ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2019 р. Справа№ 925/1205/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Сотнікова С.В.

Остапенка О.М.

Секретаря судового засідання Камінська Т.О.

За участю представників: відповідно до протоколу судового засідання від 22.05.2019.

розглянувши матеріали апеляційних скарг арбітражного керуючого Кудляка Євгена Васильовича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Урожай»

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.02.2019

у справі № 925/1205/15 (головуючий суддя - Довгань К.І., судді: Чевгуз О.В., Дорошенко М.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

до Дочірнього підприємства «Уманський консервний комбінат»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Урожай» та арбітражного керуючого Кудляка Євгена Васильовича

про звернення стягнення на предмет застави та іпотеки, визнання права власності на майно та права продажу майна

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Дочірнього підприємства «Уманський консервний комбінат» (далі - ДП «Уманський консервний комбінат»), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Урожай» (далі - третя особа-1, ТОВ «ТК «Урожай») та арбітражного керуючого ДП «Уманський консервний комбінат» Кудляка Євгена Васильовича (далі - третя особа-2, арбітражний керуючий Кудляк Є.В.) про звернення стягнення на предмет застави та іпотеки, визнання права власності на майно та права продажу майна.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 20.02.2019 у справі № 925/1205/15 у задоволенні клопотання арбітражного керуючого ДП «Уманський консервний комбінат» Кудляка Є.В. про закриття провадження у справі - відмовлено. У задоволенні клопотанні представника ТОВ «ТК «Урожай» про передачу справи на розгляд іншому суду - відмовлено. Клопотання представника АТ «Ощадбанк» про призначення повторної будівельно-технічної експертизи у справі - задоволено. Призначено повторну судову будівельно-технічну експертизу у справі № 925/1205/15, проведення якої доручено Черкаському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі № 925/1205/15 зупинено до завершення призначеної експертизи.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, арбітражний керуючий Кудляк Євген Васильович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з двома апеляційними скаргами, в яких просить:

- скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.02.2019 в частині призначення експертизи,

- скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.02.2019 в частині відмови в закритті провадження по справі та винести постанову про закриття провадження у справі № 925/1205/15.

Обґрунтування доводів апеляційної скарги щодо оскарження призначення експертизи зводиться до того, що звернення стягнення на майно боржника здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника. Таким чином, призначення експертизи у справі про звернення стягнення на предмет застави поза межами справи про банкрутство є безпідставним.

Стосовно обґрунтування апеляційної скарги щодо відмови в закритті провадження у справі № 925/1205/15, то воно зводяться до того, що вимоги до боржника можуть бути задоволені лише у справі про банкрутство. Оскільки АТ «Ощадбанк» визнано заставним кредитором ДП «Уманський консервний комбінат» у справі про банкрутство № 925/308/16, в тому числі за спірними договорами забезпечення, то наявні правові підстави для припинення провадження у справі з огляду на п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ТОВ «ТК «Урожай» звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.02.2019 у справі №925/1205/15 в частині відмови у передачі справи № 925/1205/15 на розгляд іншому суду скасувати та прийняти нове рішення, яким передати справу № 925/1205/15 на розгляд Господарського суду Черкаської області у межах справи № 925/308/16 про банкрутство ДП «Уманський консервний комбінат».

В обґрунтування апеляційної скарги ТОВ «ТК «Урожай» посилається на те, що вимоги до ДП «Уманський консервний комбінат» у даній справі № 925/1205/15 підсудні лише суду, який розглядає справу про банкрутство та лише в межах такої справи, у зв`язку з чим клопотання про передачу даної справи на розгляд до Господарського суду Черкаської області для розгляду в межах справи про банкрутство № 925/308/16 слід задовольнити.

Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-07/101/19 від 19.03.2019, у зв`язку з задоволенням заяви суддів Кравчука Г.А., Іоннікової І.А. та Тищенко А.І. про самовідвід, відповідно до пп. 2.3.49, 2.3.50 п. 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 925/1205/15.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2019 та витягу з протоколів передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) від 19.03.2019 та 25.03.2019 справу № 925/1205/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Отрюх Б.В., судді: Сотніков С.В., Остапенко О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 апеляційні скарги арбітражного керуючого Кудляка Євгена Васильовича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Урожай» об`єднано в одне апеляційне провадження та призначено до розгляду на 22.05.2019.

