ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2019 р. Справа №921/42/17-г/8

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Кишенюк Н.

за участю представників учасників процесу:

від позивача ОСОБА_1 . - представник

від відповідача Терещук О. ОСОБА_2 .- адвокат

від ВАТ Тернопільобленерго Балда-Денисюк Л.М.- адвокат

від Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку: Мартинів Р.З. - представник

від ПАТ Національний депозитарій України не з`явився

від ДВС не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Фонду державного майна України, м. Київ №10-25-5028 від 15.03.2019

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 28.02.2019 (суддя Хома С.О., повний текст ухвали складено 06.03.2019, м. Тернопіль)

за скаргою Фонду державного майна України, м. Київ №10-25-2782 від 12.02.2019 (вх. 2789 від 18.02.2019) на рішення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання

боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Український енергетичний реєстр"

орган ДВС: Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (державний виконавець Панченко І.Р.)

у справі №921/42/17-г/8

за позовом Фонду державного майна України, м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Український енергетичний реєстр"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Відкрите акціонерне товариство "Тернопільобленерго"

Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку

Публічне акціонерне товариство "Національний депозитарій України" про зобов`язання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 28.02.2019 у справі №921/42/17-г/8 (суддя Хома С.О.) відмовлено в задоволенні скарги №10-25-2782 від 12.02.2019 (вх. № 2789 від 18.02.2019) Фонду державного майна України на рішення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Ухвала суду мотивована тим, що приписами ГПК України не передбачено видача нового наказу на виконання ухвали суду про виправлення описки (помилки) в наказі, а така ухвала з гербовою печаткою долучається до наказу та направляється до виконавчої служби. Місцевий господарський суд, який видав наказ від 19.10.2017 може виправити помилку в такому виконавчому документі у разі звернення стягувача із відповідною заявою про виправлення помилки у виконавчому документі за результатами постановлення ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 13.09.2018, згідно якої усунуто недоліки у п. 3,4,5 вступної та резолютивної частини постанови та повного тексту постанови Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.2017.

Фондом державного майна України подано апеляційну скаргу №10-25-5028 від 15.03.2019, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 28.02.2019 та ухвалите нове рішення, яким скаргу Фонду державного майна України на рішення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання задоволити, посилаючись на те, що ухвала суду прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зокрема, скаржник посилається на те, що Господарським судом Тернопільської області 19.10.2017 видано наказ, який повністю відповідає резолютивній частині постанови Львівського апеляційного Господарського суду від 26.09.2017 у справі №921/42/17-г/8 (з врахуванням ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 13.09.2018 про виправлення помилок у резолютивній частині постанови від 26.09.2017), наказ суду в силу ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягає примусовому виконанню до його фактичного виконання у повному обсязі.

Скаржник вважає, що рішення (повідомлення) державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Панченко І.Р. від 04.02.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.3 п. 4 ч. 1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" є неправомірним.

Національний депозитарій України у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що станом на дату подання відзиву ТОВ "Український енергетичний реєстр" не передавало до Центрального депозитарію документи системи реєстру власників іменних цінних паперів ВАТ «Тернопільобленерго».

ВАТ «Тернопільобленерго» у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що особа, на користь якої постановлено рішення, має право звернутися до державного виконавця про вжиття передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Представники позивача, відповідача та третіх осіб в судових засіданнях підтримали доводи та заперечення щодо вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Господарського суду Тернопільської області від 13.06.2017 в позові Фонду державного майна України до ТОВ "Український енергетичний реєстр", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ВАТ "Тернопільобленерго", Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, ПАТ "Національний депозитарій України" про зобов`язання до вчинення дій відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.2017, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 03.04.2018, рішення Господарського суду Тернопільської області від 13.06.2017 скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено та, зокрема, зобов`язано ТОВ "Український енергетичний реєстр" передати ПАТ "Національний депозитарій України" документи системи реєстру ВАТ "Тернопільобленерго" закритого станом на 12.10.2013, а саме:

- реєстр власників іменних цінних паперів, складений на дату закриття реєстру в чотирьох примірниках - 2 примірники в електронному вигляді на знімному машинному носії даних (магнітному, оптичному чи флеш), 2 примірники в паперовій формі;

- журнал(и), у якому (яких) здійснювався облік виданих, утрачених, погашених та знищених сертифікатів іменних цінних паперів, а також свідоцтв про знерухомлення іменних цінних паперів реєстроутримувача;

- журнал(и) обліку записів у реєстрі цінних паперів;

- документи про існуючі у реєстрі власників іменних цінних паперів обтяження цінних паперів зобов`язаннями.

19.10.2017 Господарським судом Тернопільської області на виконання цієї постанови видано відповідний наказ.

Постановою Верховного Суду від 03.04.2018 постанову Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 у справі №921/42/17-г/8 залишено без змін.

Господарським судом Тернопільської області видано накази від 19.10.2017 про примусове виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 у справі №921/42/17-г/8.

