 7,2687 га, в тому числі рілля - 7,2687 га. На земельній ділянці відсутні розміщені об`єкти нерухомого майна, а також інші об`єкти інфраструктури. Форма власності - державна. Земельна ділянка, що передається в оренду не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню.

Згідно з п.5. договору оренди землі від 04.03.2016, нормативна грошова оцінка земельної ділянки підлягає проведенню на замовлення та за рахунок орендаря у тримісячний строк з моменту державної реєстрації права користування земельною ділянкою і наданням орендарем у встановленому законом порядку впродовж цього ж строку технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки на розгляд та затвердження відповідному органу місцевого самоврядування. До моменту набрання чинності рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, яким вперше затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки визначення суми орендної плати, що вноситься орендарем згідно цього договору, здійснюється за даними про середній розмір нормативно-грошової оцінки одиниці ріллі по області, що для земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 площею 7,2687 га складає 177524,55 грн. Сторони дійшли до згоди, що якщо розмір орендної плати, що визначений за даними затвердженої вперше технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, є більшим за розмір орендної плати, що був визначений згідно даного пункту договору, то сплачена орендарем сума різниці між вказаними розмірами підлягає сплаті орендарем до відповідного бюджету у місячний строк з дня набрання чинності рішення органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Договір оренди землі від 04.03.2016 укладено на 7 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 8 договору оренди землі від 04.03.2016).

У відповідності до п.9 договору оренди землі від 04.03.2016, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі безготівково у розмірі 8 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік. Станом на момент укладення цього Договору сума орендної плати, що вноситься орендарем на використання земельної ділянки складає 14201,96 грн на рік.

Пунктами 15,16 договору оренди землі від 04.03.2016 передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства. Цільове призначення земельної ділянка (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії справ) - землі сільськогосподарського призначення, для ведення фермерського господарства.

Цей договір, згідно з п.42 договору оренди землі від 04.03.2016, набирає чинності після підписання сторонами та проведення державної реєстрації.

Спірний договір оренди землі від 04.03.2016 підписано повноважним представником орендодавця та ОСОБА_1 (орендарем) та скріплено печатками сторін.

У відповідності до акту встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (додаток до договору оренди землі від 04.03.2016), межі земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 площею 7,2687 га, у тому числі рілля 7,2687 га, яка знаходиться на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області та передається в оренду громадянину ОСОБА_1 визначені в натурі (на місцевості) відповідно до затвердженого проекту землеустрою (а.с.27 т.1).

Відповідно до ст. 792 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Статтею 17 Закону України "Про оренду землі" визначено, що об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з актом приймання-передачі об?єкта оренди (додаток до договору оренди землі від 04.03.2016), орендодавець (Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області) передав, а орендар - (громадянин України ОСОБА_1 ) прийняв у своє користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 7,2687 га, у тому числі рілля 7,2687 га, яка знаходиться на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, у тому числі земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 площею 7,2687 га, у тому числі рілля 7,2687 га. Зазначена земельна ділянка надається для ведення фермерського господарства (зворотна сторона а.с.27 т.1).

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна №152835638 від 16.01.2019, відділом Держгеокадастру в Бахмацькому районі Чернігівської області 05.02.2016 було проведено державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 площею 7,2687 га, рілля, для ведення фермерського господарства за адресою: Чернігівська обл, Бахмацький р-н, Рубанська с/рада.

14.04.2016, номер запису 14233546, державним реєстратором Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області Міщан А.М., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29325568 від 19.04.2016, відповідно до договору оренди землі від 04.03.2016, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області, було проведено реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 7,2687 га, рілля, строком на 7 років; орендар: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_10 , паспорт громадянина України, серія та номер НОМЕР_11 , виданий 05.08.2014 Бахмацьким РС УДМС України в Чернігівській області; орендодавець: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ; орендна плата вноситься орендарем у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Суб`єктом іншого речового права - права оренди землі - зазначено орендаря ОСОБА_1 (а.с.29-30 т.1).

Отже, спірна земельна ділянка передана орендарю - фізичній особі ОСОБА_1 з моменту реєстрації права на неї в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За своєю правовою природою наказ, який оспорюється прокурором в межах даної справи, є юридичною формою рішення органу виконавчої влади, який спрямований на регулюванням земельних відносин, породжує певні правові наслідки і має обов`язковий характер для суб`єктів таких відносин. Враховуючи, що на підставі оспорюваного прокурором наказу права і обов`язки виникли у ОСОБА_1, тобто у особи, якій вони адресовані, такий наказ є актом ненормативного характеру індивідуальної дії.

