ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2019 р. Справа№ 925/315/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу №2610вих19 від 09.04.2019 (вх. №09.1-04.3/3218/19 від 22.04.2019) Керівника Смілянської місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 29.03.2019 про повернення позовної заяви

у справі №925/315/19 (суддя Довгань К.І.)

за позовом Першого заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Ротмістрівської сільської ради

до Фізичної особи - підприємця Скічка Богдана Вікторовича

про зобов`язання виконати умови договору

за участю представників сторін:

від прокуратури: Синельникова Г.В., посвідчення №052448 від 19.03.2019

від позивача: не з`явились,

від відповідача: не з`явились,

в с т а н о в и в:

Перший заступник керівника Смілянської місцевої прокуратури звернувся до Господарського суду Черкаської області в інтересах держави в особі Ротмістрівської сільської ради до Фізичної особи - підприємця Скічка Богдана Вікторовича про зобов`язання виконати умови договору №38/18 від 27.12.2018, а саме виконати роботи по капітальному ремонту ігрового дитячого майданчика по вул. Центральній в с. Куцівка, Смілянського району, Черкаської області.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 29.03.2019 повернуто Першому заступнику керівника Смілянської місцевої прокуратури позовну заяву і додані до неї документи на підставі недоведеності прокурором підстав представництва.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Керівник Смілянської місцевої прокуратури 12.04.2019 подав апеляційну скаргу №2610вих19 від 09.04.2019 (вх. №09.1-04.3/3218/19 від 22.04.2019), в якій просить ухвалу Господарського суду Черкаської області від 29.03.2019 у справі №925/315/19 скасувати, та справу направити до Господарського суду Черкаської області для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує на те, що суд не врахував ту обставину, що дії позивача суперечать інтересам територіальної громади, та жодним чином не спрямовані на забезпечення покладеного на нього обов`язку здійснювати внутрішній контроль за використанням бюджетних коштів, та посилається на наявність кримінального провадження, у якому розслідуються обставини привласнення бюджетних коштів шляхом зловживання службовими особами Ротмістрівської сільської ради своїм службовим становищем. Прокурор вважає, що оскільки позивачем не було вжито належних заходів по захисту інтересів держави, які полягають у раціональному та ефективному використанні бюджетних коштів, у Першого заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури виникло право звернутися з відповідним позовом до суду. Отже, на думку прокурора, місцевим господарським судом було неправомірно застосовано положення ст. ст. 53, 174 ГПК України та повернуто позовну заяву.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою №2610вих19 від 09.04.2019 (вх. №09.1-04.3/3218/19 від 22.04.2019) Керівника Смілянської місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 29.03.2019 у справі №925/315/19. Встановлено позивачу та відповідачу процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, учасникам справи визначено процесуальний строк для подання заяв, клопотань, пояснень. Справу призначено до розгляду на 29.05.2019.

Позивач та відповідач не скористалися своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 263 ГПК України, та у строк, встановлений судом, не подали суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Представник позивача в судове засідання 29.05.2019 не з`явився, про дату,час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення установи поштового зв`язку за кодом 139 про вручення рекомендованого поштового відправлення позивачу 30.04.2019 (вх. №09.2-04/51584/19).

Представник відповідача в судове засідання 29.05.2019 не з`явився, про дату,час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення установи поштового зв`язку за кодом 147 про вручення рекомендованого поштового відправлення відповідачу 30.04.2019 (вх. №09.2-04/51176/19).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

У відповідності до п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання розумних строків розгляду апеляційної скарги на рішення суду, враховуючи те, що явка представників учасників справи судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників позивача та відповідача, які належним чином повідомлені про судовий розгляд справи апеляційним господарським судом.

Прокурор у судовому засіданні 29.05.2019 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив оскаржувану ухвалу скасувати та справу направити до Господарського суду Черкаської області для подальшого розгляду.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи №925/315/19, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутнього представника прокуратури, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.12.2018 між Ротмістрівською сільською радою (замовник, позивач у справі) та фізичною особою-підприємцем Скічко Богданом Вікторовичем (підрядник, відповідач у справі) укладений договір підряду №38/18 з виконання робіт по капітальному ремонту ігрового дитячого майданчика по вулиці Центральна в с. Куцівка Смілянського району Черкаської області. Також, 27.12.2018 сторонами укладено акт приймання виконаних будівельних робіт, яким прийнято будівельні роботи на суму 41 041,00 грн. Платіжним дорученням №18 від 27.12.2018 Ротмістрівською сільською радою здійснено оплату виконаних робіт на суму 41 041,00 грн.