12.12.2017 на адресу Господарського суду Тернопільської області від Фонду державного майна України, м. Київ надійшла заява № 10-25-23343 від 07.12.2017 про виправлення помилки, допущеної при оформленні наказу Господарського суду Тернопільської області від 19.10.2017 у справі 921/42/17-г/8 про примусове виконання постанови, а саме: в наказі зазначити повне найменування стягувача (Фонд державного майна України, адреса:01133, вул. Генерала Алмазова,18/9, ідентифікаційний код:00032945 та боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю "Український енергетичний реєстр", адреса: 01010, м. Київ, вул. Михайла Омеляновича- Павленка, 4/6, ідентифікаційний код: 21656006).

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 07.08.2018 в задоволенні заяви Фонду Державного майна України, м. Київ № 10-25-23343 від 07.12.2017 про виправлення помилок в наказі Господарського суду Тернопільської області віл 19.10.2017 у справі № 921/42/17-г/8- відмовлено.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 22.11.2018 у справі №921/42/17-г/8 апеляційну скаргу Фонд державного майна України залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 07.08.2018 у справі №921/42/17-г/8 залишено без змін.

27.08.2018 Фонд державного майна України звернувся до Львівського апеляційного господарського суду із заявою про виправлення описки у постанові Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.2017, а саме у пункті 3 постанови Львівського апеляційного господарського суду просив зазначити адреси боржника і стягувача та місцезнаходження майна: Товариства з обмеженою відповідальністю Український енергетичний реєстр (01010,м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, 4/6; ); Публічного акціонерного товариства Національний депозитарій України (04107, м. Київ, вул. Тропініна, 7Г, ); Відкритого акціонерного товариства Тернопільобленерго (); у п.4 та 5 постанови замість адреси вул. Суворова, 4/6 вказати вул. Михайла Омеляновича- Павленка, 4/6 у зв`язку із перейменуванням даної вулиці рішенням Київської міської ради від 07.07.2016 № 559/559 з вул. Суворова, 4/6 на вул. Михайла Омеляновича- Павленка.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.09.2018 пункт 3, 4, 5 вступної та резолютивної частини постанови та повного тексту постанови Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 у справі № 921/42/17-г/8 викладено в наступній редакції:

"3. Прийняти нове рішення, яким позов задоволити. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю Український енергетичний реєстр (01010, м. Київ, вул.. Михайла Омеляновича-Павленка, 4/6, ) передати Публічному акціонерному товариству Національний депозитарій України (04107, м. Київ, вул. Нижній Вал, 17/8, ) документи системи реєстру Відкритого акціонерного товариства Тернопільобленерго (46010, м. Тернопіль, вул. Енергетична, буд 2, ) закритого станом на 12.10.2013, а саме:

- реєстр власників іменних цінних паперів, складений на дату закриття реєстру в чотирьох примірниках - 2 примірники в електронному вигляді на знімному машинному носії даних (магнітному, оптичному чи флеш), 2 примірники в паперовій формі;

- журнал(и), у якому (яких) здійснювався облік виданих, утрачених, погашених та знищених сертифікатів іменних цінних паперів, а також свідоцтв про знерухомлення іменних цінних паперів реєстроутримувача;

- журнал(и) обліку записів у реєстрі цінних паперів;

- документи про існуючі у реєстрі власників іменних цінних паперів обтяження цінних паперів зобов`язаннями.

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Український енергетичний реєстр (01010, м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, 4/6, ) на користь Фонду державного майна України (01133, м. Київ, вул.. Генерала Алмазова, 18/9, ) 1 378,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Український енергетичний реєстр (01010, м. Київ, вул.. Михайла Омеляновича-Павленка, 4/6, ) на користь Фонду державного майна України (01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/9, ) 1 515, 80 грн. судового збору за перегляд рішення в апеляційному порядку". Решту тексту постанови залишено без змін.

18.02.2019 Фонд державного майна України звернувся до Господарського суду Тернопільської області із скаргою №10-25-2782 від 12.02.2019 (вх. 2789 від 18.02.2019) на рішення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, в якій просить визнати неправомірним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 04.02.2019, виданого державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Панченко І.Р.; постановити ухвалу, якою зобов`язати Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрити виконавче провадження згідно з наказом Господарського суду Тернопільської області від 19.10.2017 у справі №921/42/17-г/8.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Статтею 18 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст. 326 ГПК України).

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів скарги, 14.01.2019 Фонд державного майна України звернувся із заявою №10-25-671 від 14.01.2019 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Головного територіального управління юстиції у місті Києві із заявою про примусове виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 у справі №921/42/17-г/8.

