РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.05.2019Справа № 910/4044/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., дослідивши матеріали справи

за позовом приватного агропромислового підприємства «Білобожницьке»

до відповідача публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»

про припинення зобов`язання за кредитним договором,

Представники:

не прибули

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду звернулося з позовом приватне агропромислове підприємство «Білобожницьке» до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про припинення зобов`язань за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 04-11/46 від 08.05.2008.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач послався на таке.

08.05.2008 приватне агропромислове підприємство «Білобожницьке» та публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» уклали кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 04-11/46, а 29.06.2011 сторони уклали кредитний договір № 01-1/22, кошти за яким були спрямовані на рефінансування заборгованості за попереднім договором. За таких обставин позивач вважає, що зобов`язання за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 04-11/46 від 08.05.2008 виконані повністю.

Суд своєю ухвалою від 15.03.2017 порушив провадження у справі № 910/4044/17.

Відповідач позовні вимоги відхилив у повному обсязі, зазначивши, що цільовим призначенням кредиту (563000,00 грн.), наданого на підставі кредитного договору № 01-1/22 від 29.06.2011, було погашення простроченого кредиту та погашення прострочених відсотків. Тобто, було здійснено рефінансування лише простроченої заборгованості по кредиту та відсотках, а інші платежі (відшкодування матеріальних втрат від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, три проценти річних від простроченої суми кредиту та суму пені за простроченим кредитом) не були погашені. Зокрема, станом на 01.03.2017 за період з 01.09.2010 до 29.06.2011 позичальник зобов`язаний сплатити банку відшкодування матеріальних втрат від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в розмірі 73750,13 грн., три проценти річних від простроченої суми кредиту у розмірі 17248,56 грн. та суму пені за простроченим кредитом у розмірі 60153,27 грн., а всього 151151,96 грн.

Також відповідач зазначив, що в господарському суді Тернопільської області розглядається справа № 921/195/17-г/8 за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до приватного агропромислового підприємства «Білобожницьке» про стягнення заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 04-11/46 від 08.05.2008, а саме: відшкодування матеріальних втрат від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в розмірі 73750,13 грн., три проценти річних від простроченої суми кредиту у розмірі 17248,56 грн. та суми пені за простроченим кредитом у розмірі 60153,27 грн., а всього: 151151,96 грн.

Суд своєю ухвалою від 27.04.2017 зупинив провадження у справі № 910/4044/17 до вирішення справи № 921/195/17-г/8, оскільки встановлені рішенням у цій справі обставини щодо наявності чи відсутності у приватного агропромислового підприємства «Білобожницьке» заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 04-11/46 від 08.05.2008 матимуть преюдиційне значення для вирішення питання про припинення зобов`язань за ним.

26.12.2017 позивач подав заяву «про уточнення позовних вимог», в якій просив припинити обтяження нерухомого майна, що випливає з договору іпотеки, який укладений 08.05.2008, що випливає з кредитного договору № 04-11/46 від 08.05.2008 та посвідчений приватним нотаріусом Пивоваром В.А., а саме: комплекс адмінбудинку, що знаходиться в селі Білобожниця Чортківського району Тернопільської області по вулиця Середня б/н, зареєстрованим за номером 1975/128; будинок майстерні, що знаходиться в селі Білобожниця Чортківського району Тернопільської області, зареєстрований за номером 1976/4129; житловий будинок з господарськими будівлями, що належать ОСОБА_1 та знаходиться в селі Білобожниця Чортківського району Тернопільської області по вулиці Середня, 47. Підстави позову залишились незмінними - відсутність заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 04-11/46.

Ця заява позивача не містить обставин, на яких заснована вимога про припинення обтяження нерухомого майна, що випливає з договору іпотеки, тобто у ній не сформовані підстави позову. Відсутність таких обставин унеможливлює визначити її правову природу та можливість її розгляду в рамках справи. Крім того. в подальшому позивач подав заяву про відмову від заяви про уточнення позовних вимог та просить розглядати вимогу, що була сформована первісно при подачі позову - припинення зобов`язання за кредитним договором № 04-11/46 від 08.05.2008. З огляду на це, судом розглядається вимога про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором № 04-11/46 від 08.05.2008.

