ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"29" травня 2019 р. м. Ужгород Справа № 907/300/19

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» про забезпечення позову у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.І.Ф. Паркет ЛТД», Закарпатська область, Ужгородський район, с. Розівка

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Комерційний інвестиційний банк», Закарпатська область, м. Ужгород

про визнання договору кредитної лінії та договору іпотеки припиненим, про визнання договору застави рухомого майна недійсним та про зобов`язання зняття заборони відчуження майна на підставі ст. ст. 11, 202, 203, 215, 216, 236, 251, 391, 509, 626, 631 ЦК України, ст. ст.1, 3, 17, 35, Закону України «Про іпотеку»

представники сторін не викликалися

В С Т А Н О В И В:

27 травня 2019 року ТОВ «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний інвестиційний банк» про визнання договору кредитної лінії та договору іпотеки припиненим, про визнання договору застави рухомого майна недійсним та про зобов`язання зняття заборони відчуження майна на підставі ст. ст. 11, 202, 203, 215, 216, 236, 251, 391, 509, 626, 631 ЦК України, ст. ст.1, 3, 17, 35, Закону України «Про іпотеку». Разом із позовною заявою позивачем подано заяву № 27/05-3 від 27.05.2019 року про забезпечення позову у справі № 907/300/19.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову заявник вказує на те, що предметом позову у справі є: визнання Договору кредитної лінії № 02-1/Зл-32-12 від 05.06.2012 р., укладеного між ТОВ «Р.І.Ф. паркет LTD» та ПАТ «Комерційний інвестиційний банк», припиненим з 04 червня 2014 року, Договору іпотеки, укладеного 05.06.2012 р. між ТОВ «Р.І.Ф. паркет LTD» та ПАТ «Комерційний інвестиційний банк» на забезпечення вимог за Договором кредитної лінії № 02-1/3л-32-12 від 05.06.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д., за p.№ 2145 припиненим з 04 червня 2014 року, Договору застави рухомого майна № 02-4/4з-14, укладеного 13.02.2015 р. між ТОВ «Р.І .Ф. паркет LTD» та ПАТ «Комерційний інвестиційний банк» на забезпечення вимог за Договором кредитної лінії №02-1/3л-32-12 від 05.06.2012 р. недійсним, а також зобов`язання ПАТ «Комерційний інвестиційний банк» зняти заборони відчуження майна та вилучити записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Оспорюваним Договором іпотеки (п.п. 2.4.3., 2.4.4., 2.4.7., ст. 4) передбачено можливість ПАТ «Комерційний інвестиційний банк» у позасудовому порядку звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань.

Отже, як зазначає заявник, предметом заяви про забезпечення позову є те, що на сьогоднішній день існує реальна ймовірність того, що доки він буде відстоювати свої порушені права в судовому процесі, на нерухоме майно з сторони ПАТ «Комерційний інвестиційний банк» буде звернено стягнення в позасудовому порядку.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд відмовляє у забезпеченні позову з огляду на наступне.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 ГПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом вищенаведеної норми, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що відповідач у позасудовому порядку може звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань, а майно може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Згідно з частиною 4 ст. 137 ГПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Крім того, з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованими для забезпечення позову є підтверджені доказами фактичні обставини, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Ефективність правосуддя залежить і від виконання судового рішення.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

(Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 21.03.2018 року у справі №904/5971/17, постанові від 07.06.2018 року у справі №910/23468/17, постанові від 04.06.2018 року у справі №910/23741/17, постанові від 04.05.2018 року у справі №910/339/18).

Суд встановив, що в поданій заяві про забезпечення позову містяться виключно припущення заявника про можливе звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань. В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником не надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження дій відповідача щодо вчинення таких дій, що в силу наведених роз`яснень не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Суд також звертає увагу на справу №907/664/17, копію ухвали від 08.09.2017 року про порушення якої долучено заявником до матеріалів заяви. В межах справи 907/664/17, ПАТ «Комерційний інвестиційний банк» звернувся до суду з позовом до ТОВ «Р.І.Ф. паркет LTD» про звернення стягнення на предмет застави та іпотеки згідно укладених сторонами договору застави майна № 02-4/4з-14 від 13.02.15 (з урахуванням додаткових до нього угод) та договору іпотеки від 05.06.12 (з урахуванням додаткових до нього угод) в рахунок часткового погашення заборгованості відповідача - ТОВ P.I.Ф. паркет LTD - за договором кредитної лінії № 02-1/3л-32-12 від 05.06.12 на суму 2337518,77 євро, що станом на 06.09.2017 року становить 72 134 938,65 грн., шляхом визнання права власності на заставлене майно (89 одиниць) та на нерухоме майно деревообробний комплекс (знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район , село Рогівка, вул. Трудова буд 2 а), а також земельну ділянку площею 3,2825 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ), яка розташована за межами населених пунктів Холмківської сільської ради, Ужгородського району Закарпатської області, що передавалися в іпотеку (далі заставне майно та майно передане в іпотеку), - за ціною визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Слід зазначити, що розгляд справи №907/664/17 станом на час подання заяви про забезпечення позову не завершений. Вказана обставина однозначно спростовує припущення заявника, що відповідач у позасудовому порядку може звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань, оскільки відповідач намагається це здійснити в судовому порядку в межах справи №907/664/17.

Отже, заявником не доведено суду обставини та не надано докази на підтвердження подальшого утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову. Забезпечення позову не може ґрунтуватись лише на припущеннях заявника щодо дій відповідача, які спростовані судом.

Таким чином, заявляючи про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, заявник не навів обставин, з якими законодавство пов`язує необхідність для їх вжиття та не підтвердив їх належними доказами.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи викладене, заявником не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами, яким чином невжиття заходів до забезпечення позову може призвести до утруднення або до неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову.

За таких обставин, зважаючи на безпідставність та необґрунтованість, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 136-140, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В

1. У задоволенні заяви № 27/05-3 від 27.05.2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» про забезпечення позову відмовити.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, встановленому розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.В. Андрейчук