Будь-який акт державного органу може бути визнаний недійсним з підстав невідповідності такого акту вимогам чинного законодавства, визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, але при цьому обов`язковою умовою для визнання акту недійсним є порушення в зв`язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Статтею ст.152 Земельного кодексу України визначено, що одним із способів захисту прав на земельні ділянки є визнання недійсним рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 ст.155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині визнання недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 22.02.2016 №25-2509/14-16-сг прокурор у позовній заяві вказує на те, що даний наказ не відповідає вимогам закону, порушує встановлений порядок передачі прав на земельні ділянки державної чи комунальної власності, а відтак має бути визнаний недійсним та скасований, оскільки на момент отримання ОСОБА_1 спірної земельної ділянки ним вже було створено Фермерське господарство "Маяк", для ведення якого ОСОБА_1 в 2015 році отримав земельні ділянки, а тому спірна земельна ділянка могла бути отримана лише юридичною особою (ФГ "Маяк") та виключно на земельних торгах, а не ОСОБА_1 як фізичною особою.

Відповідно до ст.151 Земельного кодексу України, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом, відносяться до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Частиною 4 ст.122 Земельного кодексу України визначається, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органі передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч.8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Пунктом 1 положення "Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, визначено, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Згідно з п/п 31 п.4 вищевказаного Положення, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області є територіальним органом Державної служби України з геодезії, картографії та кадастру.

За приписами ст.2 Закону України "Про оренду землі", відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Зокрема, ч.1 ст.124 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент винесення оспорюваного наказу) визначено, що земельні ділянки, що перебувають у державній або комунальній власності, передаються в оренду на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що наказ від 22.02.2016 №25-2509/14-16-сг "Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки" видано Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області в межах повноважень, визначених Земельним кодексом України з питань передачі у користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності.

Щодо відповідності оспорюваного наказу вимогам чинного законодавства, зокрема, в частині дотримання порядку передачі земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства поза конкурсною процедурою, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч.2 ст.124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.134 Земельного кодексу України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 ст.134 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі, зокрема, передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

У частині 3 ст.124 Земельного кодексу України міститься припис, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Спеціальним законом, який регулює відносини, що виникають з питань передачі громадянам України в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства є Закон України "Про фермерське господарство".

Так, ч.1-3 ст.7 цього Закону (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин), передбачається, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.

Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районні або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки.

Земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної і комунальної власності.

Приймаючи до уваги, що порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлюється ст.123 Земельного кодексу України, судом застосовуються як норми спеціального закону, так і загальні норми земельного законодавства.

За змістом ст.123 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на час прийняття оспорюваного наказу), надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі, зокрема, формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) (ч.1). Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (ч.2). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч.3). Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (ч.4). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (ч.6). Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (ч.10). Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (ч.13).

Як встановлено судом, до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області із заявою від 04.12.2015 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства із земель державної власності Рубанської сільської ради Бахмацького району та із заявою від 08.02.2016 про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки площею 7,2687 га в оренду звернувся ОСОБА_1 саме як фізична особа.

Заява від 04.12.2015, подана фізичною особою ОСОБА_1 , відповідала вимогам ст.7 Закону України "Про фермерське господарство" та ст.123 Земельного кодексу України в редакціях, які були чинні на момент подачі цієї заяви, і до неї були додані документи, які передбачені приписами вищезазначених норм законодавства.

Відповідачем-1 розглядалась заява саме фізичної особи ОСОБА_1, а не Фермерського господарства "Маяк", а тому ототожнення прокурором фізичної особи та фермерського господарства, створеного цією особою раніше ніж подані заяви від 04.12.2015 та 08.02.2016, у спірних правовідносинах є безпідставним.

У Законі України "Про фермерське господарство", який є спеціальним законом щодо надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, відсутні норми, які визначають підстави для відмови фізичній особі у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства, а тому судом застосовуються приписи загального закону, який встановлює порядок передачі земельних ділянок у користування - Земельного кодексу України, зокрема, ст. 123 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.123 Земельного кодексу України, підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Частиною 13 цієї ж статті передбачається, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Прокурор не довів суду та не надав належних та допустимих доказів, які підтверджують існування на момент прийняття оспорюваного наказу підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та у затвердженні цього проекту, які визначені ст.123 Земельного кодексу України

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 22.02.2016 № 25-2509/14-16-сг «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» прийнятий з дотриманням вимог Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», Закону України «Про фермерське господарство» і підстави для його визнання недійсним та скасування відсутні.