25.03.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого ДП «Уманський консервний комбінат» Кудляка Євгена Васильовича надійшли доповнення до апеляційної скарги щодо призначення повторної судової експертизи. В доповненнях апелянт зазначає, що ухвалою було призначено повторну судову будівельно-технічну експертизу з метою визначення ринкової вартості нерухомого майна, тоді як визначення такої вартості є предметом оціночно-будівельної експертизи, згідно з п. 5.2 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998.

У судовому засіданні 22.05.2019 арбітражний керуючий ДП «Уманський консервний комбінат» Кудляк Є.В. надав пояснення, в яких підтримав доводи своїх апеляційних скарг, просив їх задовольнити, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.02.2019 у справі №925/1205/15 щодо призначення повторної судової експертизи та відмови в закритті провадження у справі скасувати та прийняти нове рішення, яким закрити провадження у справі № 925/1205/15.

У судовому засіданні 22.05.2019 представник ДП «Уманський консервний комбінат» надав пояснення, в яких просив ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.02.2019 у справі №925/1205/15 скасувати та закрити провадження у справі № 925/1205/15.

У судовому засіданні 10.04.2019 представник АТ «Ощадбанк» надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апелянтів та просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.02.2019 у справі №925/1205/15 залишити без змін.

У судове засідання, призначене на 22.05.2019, повноважний представник ТОВ «ТК «Урожай» не з`явився.

Колегією суддів враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, в свою чергу ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копія ухвали була надіслана ТОВ «ТК «Урожай» на адресу, зазначену в його апеляційній скарзі, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвал та поверненням поштового відправлення з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника ТОВ «ТК «Урожай», який повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду апеляційних скарг.

Колегією суддів, на підставі ч. 7 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, надано учасникам судової справи можливість виступити у судових дебатах, яке присутніми представникам сторін реалізовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників присутніх сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального законодавства, колегія встановила наступне.

05.08.2011 між АТ «Ощадбанк» (далі - банк, кредитор) та ТОВ «ТК «Урожай» (далі - позичальник) було укладено договір кредитної лінії № 26-15-09/11, зі змінами та доповненнями (далі - Кредитний договір).

За умовами Кредитного договору банк зобов`язується надати кредит у вигляді мультивалютної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 700 000 000,00 грн., а позичальник отримати, належним чином використовувати та повернути кредит не пізніше 19.10.2015 (включно), а також сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.п. 2.7.1.1, 2.7.1.2 Кредитного договору проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі наступної процентної ставки: за користування кредитними коштами в гривнях: що надаються в рамках 1-го, 2-го, 5-го траншів: 18% річних; що надаються в рамках 3-го та 4-го траншів: 14,25%, за користування кредитними коштами в доларах США - 11% річних.

Згідно з п. 2.7.2 Кредитного договору проценти нараховуються методом факт/360 на фактичну суму заборгованості позичальника за кредитом та за термін фактичного користування ним, починаючи з першого дня видачі кредиту включно, та до повного погашення заборгованості за цим договором. При нарахуванні процентів день видачі кредиту приймається до розрахунку як один повний день користування кредитом, а день повернення кредиту (його частини) до розрахунку процентів не включається.

З метою забезпечення належного виконання ТОВ «ТК «Урожай» своїх зобов`язань за Кредитним договором, між АТ «Ощадбанк» та ДП «Уманський консервний комбінат» були укладені:

- Іпотечний договір № 60 від 26.11.2012 (далі - Іпотечний договір), предметом якого є комплекс виробничих будівель та споруд за адресою: Черкаська область, м.Умань, вул. Дерев`янка, 3, загальною вартістю 42 660 000,00 грн.

- Договір застави № 61 від 26.11.2012 (далі - Договір застави), предметом якого є основні засоби: обладнання, устаткування, малоцінні необоротні матеріальні активи та інші основні засоби (всього 1048 найменувань), які знаходяться за адресою: Черкаській області м. Умань, вул. Дерев`янка, 3, загальною вартістю 9 171 545,00 грн.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням умов Кредитного договору, АТ «Ощадбанк» звернулося з даним позовом, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, в якому просило суд в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ «ТК «Урожай» по процентам у гривневому еквіваленті в сумі 12 774 437,13 грн., нарахованих за період з 01.02.2017 по 31.03.2017, звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 60 від 26.11.2012 (переданий ДП «Уманський консервний комбінат», як майновим поручителем) із застосуванням процедури продажу предмета іпотеки, встановленою ст. 38 Закону України «Про іпотеку», шляхом надання позивачеві права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві за ціною не нижчою, ніж буде визначена судовим експертом на підставі судової експертизи.

