За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БК
до Публічного акціонерного товариства "Трест
Київпідземшляхбуд-2"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:1) Публічне акціонерне товариство "Трест
2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрміськбуд-1"
3) Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Девелопер"
4) Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна
про стягнення 7 912 627, 58 грн.
Суддя Зеленіна Н.І.
Без виклику учасників справи.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Рішенням суду від 13.03.2019 р. у задоволенні позову відмовлено повністю.

Судом встановлено, що у рішенні не здійснено повного розподілу судових витрат.

Так, у матеріалах справи міститься заява позивача від 13.03.2019 р. про розподіл судових витрат; та клопотання позивача від 21.03.2019 р. про зменшення розміру та розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача;

У рішенні суду від 13.03.2019 р. зазначено, що згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться докази понесення відповідачем судових витрат на проведення експертизи, призначеної судом, у розмірі 45 045,00 грн. (а.с.119-122).

Таким чином, понесені відповідачем судові витрати з оплати вартості експертизи у розмірі 45 045,00 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок позивача.

Також, судом встановлено, що у рішенні від 13.03.2019 р. не здійснено розподіл судового збору, сплаченого за розгляд апеляційної та касаційної скарг.

Судовий збір за апеляційною скаргою на рішення суду від 29.08.2016 у справі № 910/11790/16 сплачувався позивачем.

Відповідачем при зверненні з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України було сплачено судовий збір у розмірі 142 428,00 грн. (платіжне доручення №2147 від 26.01.2017 р., т.4, а.с.17).

Отже, з урахуванням результату розгляду справи на новому розгляді, сплачений відповідачем судовий збір за розгляд касаційної скарги в сумі 142 428,00 грн. підлягає стягненню з позивача на користь відповідача. Сплачений судовий збір за розгляд апеляційної скарги на рішення суду від 29.08.2016 р. залишається за позивачем.

При цьому, позивач у заявах про розподіл та зменшення судових витрат заперечує проти покладення судових витрат на позивача та зазначає, що спір у справі виник внаслідок дій відповідача; представники відповідача зловживали процесуальними правами під час розгляду справи, а розмір заявлених у попередньому розрахунку витрат на правову допомогу адвоката (1 000 000,00 грн.) є неправомірним, необґрунтованим та неспіврозмірним з обсягом виконаних адвокатом робіт.

З цього приводу суд зазначає, що відповідачем не подано доказів реального понесення витрат на професійну допомогу адвоката, у зв`язку з чим суд не здійснює розподіл таких витрат.

Також, з урахуванням обставин даної справи, суд не вбачає підстав для задоволення відповідного клопотання позивача та покладення на відповідача всіх судових витрат.

Судом також встановлено, що у матеріалах справи містяться заяви щодо зловживання процесуальними правами як представниками позивача, так і представниками відповідача.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

При цьому, за результатом розгляду даної справи, врахувавши обставини справи, поведінку обох сторін під час судового процесу, суд не вбачає достатніх підстав для визнання дій позивача чи відповідача зловживанням процесуальними правами та застосування відповідальності за таке зловживання.

Як встановлено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, дослідивши фактичні обставини справи, що прямо впливають на вирішення питання щодо розподілу судових витрат, суд дійшов висновку про покладення на позивача понесених відповідачем судових витрат з оплати вартості експертизи у розмірі 45 045,00 грн. та 142 428,00 грн. судового збору, сплаченого при зверненні з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 123, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Спецбудуправління" (02099, м. Київ, вул. Ялтинська, 5-6; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Трест Київпідземшляхбуд-2" (02105, м. Київ, вул. Тампере, 13-6; ) 45 045 (сорок п`ять тисяч сорок п`ять) грн. 00 коп. витрат на оплату судової експертизи та 142 428 (сто сорок дві тисячі чотириста двадцять вісім) грн. 00 коп. судового збору, сплаченого при зверненні з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня постановлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.І. Зеленіна