Посилання прокурора на те, що відповідач-1 при розгляді заяви ОСОБА_1 повинен був пересвідчитися в дійсному волевиявленні заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство, натомість формально підійшов до вирішення заяви, створивши передумови для невиправданого штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб`єктами в користування земель державної власності поза передбаченого законом обов`язковою процедурою без проведення земельних торгів, судом до уваги не приймається з наступних підстав.

Як зазначалось судом вище, в силу приписів ст.19 Конституції України, яка є нормою прямої дії, органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 Закону України "Про фермерське господарство" передбачається можливість відмови органів державної влади у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства. Проте, ані в Законі "Про фермерське господарство", ані в Земельному кодексу України не передбачено повноваження органу, який розглядає заяву про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, здійснювати перевірку наміру заявника щодо ведення фермерського господарства, оцінювати перспективу розвитку такого господарства, у тому числі виходячи з наявних у заявника на час звернення трудових та матеріальних ресурсів, та вимагати від особи, що претендує на отримання земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, доводити спроможність ведення господарства, мати у власності техніку або найманих працівників.

З матеріалів справи вбачається, що з моменту створення Фермерське господарство "Давидок" задекларувало за собою спірну земельну ділянку та належним чином сплачує орендну плату за її використання. До створення ФГ "Давидок" орендна плата за користування спірною земельною ділянкою сплачувалась ФГ "Маяк", засновником якого є та сама особа. При цьому, наведена обставина не свідчить про нецільове використання отриманої заявником земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

Факт того, що спірна земельна ділянка на час звернення до суду обробляється саме ФГ "Давидок", прокурором не спростовується.

Отже, враховуючи обов`язок органів державної влади діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та приймаючи до уваги, що ст.123 Земельного кодексу України передбачається вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та у затвердженні цього проекту при розгляді заяв про надання земельних ділянок у користування, суд доходить висновку, що у відповідача-1 були відсутні законні передумови для вчинення будь-яких дій, направлених на оцінку перспективи розвитку фермерського господарства, яке може бути зареєстровано як юридична особа лише після отримання земельної ділянки у власність або в оренду.

Твердження прокурора, що ОСОБА_1 як фізична особа не мав права отримувати земельну ділянки для ведення фермерського господарства після реєстрації Фермерського господарства "Маяк" не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, оскільки відповідно до ч.2 ст.134 Земельного кодексу України в редакції, яка була чинна на час прийняття відповідачем-1 оспорюваного наказу, передбачено, що у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах).

При цьому, системний аналіз ст.116, 121, 134 Земельного кодексу України свідчить про встановлення на законодавчому рівні обмежень кількості разів реалізації закріпленого Конституцією України права громадян на землю лише у разі набуття права власності на земельну ділянку - один раз по кожному виду використання.

Будь-яких обмежень щодо кількості земельних ділянок державної або комунальної власності, які можуть бути передані в оренду для ведення фермерського господарства, законодавством у сфері земельних відносин не встановлюється. Також, чинне законодавство, яке визначає правові, економічні та соціальні засади створення та діяльності фермерського господарства, не містить будь-яких обмежень щодо кількості фермерських господарств, які можуть бути засновані (створені) однією фізичною особою.

Відтак, існування Фермерського господарства "Маяк", заснованого 02.06.2015 ОСОБА_1 після отримання ним в 2015 році в оренду 8-ми земельних ділянок, про які зазначає прокурор у позовній заяві, не обмежує право ОСОБА_1 як фізичної особи на отримання іншої земельної ділянки з метою створення та ведення іншого фермерського господарства, оскільки нормами чинного законодавства не заборонено бути засновником декількох фермерських господарств однією особою та це є проявом свободи підприємницької діяльності.

Відповідно до наданого прокурором витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державна реєстрація Фермерського господарства "Давидок" здійснена 09.08.2018, тобто до звернення прокурора з даним позовом.

Доказів, що вказане фермерське господарство засновано ОСОБА_1 та зареєстровано після укладення цією особою іншого договору оренди землі щодо іншої земельної ділянки, відмінної від спірної, а також доказів, які спростовують факт використання земельної ділянки площею 7,2687 га кадастровий номер НОМЕР_2 Фермерським господарством "Давидок" прокурором суду не надано.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про безпідставне посилання прокурора на те, що надання в оренду земельної ділянки площею7 ,2687 га кадастровий номер НОМЕР_2 за заявою ОСОБА_1 мало відбуватися виключно на конкурентних засадах (земельних торгах).