Таким чином, предметом даного спору є звернення стягнення на предмет іпотеки майнового поручителя ДП «Уманський консервний комбінат», у зв`язку з виникненням у ТОВ «ТК «Урожай» заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом за Кредитним договором.

31.10.2018 АТ «Ощадбанк», з метою встановлення вартості іпотечного нерухомого майна (комплекс виробничих будівель та споруд) ДП «Уманський консервний комбінат», звернулося з клопотанням про проведення повторної експертизи, оскільки висновок ТОВ «Український центр судових експертиз» датований 2016 роком, а вартість майна могла змінитись через тривалий час здійснення розгляду цієї справи. Проведення експертизи позивач просив доручити Приватному підприємству «Консалтингова група Агро-Експерт».

При цьому, з матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 31.05.2016 було порушено провадження у справі № 925/308/16 про банкрутство ДП «Уманський консервний комбінат».

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 18.05.2017 у справі № 925/308/16, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду від 06.11.2017, було затверджено реєстр кредиторів боржника, до якого, зокрема, включено вимоги АТ «Ощадбанк» на суму 2 077 529 244,62 грн., які внесено окремо до реєстру вимог кредиторів як забезпечені Іпотечним договором та Договором застави.

28.12.2018 арбітражний керуючий ДП «Уманський консервний комбінат» Кудляк Є.В. звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі в порядку п.2.ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки стосовно ДП «Уманський консервний комбінат» було порушено провадження у справі про банкрутство та визнано його вимоги.

Крім того, 20.02.2019 ТОВ «ТК «Урожай» звернулося до суду з клопотанням про передачу справи на розгляд по суті в межах справи № 925/308/16 про банкрутство ДП «Уманський консервний комбінат».

Як встановлено вище, оскаржуваною ухвалою Господарського суду Черкаської області від 20.02.2019 у даній справі № 925/1205/15 було відмовлено у задоволенні клопотання арбітражного керуючого ДП «Уманський консервний комбінат» Кудляка Є.В. про закриття провадження у справі та клопотання представника ТОВ «ТК «Урожай» про передачу справи на розгляд іншому суду. Клопотання представника АТ «Ощадбанк» про призначення повторної будівельно-технічної експертизи у справі - задоволено.

Відмовляючи у задоволенні клопотань арбітражного керуючого ДП «Уманський консервний комбінат» Кудляка Є. В . та ТОВ «ТК «Урожай» суд першої інстанції вказав на те, що вимоги позивача є поточними (звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості зі сплати нарахованих після порушення провадження у справі про банкрутство відсотків за користування кредитом) та можуть бути розглянуті у позовному провадженні окремо поза межами справи про банкрутство.

Проте, судова колегія не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як встановлено вище, ухвалою Господарського суду Черкаської області від 31.05.2016 було порушено провадження у справі № 925/308/16 про банкрутство ДП «Уманський консервний комбінат», запроваджено процедуру розпорядження майном боржника та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Тобто, ст. 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд спорів з майновими вимогами до боржника, щодо якого порушено справу про банкрутство, належить до предметної юрисдикції господарських судів, при цьому, перелік таких майнових вимог законодавцем не обмежено. Частиною 9 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України справи у майнових спорах до боржника віднесено до територіальної підсудності господарського суду за місцезнаходженням боржника, а, відтак, до юрисдикції місцевого суду, яким здійснюється провадження у справі про банкрутство боржника. В силу положень ч.ч. 1, 2 статті 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Отже, до моменту введення щодо боржника ліквідаційної процедури майнові спори з поточними вимогами до боржника вирішуються суддею, який здійснює провадження у справі про банкрутство боржника та діє як місцевий суд, за правилами позовного провадження в межах справи про банкрутство боржника без порушення окремих справ позовного провадження, що в цілому зумовлює концентрацію всіх майнових спорів до боржника у провадженні з розгляду справи про банкрутство та забезпечує належне формування активу та пасиву боржника за наслідком розгляду таких спорів судом.

