ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/6469/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Білоуса В.В., Жукова С.В.,

за участю секретаря судового засідання Гаращенко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська видавничо-промислова група" Сніжка О.Ю.

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2018

та ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2018

у справі № 910/6469/18

за заявою ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська видавничо-промислова група"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду м. Києва із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Українська видавничо-промислова група" з грошовими вимогами на загальну суму 26 544 262,40 грн., свої кредиторські вимоги підтвердив рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2016 у справі № 201/7897/16-ц, яке набрало законної сили, та надав докази невиконання цього судового рішення більше трьох місяців, а саме постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 55454267 від 29.12.2017 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 201/7897/16-ц.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30.05.2018 прийнято до розгляду заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Українська видавничо-промислова група".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.06.2018 у справі № 910/6469/18 (суддя Чеберяк П.П.) відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Українська видавничо-промислова група", визнано вимоги ініціюючого кредитора - ОСОБА_1 в розмірі 26 400 000 грн., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Рамазанова Сіражутіна Гаджимагомедовича.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2018 у справі № 910/6469/18 (судді : Отрюх Б.В., Доманська М.Л., Остапенко О.М.) ухвалу Господарського суду м. Києва від 27.06.2018 залишено без змін.

У касаційній скарзі ліквідатор ТОВ "Українська видавничо-промислова група" Сніжко О .Ю. просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2018 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2018 у справі № 910/6469/18 скасувати, прийнявши нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Українська видавничо-промислова група".

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, скаржник зазначає про те, що відкриваючи провадження про банкрутство ТОВ "Українська видавничо-промислова група", суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, послались, як на підтвердження несплати боржником боргу перед ініціюючим кредитором ОСОБА_1 , зокрема, на відповідь про це Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на запит кредитора від 10.05.2018, проте така відповідь в матеріалах справи відсутня, що на думку скаржника свідчить про передчасність відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Українська видавничо-промислова група".

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.02.2019 для розгляду касаційної скарги у справі № 910/6469/18 визначено колегію суддів у складі: Ткаченко Н.Г. - головуючого (доповідача), Жукова С.В., Білоуса В.В та ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.03.2019 у даній справі відкрито касаційне провадження та призначено розгляд справи на 22.05.2019 на 10:45 год.

Представники сторін в судове засідання не з`явились, про час та місце проведення судового засідання, повідомленні належним чином.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Наведені у касаційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень згідно вимог ст. 311 ГПК України, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм чинного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2016 у справі № 201/7897/16-ц, яке набрало законної сили, зокрема, стягнено з ТОВ "Українська видавничо-промислова група" на користь ОСОБА_1 26 400 000 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу цінних паперів та договору поруки і 144 262,40 грн. пені, а на виконання зазначено рішення суду видано виконавчий лист від 30.06.2016 № 201/7897/16-ц.

Постановою відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 55454267 від 29.12.2017 відкрито виконавче провадження щодо виконання відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 201/7897/16-ц .

Ініціюючий кредитор ОСОБА_1 звернувся до суд із заявою від 17.05.2018 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Українська видавничо-промислова група" з кредиторськими вимогами в розмірі 26 544 262,40 грн., підтвердивши ці вимоги рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2016 у справі № 201/7897/16-ц, яке набрало законної сили, та постановою відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 55454267 від 29.12.2017 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 201/7897/16-ц, на підтвердження невиконання зазначеного судового рішення більше трьох місяців.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст.ст. 10, 11, 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, дійшли висновку про те, що заборгованість боржника - ТОВ "Українська видавничо-промислова група" перед ОСОБА_1 на загальну суму 26 400 000 грн., є безспірною, відповідно до вимог Закону про банкрутство, підтверджується судовим рішенням та відповідними виконавчими документами, перевищує 300 мінімальних розмірів заробітної плати та не задоволена боржником протягом трьох місяців після встановленого для її погашення строку, а відтак наявні правові підстави для відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Українська видавничо-промислова група".

Провадження у дані справі про банкрутство ТОВ "Українська видавничо-промислова група" здійснюється у відповідності до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, чинній після 19.01.2013.

Згідно ч. 3 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Тобто, безспірними є ті вимоги, що підтверджені судовим рішенням, та яке не виконане боржником при його примусовому виконанні.

Статтею 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлені вимоги до заяви кредитора і боржника при зверненні із заявою до суду про порушення провадження по справі про банкрутство, зокрема, ч. 2 даної статті передбачає, до заяви про порушення справи про банкрутство додаються: сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом він не підлягає сплаті; довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; докази того, що сума безспірних вимог кредитора (кредиторів) сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачено цим Законом; рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили; відповідна постанова державного виконавця або приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора; докази того, що сума вимог кредитора (кредиторів) не забезпечена повністю заставою майна боржника (за наявності застави).

Статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначені терміни, зокрема :

боржник - юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності або фізична особа за зобов`язаннями, які виникли у фізичної особи у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, неспроможний виконати протягом трьох місяців свої грошові зобов`язання після настання встановленого строку їх виконання, які підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, та постановою про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим Законом;

кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника;

грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом.

За ч. 3 ст. 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.

У разі звернення до господарського суду боржника із заявою про порушення справи про банкрутство у підготовчому засіданні з`ясовуються ознаки неплатоспроможності боржника або її загрози.

Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", заява кредитора, крім відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, повинна містити відомості про розмір вимог кредитора до боржника із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті.

Відтак, враховуючи встановлене судами попередніх інстанцій та з урахуванням наведених вище вимог Закону про банкрутство, касаційний суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності правових підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Українська видавничо-промислова група", оскільки сума боргу боржника перед ініціюючим кредитором - ОСОБА_1 в розмірі 26 400 000 грн. є безспірною та підтверджується судовим рішенням від 30.06.2016 у справі № 201/7897/16-ц, що набрало законної сили, на виконання, якого видано виконавчий лист від 30.06.2016 та відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа, отже сума кредиторської заборгованості перевищує 300 мінімальних розмірів заробітної плати на час звернення кредитором із заявою та не погашена більше трьох місяців, що є дотриманням вимог ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації") повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, з урахуванням вище викладеного, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що постанова Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2018 та ухвала Господарського суду міста Києва від 27.06.2018 у справі № 910/6469/18 постановлені у відповідності до фактичних обставин, з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, які викладені в оскаржуваних судових рішеннях.

Оскільки суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає і підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається, судові витрати відповідно до ст.129 ГПК України (в редакції, чинній після 15.12.2017) покладаються на заявника касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 300, 301, 314, 315, 317 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська видавничо-промислова група" Сніжка О.Ю. залишити без задоволення.

Постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2018 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.06.2018 у справі № 910/6469/18 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий,суддя- Ткаченко Н.Г.

Судді- Білоус В.В.

Жуков С.В.