За таких обставин суд доходить висновку, що прокурор не довів та не надав належних доказів, у розумінні статей 76, 78 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджують, що передача спірної земельної ділянки в оренду фізичній особі ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства була здійснена відповідачем-1 з порушенням вимог законодавства чинного на час прийняття оспорюваного наказу.

Обґрунтовуючи порушення прав та інтересів держави внаслідок прийняття оспорюваного наказу № 25-2509/14-16-сг від 22.02.216, прокурор стверджує, що прийняття цього акту призвело до обмеження держави в особі уповноважених органів у її використанні та залученні якнайбільшої суми грошових коштів до бюджету шляхом продажу прав на неї на земельних торгах (аукціоні), а також недотримання встановленої процедури набуття права користування на землю суперечить державному інтересу.

Проте, таке твердження судом не приймається до уваги, оскільки внаслідок передачі спірної земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства не відбулось позбавлення держави права власності на цю земельну ділянку. Щодо обмеження права розпорядження уповноваженим органом цією земельною ділянкою шляхом продажу прав на неї на земельних торгах, прокурор не навів жодного доказу наявності на момент прийняття оспорюваного наказу інших фізичних або юридичних осіб, бажаючих реалізувати свої права на отримання у користування саме спірної земельної ділянки.

Крім того, оскільки на момент прийняття спірного наказу існувала норма, яка виключала проведення загальної процедури продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, відсутні підстави для висновку про недотримання цієї процедури.

Таким чином, прокурор не довів порушення прав та інтересів держави в особі позивача внаслідок прийняття відповідачем-1 наказу № 25-2509/14-16-сг від 22.02.216 "Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки".

Посилання прокурора на висновки Верховного Суду України у постановах від 07.06.2017 у справі №683/444/15-ц, від 04.11.2014 у справі №3-157гс14, від 24.05.2016 у справі №806/500/13-а та на висновки Верховного Суду у постанові від 07.03.2018 у справі №911/436/17 не можуть бути взяті судом до уваги, з огляду на відмінність як суб`єктного складу учасників таких правовідносин, так і фактичних обставин справи.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги прокурора в частині визнання недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 22.02.2016 № 25-2509/14-16-сг "Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки" є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним договору оренди землі від 04.03.2016, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та громадянином ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину в силу ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

При цьому ч.2, 3 даної статті передбачено два ступеня недійсності правочину: абсолютно недійсний правочин - тобто той, недійсність якого встановлена законом (нікчемний правочин), у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається; та відносно недійсний - тобто той, недійсність якого прямо не встановлена законом, але за заявою однієї із сторін або іншої заінтересованої особи, яка заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, може бути визнаний недійсним судом (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлюються ст.203 Цивільного кодексу України. Зокрема, згідно з частинами 1-3,5 цієї статті, такими вимогами визначаються: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5).

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині визнання недійсним договору прокурор з посиланням на частини 1, 5 ст.203 Цивільного кодексу України стверджує, що договір суперечить статтям 6,16 Закону України "Про оренду землі", а також не був спрямований на настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі визначається як засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст.13 цього ж Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У силу ч.1,2 ст.6 Закону, орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. У разі набуття права оренди земельної ділянки на конкурентних засадах підставою для укладення договору оренди є результати аукціону.

Статтею 15 вказаного Закону визначаються істотні умови договору оренди землі, якими є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

За змістом ч.2 ст.16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або орган місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Як встановлено судом, договір оренди землі від 04.03.2016 укладений між його сторонами на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру від 22.02.2016 №25-250з/14-16-сг "Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки".

При цьому, як також встановлено судом, надання ОСОБА_1 . для ведення фермерського господарства земельної ділянки, яка стала предметом спірного договору, не потребувало проведення земельних торгів (аукціону), а відтак відсутні підстави для висновку, що договір оренди землі не відповідає вимогам ч.2 ст.6 Закону України "Про оренду землі".

Аналіз змісту умов договору свідчить, що в ньому містяться всі передбачені ст.15 Закону України "Про оренду землі" істотні умови, а саме: об`єкт договору - земельна ділянка сільськогосподарського призначення (для ведення фермерського господарства) загальною площею 7,2687, в тому числі рілля - 7,2687 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , яка знаходиться на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (п.1, 2); строк дії договору - 7 років (п.8). Такі умови як оренда плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату передбачені в п. 9, 10, 11, 14, 38.

Як на одну із підстав визнання недійсним договору оренди землі від 04.03.2016 року, прокурор посилається на відсутність на момент укладення договору нормативно грошової оцінки земельної ділянки

Судом встановлено, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата, із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду, а також відповідальності за її несплату (ст.15 Закону України "Про оренду землі).