Таким чином, вимоги заявлені АТ «Ощадбанк» у даній справі № 925/1205/15 слід розглядати за правилами позовного провадження в межах справи про банкрутство боржника без порушення окремої справи позовного провадження.

Як передбачено ч.ч. 1-4 ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред`явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов`язаннях боржника, що виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство.

Про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Цей суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та роз`яснити позивачу зміст частини четвертої статті 23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або в протоколі судового засідання.

Якщо позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, який розглядає позовну заяву, після закінчення тридцятиденного строку з моменту офіційного оприлюднення поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову.

У разі звернення позивача із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство після винесення ухвали господарського суду за результатами розгляду цих вимог позовне провадження підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до абз. 2 ч. 8 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», розпорядник майна зобов`язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 18.05.2017 у справі № 925/308/16, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду від 06.11.2017, було затверджено реєстр кредиторів боржника, до якого, зокрема, окремо внесено до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника вимоги АТ «Ощадбанк» на суму 2 077 529 244,62 грн., як забезпечені Іпотечним договором та Договором застави.

Системний аналіз положень ч. 1 ст. 1, ч. 3 ст. 19, ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також ч. 2 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» дозволяє зробити висновок про те, що з моменту порушення справи про банкрутство права заставного кредитора обмежуються на предмет вільного вибору способів та процедури звернення стягнення на заставне майно, а також після порушення провадження у справі про банкрутство пред`явлення забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть відбуватися лише в порядку, передбаченому Законом про банкрутство, та в межах провадження у справі про банкрутство, а забезпечені кредитори набувають статусу учасника провадження у справі про банкрутство з моменту порушення такого провадження.

Отже, завданням процедури банкрутства є задоволення всіх вимог кредиторів боржника, зокрема, й скаржника, як заставодержателя майна боржника, і тільки в межах процедури банкрутства буде здійснюватися звернення стягнення на майно боржника тими способами, які допускає Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Вимоги забезпеченого кредитора до майнового поручителя обмежуються остаточною вартістю предмета забезпечення, реалізованого у порядку встановленому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». При цьому, сума забезпечених кредиторських вимог визначається виходячи з розміру заборгованості за основним зобов`язанням.

У даному конкретному випадку, незалежно від того, заборгованість за основним зобов`язанням виникла до порушення провадження у справі про банкрутство чи після, вона не змінює правової природи забезпечених вимог.

Предметом цього спору є майнова вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки, задоволення якої поза межами справи про банкрутство суперечить положенням Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та може призвести до зменшення ліквідаційної маси, оскільки надлишок суми реалізації заставного майна повинен бути включений до загальної ліквідаційної маси для задоволення вимог інших кредиторів.

Як встановлено ч. 4. ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у разі звернення позивача із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство після винесення ухвали господарського суду за результатами розгляду цих вимог позовне провадження підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (що відповідає п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України в редакції чинній з 15.12.2017).

З огляду на вказане, судова колегія відмічає, що наявність справи про банкрутство виключає можливість розгляду вимог позивача у окремому позовному провадженні, оскільки з моменту порушення справи про банкрутство задоволення вимог кредиторів, забезпечених заставою (іпотекою), має здійснюватись в порядку, встановленому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

З огляду на зазначене, вимоги іпотекодержателя мають розглядатись виключно в межах справи про банкрутство іпотекодавця і не можуть бути розглянуті по суті у позовному провадженні за наявності порушеної справи про банкрутство, тому, із урахуванням визнання господарським судом забезпечених вимог АТ «Ощадбанк» в межах справи про банкрутство ДП «Уманський консервний комбінат», провадження у справі № 925/1205/15 підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, судова колегія звертає увагу, що застосування ч. 4. ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» щодо закриття провадження у справі про банкрутство, як спеціальної норми права, є переважним по відношенню до загальних норм Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічні правові висновки щодо закриття провадження у справі про звернення стягнення на заставне майно в окремому позовному провадженні поза межами справи про банкрутство на стадії розпорядження майном викладені у постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 916/2611/14.

Доводи АТ «Ощадбанк» зводяться до того, що положення абз. 1 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлюють, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється, зокрема, на вимоги поточних кредиторів, що дає йому право звертатися з відповідним позовом, період заборгованості у якому відрізняється від періоду визнаному у справі про банкрутство. Наведені обставини виключають можливість для закриття провадження у даній справі.

