ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

29 травня 2019 року Справа № 915/1491/19

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Семенчук Н.О.,

розглянувши заяву Миколаївської районної державної адміністрації, 54036, м.Миколаїв, вул.Одеське шосе, 18-А

про стягнення з Філії «Варварівське ДЕД» ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», 54036, м.Миколаїв, вул. Одеське шосе, 71

заборгованості за Договором про надання поворотної допомоги від 26.02.2018 у розмірі 63 587,49 грн., а також сплачений судовий збір.

24.05.2019 Миколаївська районна державна адміністрація звернулась до господарського суду Миколаївської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Філії «Варварівське ДЕД» ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», 54036, м.Миколаїв, вул. Одеське шосе, 71 заборгованості за Договором про надання поворотної допомоги від 26.02.2018 у розмірі 63 587,49 грн., а також сплачений судовий збір.

Як на підставу заяви заявник посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору про надання поворотної допомоги від 26.02.2018.

Розглянувши заяву, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу виходячи з наступного.

Згідно з ч.1, ч.3 ст.45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Відповідно до ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У відповідності до положень п.16 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Згідно з частиною 1 статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

В силу статті 80 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до частини 4 статті 64 Господарського кодексу України підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.

Частиною 3 ст. 95 Цивільного кодексу України визначено, філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Тобто, філії, представництва, інші відокремлені підрозділи наділяються певною господарською компетенцією. Втім, не маючи статусу юридичної особи, такі підрозділи не наділяються самостійною господарською процесуальною правоздатністю та дієздатністю.

У п.п. 1.7 п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз`яснено, що коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу, наприклад: "Стягнути з підприємства "А" в особі його відокремленого підрозділу - філії N 1 на користь організації "Б" в особі її Н-ської філії таку-то суму"

Так, заявником в якості боржника зазначена Філія «Варварівське ДЕД» ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», яка не є юридичною особою та з урахуванням положень ст.ст. 4, 20 ГПК України не може бути стороною у господарському процесі.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього кодексу.

Враховуючи те, що особа, яку зазначено боржником за заявою про видачу судового наказу не має статусу юридичної особи, така заява не підлягає розгляду в господарському суді, у зв`язку з чим у суду наявні підстави для відмови у видачі судового наказу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, суд звертає увагу заявника на положення частини 2 статті 153 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

Керуючись ст.4, 20, 45, п.4 ч. 1 ст. 152, ч.2 ст. 153, ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Миколаївській районній державній адміністрації у видачі судового

наказу про стягнення з Філії «Варварівське ДЕД» ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» заборгованості за Договором про надання поворотної допомоги від 26.02.2018 у розмірі 63 587,49 грн.

Додаток:

- акт відділу документального забезпечення господарського суду Миколаївської області

від 24.05.2019 на 1-му аркуші (для заявника)

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ГПК України, ухвала про відмову у видачі судового наказу може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки визначені ст.256 ГПК України.

Суддя Н.О.Семенчук