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про оцінку земель", при визначені розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності обов`язковим є проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

За приписами ч.1 ст.15 Закону України "Про оцінку земель", підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 та 3 ст.18 Закону України "Про оцінку земель", нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності, юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій".

За змістом ч.2 ст.20 та ч.3 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель", дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Як вже зазначалось судом, пунктом 5 договору оренди сторонами передбачено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки підлягає проведенню на замовлення та за рахунок орендаря у тримісячний строк з моменту державної реєстрації права користування земельною ділянкою із поданням орендарем у встановленому законом порядку впродовж цього ж строку технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки на розгляд та затвердження відповідному органу місцевого самоврядування. До моменту набрання чинності рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, яким вперше затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначення суми орендної плати, що вноситься орендарем згідно цього договору, здійснюється за даними про середній розмір нормативно-грошової оцінки одиниці площі ріллі по області, що для земельних ділянок нижче вказаної площі складають: земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_2, площею 7,2687га - 177524,55 грн (сто сімдесят сім тисяч п?ятсот двадцять чотири) грн 55 коп. Сторони дійшли до згоди, що якщо розмір орендної плати, що визначений за даними затвердженої вперше технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, є більшим за розмір орендної плати, що був визначений згідно даного пункту договору, то сплачена орендарем сума різниці між вказаними розмірами підлягає сплаті орендарем до відповідного бюджету у місячний строк з дня набрання чинності рішення органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Можливість визначення суми орендної плати, яка вноситься орендарем, за даними про середній розмір нормативно-грошової оцінки одиниці площі по ріллі по області до проведення орендарем нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки та набрання чинності рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, яким вперше затверджується технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, не суперечить приписам чинного законодавства та узгоджується із розрахунком розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, грошову оцінку яких не проведено, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2006 № 1724 "Деякі питання оренди земель".

Також, із матеріалів справи слідує, що на замовлення фізичної особи гр. ОСОБА_1 , Державне підприємство "Чернігівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", на підставі договору №4 від 12.01.2018, виготовило технічну документації по визначенню нормативної грошової оцінки земельної ділянки сільськогосподарського призначення (ріллі) загальною площею 7,2687 га, яка надана в оренду гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (за межами населеного пункту) (а.с.244 т.1).

14.02.2018, Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області затверджено висновок державної експертизи землевпорядної документації від 14.02.2018 №82, розробником якої було ДП "Чернігівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", за яким нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки складає 115684,27 грн.

07.08.2018, рішенням Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області 25 сесії 7 скликання, затверджено технічну документацію по визначенню нормативної грошової оцінки земельної ділянки сільськогосподарського призначення (ріллі) загальною площею 7,2687 га, яка надана в оренду гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства за рахунок земель державної власності на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (за межами населеного пункту), кадастровий номер НОМЕР_2 , нормативна грошова оцінка складає 115684,27 грн.

09.08.2018, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області із заявою про внесення змін до п. 5.9. договору оренди землі від 04.03.2016, з урахуванням затвердженої нормативної грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 , площею 7,2687 га.

Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області розглянувши заяву гр.ОСОБА_1 видало наказ №25-7025/14-18-сг від 06.09.2018, згідно з яким п.5 договору оренди землі від 04.03.2016 має бути викладено у новій редакції, з урахуванням затвердженої нормативної грошової оцінки вказаної земельної ділянки, шляхом укладення відповідної додаткової угоди до Договору та проведення державної реєстрації змін у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

18.12.2018, на виконання зазначеного наказу між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та гр. ОСОБА_1 укладено додаткову угоду про внесення змін до п.5 договору оренди землі від 04.03.2016, згідно з якою внесено зміни до п. 5 договору оренди землі від 04.03.2016 та викладено його в наступній редакції: нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 7,2687 га в тому числі 7,2687 га ріллі (кадастровий номер НОМЕР_2 ), яка розташована на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області становить 115684,27 грн (а.с.268 т.1).

Таким чином, до подачі позову до суду сторони усунули у встановленому порядку порушення, які тягнули за собою визнання правочину недійсним, а саме: оспорюваний договір оренди землі від 04.03.2016 у частині визначення розміру орендної плати за користування земельною ділянкою державної власності приведений сторонами у відповідність до вимог статті 13 Закону України "Про оцінку земель", а тому відсутні підстави для визнання його недійсним у зв?язку з відсутністю нормативного грошової оцінки

При цьому, слід зазначити, що визначена та затверджена у 2018 році нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, площею 7,2687 га, у розмірі 115684,27 грн є меншою за нормативну грошову оцінку, визначену сторонами у п.5 оскаржуваного договору на момент його укладення на 61840,28 грн.