Приписами абз. 4 ч. 5 ст. 19 та ч. 6 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», якими передбачено, що звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника. Під час процедури розпорядження майном боржнику дозволяється задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п`ятою цієї статті не поширюється дія мораторію. Задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про банкрутство.

Положеннями ч. 3 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що мораторій розповсюджується на вимоги про звернення стягнення на заставлене майно.

Згідно з ч. 6 ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» положення ч. 1 - 4 цієї статті не застосовуються до позовів за вимогами кредиторів, на які не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів. Як встановлено вище, ч. 4 цієї статті передбачає закриття провадження у справі, у зв`язку з визнанням позивача кредитором у справі про банкрутство.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що до даних правовідносин підлягають застосуванню положення, зокрема, ч. 4 ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки на вимоги про звернення стягнення на заставлене майно розповсюджується мораторій.

Слід відмітити наступне щодо посилання позивача на період виникнення заборгованості та положення абз. 4 ч. 8 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», яким передбачено, що поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, можуть пред`явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Станом на дату прийняття оскаржуваної ухвали та її перегляду в апеляційному порядку, банкрутство ДП «Уманський консервний комбінат» перебуває на стадії розпорядження майном, а не на стадії ліквідації.

Період виникнення заборгованості визнаний у справі про банкрутство (до порушення справи про банкрутство) відрізняється від періоду виникнення заборгованості у даній справі (після порушення справи про банкрутство), проте це не може бути підставою для розгляду даного спору поза межами справи про банкрутство. Оскільки за наявності обставини визнання заставних кредиторських вимог у справі про банкрутство, їх розмір може змінюватися за заявою кредитора у порядку визначеному Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» без порушення справи в окремому позовному провадженні.

Слід звернути увагу, що після оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом поточні вимоги (грошові вимоги, що виникли під час проведення процедур банкрутства), стають конкурсними вимогами та можуть бути заявлені згідно з ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що банк за наявності обставин припинення провадження у справі про банкрутство без затвердження ліквідаційного балансу та без реалізації заставного майна боржника в ліквідаційній процедурі не позбавлено права у встановленому процесуальним законодавством порядку звернутись з відповідною заявою до суду про перегляд винесеної у даній справі ухвали за нововиявленими обставинами за правилами, встановленими ст. 320 - 321 ГПК України (зокрема, у разі скасування ухвали місцевого господарського суду про порушення провадження у справі про банкрутство).

З урахуванням висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі, клопотання АТ «Ощадбанк» про призначення повторної експертизи та клопотання ТОВ «ТК «Урожай» про передачу справи на розгляд по суті в межах справи № 925/308/16 про банкрутство ДП «Уманський консервний комбінат» - залишається без розгляду.

Таким чином, колегія суддів встановила, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для закриття провадження у даній справі та наявність підстав для задоволення клопотання про призначення експертизи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені арбітражним керуючим Кудляком Євгеном Васильовичем в його апеляційних скаргах знайшли своє підтвердження під час розгляду даної справи.

Обставини, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Урожай» в його апеляційних скаргах знайшли своє часткове підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на встановлене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.02.2019 у справі № 925/1205/15 прийнято з неповним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги арбітражного керуючого Кудляка Євгена Васильовича підлягають задоволенню, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Урожай» підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України та Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги арбітражного керуючого Кудляка Євгена Васильовича задовольнити.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Урожай» задовольнити частково.

3. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.02.2019 у справі № 925/1205/15 скасувати.

4. Закрити провадження у справі № 925/1205/15.

5. Матеріали справи № 925/1205/15повернути до суду першої інстанції.

6. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г, ) на користь розпорядника майна Дочірнього підприємства «Уманський консервний комбінат» арбітражного керуючого Кудляка Євгена Васильовича (20300, вул. Дерев`янка, 3, Черкаська область, м. Умань, ) 3842,00 грн. судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції. Видати наказ.

7. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Урожай» (21022, вул. Тарногродського, 46, Вінницька обл., м. Вінниця, ) 960,50 грн. судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції. Видати наказ.

8. Видачу наказу по справі № 925/1205/15 доручити Господарському суду Черкаської області.

9. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04.06.2019.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді С.В. Сотніков

О.М. Остапенко