Разом з тим, Смілянською місцевою прокуратурою встановлено, що роботи по капітальному ремонту ігрового дитячого майданчика по вул. Центральній в с. Куцівка Смілянського району Черкаської області не здійснено.

Предметом розгляду у даній справі є вимога Першого заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури виконати роботи по капітальному ремонту ігрового дитячого майданчика по вул. Центральній в с. Куцівка Смілянського району Черкаської області.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» однією із функцій прокуратури є представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

Положеннями ч. 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення позовної заяви, місцевий господарський суд, посилаючись на приписи ст. 131-1 Конституції України, ст. 53 ГПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», дійшов висновку про повернення позовної заяви у зв`язку з відсутністю підстав для звернення Першого заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури до суду у даній справі. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду погоджується із вказаним висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Статтею 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Отже, позивач має необхідний обсяг повноважень для захисту інтересів держави у судовому порядку.

Положеннями ч. 3 ст. 131-1 Конституції України встановлено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно ч.3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини 5 статті 174 ГПК України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

У відповідності до ч. 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Обґрунтовуючи підстави для звернення з позовом, Перший заступник керівника Смілянської місцевої прокуратури зазначає, що Ротмістрівською сільською радою не було вжито жодних заходів щодо контролю використання бюджетних коштів, що свідчить про неналежне здійснення нею повноважень щодо захисту держаних інтересів. Крім того, прокурор посилається на наявність кримінального провадження, у якому розслідуються обставини привласнення бюджетних коштів шляхом зловживання службовими особами Ротмістрівської сільської ради своїм службовим становищем. Однак, наведені обставини не позбавляють можливості Ротмістрівську сільську раду на звернення з відповідним позовом до суду, а тому вказані доводи скаржника колегією суддів не приймаються.

Аналіз положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів того, що Ротмістрівська сільська рада не має можливості самостійно захистити права у наведеному випадку, як і неналежності здійснення нею такого захисту, прокурором не надано.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що чинним законодавством України не визначений перелік доказів, які прокурор має надати до суду для підтвердження нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави відповідним суб`єктом владних повноважень. Однак, зазначене не свідчить про те, що прокурор звільняється від подання таких доказів.

Судова колегія звертає увагу скаржника на те, що саме лише посилання у позовній заяві прокурора на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, неналежним чином здійснює відповідні повноваження із захисту державних інтересів, без доведення цього відповідними доказами, не є підставою для прийняття судом рішення у такому спорі по суті, оскільки за змістом статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 23.01.2019 у справі №920/331/18, від 26.02.2019 у справі №920/284/18.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, п. 27).

Європейський Суд з прав людини також звертав увагу на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява №42454/02, п. 35) Європейський Суд з прав людини висловив таку думку (неофіційний переклад): «сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».

З огляду на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України). Вказана правова позиція висловлена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №47/66-08.

Абзацом 3 п. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

Посилання апелянта на лист №2072вих19 від 22.03.2019 щодо підготовки місцевою прокуратурою позовної заяви для подачі її до суду колегією суддів відхиляються, оскільки прокурором не надано доказів як відправлення такого листа, так і отримання його позивачем, а отже вказаний лист не може свідчити про виконання прокурором вимоги, передбаченої ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо попереднього повідомлення позивачів про звернення з відповідним позовом до суду.

Доводи скаржника про те, що у разі виникнення у суду сумнівів щодо наявності у прокурора підстав для представництва інтересів держави у суді місцевий господарський суд не був позбавлений права порушити провадження у справі та зобов`язати прокурора надати докази наявності підстав для такого представництва, судовою колегією також відхиляються, оскільки не спростовують правильності висновків місцевого господарського суду. Крім того, прокурор мав можливість подати вказані докази під час апеляційного перегляду справи.

З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про повернення позовної заяви на підставі ст. 174 ГПК України. Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Господарського суду Черкаської області від 29.03.2019 у справі №925/315/19 відповідає загальним вимогам, встановленим статтями 174, 234 ГПК України, а тому правових підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. Апеляційна скарга Керівника Смілянської місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 29.03.2019 про повернення позовної заяви підлягає залишенню без задоволення.

Судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта (прокурора).

Керуючись ст. ст. 129, 253-255, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Керівника Смілянської місцевої прокуратури на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 29.03.2019 про повернення позовної заяви у справі №925/315/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 29.03.2019 про повернення позовної заяви у справі №925/315/19 залишити без змін.

3. Справу №925/315/19 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст.ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

С.Я. Дикунська

Повний текст постанови складено 04.06.2019