Прийняття Рубанською сільською радою Бахмацького району Чернігівської області рішення від 07.08.2018 "Про затвердження технічної документації по визначенню нормативної грошової оцінки земельної ділянки сільськогосподарського призначення (ріллі) загальною площею 7,2687 га, яка надана в оренду ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства (за межами населеного пункту)", з перевищенням повноважень, визначених статтею 23 Закону України "Про оцінку земель" (у редакції чинній на момент прийняття такого рішення), не є достатньою підставою для визнання недійсним договору оренди землі від 04.03.2016, що призведе до порушення права власності/права подальшого використання земельної ділянки, право оренди якої отримане ОСОБА_1 на законних підставах, що має бути захищено у відповідності до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за якою кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що прокурором не доведено, а судом не встановлено обставин, на підставі яких суд може прийти до висновку, що оспорюваний договір не відповідає вимогам чинного законодавства, яке регулює правовідносини оренди землі.

Не приймається судом до уваги і посилання прокурора на ч.5 ст. 203 Цивільного кодексу України, оскільки згідно з ч.1 ст.234 Цивільного кодексу України правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, є фіктивним правочином.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для вигляду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином, або фіктивний правочин може взагалі не мати правової мети. Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, які встановлені законом для цього виду правочину.

При цьому за змістом ч.2 ст.234 Цивільного кодексу України фіктивний правочин визнається недійсним судом, тобто належить до оспорюваних правочинів.

Отже, особа, яка звертається з вимогою про визнання правочину недійсним з підстав його фіктивності, має довести відсутність в учасників правочину бажання реального настання правових наслідків, що ним обумовлені.

Виходячи із визначення поняття "правочин", наведеного у ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України, юридичним наслідком вчинення правочину є набуття, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У зв`язку з укладенням між сторонами оспорюваного прокурором договору, виходячи із змісту ст.13 Закону України "Про оренду землі", у ОСОБА_1 , як орендаря за договором, виникли зобов`язання використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Кваліфікуючими ознаками договору оренди землі є: передача земельної ділянки у користування на певний строк за плату, використання земельної ділянки відповідно до умов договору.

Факт передачі земельної ділянки в оренду підтверджується матеріалами справи.

Водночас, умовами використання передбачено, що цільове призначення земельної ділянки є сільськогосподарське призначення для ведення фермерського господарства.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували використання відповідачем даної земельної ділянки всупереч її цільовому призначенню - як землі сільськогосподарського призначення.

Враховуючи відсутність визначеного законодавством строку реєстрації фермерського господарства після отримання фізичною особою земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства у спосіб, передбачений ч.2 ст.134 Земельного кодексу України, та приймаючи до уваги, що Фермерське господарство "Давидок" створено та зареєстровано у встановленому законом порядку, відсутні підстави для ствердження про фіктивність договору оренди землі від 04.03.2016.

Також слід зазначити, що в порушення ст. 76 ,77,78,79 Господарського процесуального кодексу України, прокурором не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджують, що з 04.03.2016 (моменту укладення договору оренди землі) земельна ділянка площею 7,2687 га (кадастровий номер НОМЕР_2 ), яка розташована на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, використовувалась у діяльності ФГ "Маяк" ( здійснювалось її засівання, а потім і збирання врожаю і т.д. саме ФГ "Маяк").

Не приймається судом до уваги і посилання прокурора на те, що ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 31.10.2018 номер провадження 2/728/430/18 встановлено факт використування земельної ділянки площею 7,2687 га (кадастровий номер НОМЕР_2) саме ФГ «Маяк», оскільки ухвала Бахмацького районного суду Чернігівської області від 31.10.2018 не містить встановлення обставин щодо користування ФГ «Маяк» земельною ділянкою площею 7,2687 га (кадастровий номер НОМЕР_2 ), у ній лише зазначені пояснення відповідача - фізичної особи ОСОБА_1 у описовій частині ухвали, що не є встановленням обставин, які відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, не підлягають доказуванню.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що підстави для визнання недійсним договору оренди землі від 04.03.2016, укладеного між Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області та фізичною особою ОСОБА_1 щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 , площею 7,2687 га, відсутні.