06.02.2019 Фондом отримано повідомлення від 04.02.2019 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (направлене супровідним листом №58249003/14 від 04.02.2019 на адресу Фонду державного мана України), в якому державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Головного територіального управління юстиції у місті Києві Панченко І.Р., розглянувши заяву щодо примусового виконання наказу №921/42/17-г/8 виданого 19.10.2017 вказав, що у виконавчому документі, що надійшов на виконання відсутні відомості щодо боржника та стягувача. Згідно виконавчого документу стягувачем є ПАТ "Національний депозитарій України", заява про відкриття виконавчого провадження подана Фондом державного майна України, що не є стороною у справі. Керуючись п. 6 ч.4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається без прийняття до виконання.

Відповідно до ч. 1 та п.1 ч. 2 ст. 18 Закон України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент видачі наказу) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з ч.1 ст. 340 ГПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Частиною 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк предявлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Разом з тим, за загальним правилом, визначеним у статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" стягувачем у виконавчому провадженні є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Тобто, стягувачем є особа, яка за наявності належного виконавчого документа, виданого на її користь чи в її інтересах, звернулась до державного виконавця із заявою за захистом своїх прав або охоронюваних законом інтересів.

Боржником є особа, яка зобов`язана відповідати за виконавчим документом внаслідок заяви стягувача, в інших, визначених законом, випадках шляхом вчинення певних дій (передати майно, виконати інші обов`язки, передбачені рішенням) або утримання від їх вчинення.

Так, статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження" визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Згідно з ч. 3 ст. 327 ГПК України наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Як вбачається із матеріалів справи, наказ Господарського суду Тернопільської області у справі № 921/42/17-г/8 від 19.10.2017 був виданий на виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 з врахуванням положень ст.116 ГПК України (в редакції чинній до 15.12.2017) та з дотриманням викладу редакції резолютивної частини останньої.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Як вбачається із матеріалів справи, Господарський суд Тернопільської області в ухвалі від 07.08.2018 (яка залишена без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 22.11.2018), розглянувши заяву № 10-25-23343 від 07.12.2017 Фонду державного майна України про виправлення помилок, які допущені при оформленні наказу Господарського суду Тернопільської області від 19.10.2017 у справі 921/42/17-г/8 про примусове виконання постанови, встановив, що місцевий господарський суд не може відступати від змісту постанов апеляційного господарського суд та прийшов до висновку, що станом на дату видачі наказу (19.10.2017), при оформленні наказу Господарським судом Тернопільської області не було допущено помилки, а відтворено резолютивну частину постанови Львівського апеляційного господарського суду у викладеній редакції, а тому відмовив в задоволенні заяви Фонду державного майна України.

В подальшому в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 13.09.2018 колегія суддів дійшла висновку про необхідність усунення недоліків у п. 3,4,5 вступної та резолютивної частини постанови та повного тексту постанови Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.2017, а саме у п. 3 зазначити адреси сторін і виправити назву вул. Суворова на вул. Михайла Омеляновича-Павленка та викладення його у відповідній редакції.

Разом з тим, як слідує із доданої скаржником із клопотанням №10-25-3964 від 27.02.2019 до матеріалів справи копії наказу про примусове виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.2017, такий виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме не вказано місцезнаходження стягувача і боржника, а також їх ідентифікаційні коди, що є підставою для повернення наказу без виконання в силу п.6 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження".

Суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню (ч.1 ст.328 ГПК України).

Приписами ГПК України не передбачено видача нового наказу на виконання ухвали суду про виправлення описки (помилки) в наказі, а така ухвала з гербовою печаткою долучається до наказу та направляється до виконавчої служби.

Враховуючи вищенаведені обставини, судом першої інстанції правомірно зроблено висновок, що місцевий господарський суд, який видав наказ від 19.10.2017 може виправити помилку в такому виконавчому документі, у разі звернення стягувача із відповідною заявою про виправлення помилки у виконавчому документі, саме за результатами постановлення ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 13.09.2018, згідно якої усунуто недоліки у п. 3,4,5 вступної та резолютивної частини постанови та повного тексту постанови Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.2017.

В матеріалах справи відсутні докази прийняття такої ухвали про виправлення помилки в наказі судом.

Щодо вимог скаржника у скарзі про зобов`язання Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрити виконавче провадження згідно з наказом Господарського суду Тернопільської області від 19.10.2017 у справі №921/42/17-г/8, то суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що зобов`язання державного виконавця вчинити конкретно визначені дії є втручанням у його повноваження. Суд не може підміняти собою орган державної виконавчої служби та перебирати на себе його повноваження.

За приписами ч. 2 ст. 343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній станом на момент винесення оскаржуваної постанови редакції), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини другої вказаної статті визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

З огляду на викладене, судова колегія прийшла до висновку, що повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 04.02.2019 винесено відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" та в межах повноважень державного виконавця.

Відповідно до ч.2 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно із ч.ч.1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає ухвалу місцевого господарського суду такою, що прийнята з дотриманням норм процесуального та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали не вбачає.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 282- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ :

1. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 28.02.2019 у справі №921/42/17-г/8 залишити без змін, апеляційну скаргу Фонду державного майна України №10-25-5028 від 15.03.2019 без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 06.06.2019.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин А. В.