Приватне агропромислове підприємство «Білобожницьке» подало клопотання про поновлення провадження у справі, оскільки 17.01.2019 Західний апеляційний господарський суд скасував рішення Господарського суду Тернопільської області від 08.08.2018 у справі № 921/195/17-г/8 та відмовив у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до приватного агропромислового підприємства «Білобожницьке» про стягнення заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 04-11/46 від 08.05.2008.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

08.05.2008 закрите акціонерне товариство (наразі публічне акціонерне товариство) «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (банк) та приватне акціонерне товариство «Білобожницьке» (позичальник) уклали кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 04-11/46 (далі - Кредитний договір), відповідно до якого, банк зобов`язався надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 100000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки, встановлені цим договором. Для ліміту кредитної лінії встановлено наступний графік його зменшення: з 31.03.2019 - 670000,00 грн., з 30.04.2009 - 340000,00 грн., з 07.05.2009 - 0 грн.

Пунктом 2.2 Кредитного договору встановлено, що датою остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту є 07.05.2009.

Кредит надається із наступним цільовим призначенням: для придбання паливно-мастильних матеріалів, міндобрив, гербіцидів, засобів захисту рослин, запасних частин, насіння та інші поточні потреби (п. 2.3 Кредитного договору).

Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору, кредит надається шляхом оплати розрахункових документів (платіжних доручень) позичальника безпосередньо з позичкового рахунку № НОМЕР_2, відкритого банком, на рахунок контрагентів позичальника відповідно до цільового призначення кредиту.

Відсотки за користування кредитом нараховуються банком на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами та сплачуються позичальником, виходячи з встановленої банком відсоткової ставки у розмірі 18 відсотків річних (п. 3.2). У випадку порушення позичальником встановленого п. 2.2 договору строку остаточного повернення всіх отриманих сум кредиту позичальник надалі сплачує відсотки за неправомірне користування кредитом, виходячи із відсоткової ставки у розмірі 36 відсотків річних (п. 3.4).

Згідно з пунктами 6.1, 6.8 Кредитного договору, він набирає чинності з дати його підписання повноважними представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє до повного повернення позичальником отриманих сум кредитних коштів, сплати у повному обсязі відсотків за користування ним та повного виконання позичальником будь-яких інших грошових зобов`язань, прийнятих ним на себе згідно умов цього договору. Строк, у межах якого банк може звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності) встановлюється тривалістю у 10 років (п. 6.12).

До Кредитного договору сторони вносили ряд змін.

Так, 25.02.2009 укладено договір № 2 про внесення змін до кредитного договору, яким збільшено розмір процентної ставки, визначеної у п. 3.2 до 23% та процентної ставки, визначеної п. 3.4 договору до 46%.

07.05.2009 укладено договір № 3 про внесення змін до кредитного договору, яким, зокрема, встановлено графік повернення кредиту (серпень 2009 року 330000,00 грн., вересень 2009 року 330000,00 грн., жовтень 2009 року 340000,00 грн.), змінено кінцевий строк повернення кредиту (до 30.10.2009), надано банку право вимагати дострокового погашення кредиту.

04.11.2009 укладено договір № 4 про внесення змін до кредитного договору, яким, зокрема, змінено графік повернення кредиту (листопад 2009 року 74300,00 грн., з січня 2009 року по серпень 2010 року по 100000,00 грн. кожного місяця), змінено кінцевий строк повернення кредиту (до 31.08.2010), збільшено розмір процентної ставки, визначеної у п. 3.2 до 26% та процентної ставки, визначеної п. 3.4 договору до 25%.

29.06.2011 сторони уклали кредитний договір № 01-1/22, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 575630,00 грн. для рефінансування кредитної заборгованості згідно з кредитним договором №04-11/46 від 08.05.2008, із безпосереднім направленням коштів на рахунок № НОМЕР_1 в сумі 563641,12 грн для погашення простроченого кредиту та на погашення прострочених відсотків на рахунок №7724 в сумі 11988,88 грн.