Посилання відповідача -1 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, на відсутність підстав щодо представництва прокурором інтересів держави у даній справі, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Підставою для представництва інтересів держави прокурор визначив невжиття Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру заходів щодо усунення допущених порушень при передачі в користування земельної ділянки державної форми власності; невикористання Держгеокадастром повноважень наданих йому державою та визначених у Положенні; відсутністю дієвих заходів зі сторони даного органу спрямованих на усунення порушень процедури передачі в користування землі сільськогосподарського призначення у той час, як порушення порядку набуття речових прав на земельні ділянки сільськогосподарського призначення обмежує державу у залученні як найбільшої суми грошових коштів до бюджету шляхом продажу речових прав на неї на земельних торгах (аукціоні).

Частиною 2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З урахуванням положень ст.4, 42, 44, 46 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, є процесуальним правом.

Відповідно до ч.3 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За приписами до ч.3,4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Пунктом 3 ч.1 ст.1311 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

У відповідності до ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Аналіз ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави, зокрема, у випадку, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Такий "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, проте прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №3-рп/99, під поняттям "орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Підставою представництва інтересів держави у судах є наявність порушеного або загрози порушень економічних, політичних і інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що виникають у відносинах між ними або державою.

Оскільки, поняття "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.01.2019 у справі №909/516/18.

Згідно з статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У Рішенні "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 Європейський Суд з прав людини наголошує, що правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес". Позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний interalia, "інтерес суспільства" та "умови, передбачені законом". Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, "справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

Також, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справах "Хендісайд проти Сполученого Королівства" від 07 грудня 1976 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 січня 1986 року).

Звертаючись з даним позов до суду, прокурор обґрунтовує своє звернення порушенням інтересів держави, що полягають у протиправному набутті ОСОБА_1 прав на земельну ділянку державної форми власності всупереч вимогам закону, зловживання відповідачами положеннями земельного законодавства та Закону України «Про фермерські господарства» та у недотриманні органом, який наділений повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками вказаної категорії, а саме: Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області вимог щодо проведення перевірки волевиявлення суб?єкта, який має намір отримати земельні ділянки, вимогам чинного законодавства. Таким чином, у даному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави.

За твердженням прокурора, порушення порядку набуття речових прав на земельну ділянку сільськогосподарського призначення обмежує державу в особі уповноважених органів у її використанні та залученні якнайбільшої суми грошових коштів до бюджету шляхом продажу прав на неї на земельних торгах (аукціоні); позбавляє можливості інших фізичних та юридичних осіб реалізувати свої законні права на отримання земельної ділянки у користування, отримавши перемогу у відповідних торгах; визначення розміру орендної плати за користування земельною ділянкою державної власності без урахуванням нормативної грошової оцінки завдає державі збитків. У даному випадку прокурор вбачає порушення інтересів держави у протиправному набутті юридичною особою прав на земельну ділянку державної форми власності всупереч вимогам закону; зловживання відповідачами положеннями законодавства про фермерське господарство; передачу в оренду суб`єкту господарювання земельної ділянки державної форми власності за ціною, визначеною без урахування нормативної грошової оцінки щодо конкретної земельної ділянки (об`єкта оренди).

Повноваження щодо здійснення контролю за законністю використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальними органами.

Згідно з п.1 положення «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Підпунктом 251 пункту 4 та підпунктом 5 пункту 5 положення «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру» передбачено, що Держгеокадастр організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за веденням державного обліку і реєстрацією земель, достовірністю інформації про наявність та використання земель; дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; надає територіальним органам методичну і практичну допомогу, проводить перевірки їх діяльності.

Відповідно до ст.188 Земельного кодексу України, ст. 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", функції з державного нагляду за додержанням законів у сфері земельних відносин покладено на органи Держгеокадастру.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що прокурором вірно визначено позивача у даній справі - Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

З метою встановлення вжитих Держгеокадастром заходів щодо усунення порушень, допущених при передачі ОСОБА_1 земельної ділянки, розташованої на території Рубанської сільської ради Бахмацького району було направлено відповідного листа №6830вих18 від 06.11.2018 до вказаного компетентного органу (а.с.51-52 т.1). Однак, з наданої Держгеокадастром відповіді №10-28-0.19-12922/2-18 від 14.12.2018 вбачається, що жодних заходів, спрямованих на усунення порушень Держгеокадастром вжито не було, оскільки він вважав, що дії його територіального органу були правомірними та відповідали вимогам діючого законодавства.

Також як вбачається із наданої позивачем відповіді на відзив та пояснень представника позивача Будлянського В. М., наданих в судовому засіданні, позивач не підтримує позовні вимоги прокурора та просить у задоволенні позовних вимог керівника Бахмацької місцевої прокуратури Чернігівської області відмовити.

З урахуванням вищезазначеного, суд доходить висновку, що у даному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес, а також прокурором належним чином обґрунтовано у чому саме полягає порушення інтересів держави та пред`явлення Бахмацькою місцевою прокуратурою позову в інтересах держави в особі позивача: Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, що є достатніми підставами, передбаченими, ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" для представництва прокурором інтересів держави в суді у даній справі.

Посилання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів на те, що даний спір не підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства судом до уваги не приймається, оскільки:

Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України "Про фермерське господарство" та іншими нормативно-правовими актами України. У таких правовідносинах Закон України "Про фермерське господарство" є спеціальним нормативно-правовим актом, за нормами якого фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян та підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа-підприємець. Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради (частина 1 статті 5, частина 1 статті 7 Закону України "Про фермерське господарство", у редакції діючій на момент прийняття оскаржуваного наказу).

Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 вказаного Закону). Тобто, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

Як вбачається зі змісту положень статті 12 цього Закону, земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.

З комплексного аналізу статей 1, 5, 7, 8, 12 даного Закону суд дійшов висновку, що після укладення договору тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась. Таким чином, враховуючи що фермерське господарство є юридичною особою, земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Судом встановлено, що між фізичною особою ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області 04.03.2016 було укладено оскаржуваний в межах даної справи договір оренди земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства на підставі ЗУ "Про фермерське господарство". Відповідно до наданих прокурором витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 02.06.2015 зареєстровано як юридична особа Фермерське господарство «Маяк», а 09.08.2018 - Фермерське господарство "Давидок", засновником яких виступає фізична особа ОСОБА_1 .

З урахуванням правових позицій, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 у справах №574/381/17-ц, №376/331-16-ц; від 22.08.2018 у справі №606/2032/16-ц; від 13.03.2018 у справі №348/992/16-ц; від 20.03.2019 у справі №619/1680/17ц, суд доходить висновку , що у правовідносинах користування спірною земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря і обов`язки землекористувача земельної ділянки перейшли до фермерського господарства, а тому сторонами у спірних правовідносинах є саме юридичні особи.

Відповідно спір виник між суб`єктами господарювання і такий спір підлягає розгляду в порядку саме господарського судочинства.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини , суд доходить висновку , що ОСОБА_1 набув право строкового оплатного користування земельною ділянкою державної власності кадастровий номер НОМЕР_2 , площею 7,2687 га, на законних підставах у відповідності до вимог Земельного кодексу України та Закону України "Про фермерське господарство", враховуючи недоведеність прокурором наявності порушення відповідачами вимог чинного законодавства щодо передачі земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 , площею 7,2687 га у користування фізичній особі ОСОБА_1 , виходячи з принципу справедливої рівноваги між "публічним інтересом", тобто інтересом держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та "приватним інтересом", тобто інтересом фермерського господарства, яке так чи інакше страждає від такого втручання, суд доходить висновку, що позовні вимоги керівника Бахмацької місцевої прокуратури, в інтересах держави, в особі позивача: Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до відповідачів: 1) Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області; 2) Фермерського господарства "Маяк"; 3) Фермерського господарства "Давидок"; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, фізична особа ОСОБА_1 про: -визнання недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 22.02.2016 №25-2509/14-16-сг "Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки"; -визнання недійсним договору оренди землі, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та ОСОБА_1 , а саме: договір оренди землі від 04.03.2016 про передачу в оренду земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, площею 7,2687 га, розташованої на території Рубанської сільської ради Бахмацького району (зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.04.2016), є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача, а тому судові витрати у даній справі у розмірі 3842,00 грн покладаються на прокурора, який подавав позов та сплачував судовий збір.

Керуючись ст.73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, 202, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог керівника Бахмацької місцевої прокуратури (вул. Шевченка, 46, м. Бахмач, Чернігівська область, 16500) в інтересах держави, в особі позивача: Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (вул. Народного Ополчення,3, м. Київ, 03151; ) до відповідачів: 1) Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (пр-т Миру, 14, м. Чернігів, 14000; ); 2) Фермерського господарства "Маяк" (АДРЕСА_1; ); 3) Фермерського господарства "Давидок" (АДРЕСА_1; ); третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, фізична особа ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 ) про визнання недійсним та скасування наказу, визнання недійсним договору оренди, відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено та підписано 29.05.2019.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

До відома сторін:

- адреса Господарського суду Чернігівської області: проспект Миру, 20, м. Чернігів, Україна;

- засоби зв`язку контактні телефони: 672-847; 676-311, факс 774-462; електронна адреса Господарського суду Чернігівської області: e-mail: .

Суддя Л. М. Лавриненко