Стан виконання обов`язків приватним акціонерним товариством «Білобожницьке» за Договором було предметом дослідження у справі справі № 921/195/17-г/8 за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до приватного агропромислового підприємства «Білобожницьке» про стягнення заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 04-11/46 від 08.05.2008, а саме: відшкодування матеріальних втрат від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в розмірі 73750,13 грн., три проценти річних від простроченої суми кредиту у розмірі 17248,56 грн. та суми пені за простроченим кредитом у розмірі 60153,27 грн., а всього: 151151,96 грн.

17.01.2019 Західний апеляційний господарський суд скасував рішення господарського суду Тернопільської області у справі № 921/195/17-г/8 та постановив відмовити в задоволенні позову.

Західний апеляційний господарський суд встановив, що зобов`язання приватного акціонерного товариства «Білобожницьке» перед публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» по сплаті будь-яких платежів за Договором було припиненим, у зв`язку з чим публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» не мало підстав для звернення з позовом у справі № 921/195/17-г/8.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обставини припинення зобов`язань за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 04-11/46 від 08.05.2008 є встановленими та не підлягають доказуванню.

Вирішуючи можливість встановлення припинення зобов`язань за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 04-11/46 від 08.05.2008 як самостійної позовної вимоги суд виходить з такого.

Положення ст. 4 ГПК України щодо права на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів, є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, та ч. 2 ст. 124 Конституції України, відповідно до якої юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

У матеріальному сенсі позов - це право на задоволення своїх позовних вимог. У процесуальному сенсі позов - це звернена до суду вимога про захист своїх прав та інтересів. Подання позовної заяви є формою реалізації права на позов.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу положень статті 2 Закону України «Про судоустрій» є, зокрема, захист гарантованих Конституціє та законами України прав і законних інтересів юридичних осіб.

Право особи на захист своїх цивільних прав та інтересів забезпечено законом (ст. 15 ЦК України), способи якого визначенні ст. 16 ЦК України та не є вичерпними. Водночас, відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (Право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особа має право саме на ефективний спосіб захисту прав і це означає, що вона має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Виходячи з цього, обставини припинення зобов`язань за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 04-11/46 від 08.05.2008 є обставинами, що свідчитимуть про наявність чи відсутність підстав для примусового виконання обов`язку в натурі. Примусове виконання обов`язку в натурі здійснюється шляхом стягнення коштів за Договором, і саме в рамках цього спору підлягають встановленню обставини припинення зобов`язань за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 04-11/46 від 08.05.2008. Предметом позову не можуть бути обставини, які виступають доказами у справі. Ці обставини не можуть бути самостійним предметом спору, оскільки є доводами, які підлягають дослідженню і оцінці при вирішенні спору про право.

Фактично, сформована позивачем вимога про припинення зобов`язань за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 04-11/46 від 08.05.2008 є засобом доказування для розгляду вимоги про виконання Договору.

Вказані дії позивача не узгоджуються з принципом правової певності та суперечать завданням суду, оскільки в цьому випадку фактично предметом позову є встановлення доказів, а не спір про права цивільні.

Припинення зобов`язань за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 04-11/46 від 08.05.2008 є умовою, встановлення якої свідчитиме про відсутність підстав для стягнення за Договором, спір про що вже вирішений.

Заявлена позивачем вимога про припинення зобов`язань за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 04-11/46 від 08.05.2008 не зможе забезпечити поновлення прав позивача, а тому обраний позивачем спосіб захисту є неефективним в розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, позовні вимоги не є обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 202, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові приватного агропромислового підприємства «Білобожницьке» до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про припинення зобов`язань за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 04-11/46 від 08.05.2008 відмовити.

Судовий збір покласти на приватне агропромислове підприємство «Білобожницьке».

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 29.05.2019.

Суддя С. А. Ковтун