РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.06.2019Справа № 910/4091/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., при секретарі судового засідання Максимець В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали господарської справи

за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес»

до приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега»

про стягнення 27 819, 69 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» про стягнення 27 819, 69 грн., у тому числі 26 113, 95 грн. - страхового відшкодування, 1 210, 54 грн. - пені, 394, 32 грн. - інфляційні втрати та 100, 88 грн. - 3 % річних.

Позов обґрунтовано тим, що позивачем на підставі договору № 006-0469411/01НТ добровільного страхування наземного транспорту від 26.03.2018 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки "Peugeot" (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ), а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу "Volkswagen Golf" (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ), водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована у відповідача, позивачем було направлено останньому вимогу про сплату страхового відшкодування. Враховуючи, що відповідачем не відшкодовано заявлену суму, позивач просить стягнути вказану суму в судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/4091/19. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

З метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору, суд ухвалою встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов. Однак, відповідач не скористався своїм правом та не подав письмовий відзив на позов.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 654.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 76 та 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вважає, що ним в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами, у відповідності до положень статті 165 названого Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем та ОСОБА_1 26.03.2018 укладено договір № 006-0469411/01НТ добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до якого позивач прийняв під страховий захист автомобіль марки "Peugeot" (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ).

З матеріалів справи вбачається, що 08.06.2018 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася по вулиці Підгірна при виїзді на перехрестя з вулиці Татарська, 18-Б в місті Києві, автомобіль марки "Peugeot" (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ) отримав механічні пошкодження.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення водієм автомобіля "Volkswagen Golf" (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) гр. ОСОБА_2 . вимог пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, що встановлено постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 14.08.2018.

Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику "Peugeot" (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ) позивач замовив проведення автотоварознавчого дослідження у товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна експертно-асистуюча компанія». Згідно звіту № 506-2018 від 09.07.2018 розмір матеріального збитку в результаті пошкодження у вказаній дорожньо-транспортній пригоді складає 135 613, 92 грн.

Позивач, визнав нанесення майнової шкоди страхувальнику внаслідок ДТП у розмірі 26 113, 95 грн., виплата якого позивачем підтверджується платіжним дорученням № 4243 від 18.09.2018.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до позивача перейшло у межах фактично здійсненої страхової виплати право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою.

Згідно частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Volkswagen Golf" (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ) застрахована відповідачем відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2282780.

Враховуючи, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність особи, винної у заподіянні збитків, була застрахована у відповідача, останній відповідно до статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" повинен відшкодувати нанесену його страхувальником шкоду у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Позивач, 01.11.2018 направив на адресу відповідача вимогу з додатками про сплату страхового відшкодування, яка залишилася останнім без відповіді та задоволення.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства.

Виходячи з наведеного, суд встановлює, що позивач має право на відшкодування за рахунок відповідача страхового відшкодування у розмірі 26 113, 95 грн. Таким чином, позовна вимога підлягає задоволенню у заявленому у позивачем розмірі.

Відповідно до частини першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Згідно частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Оскільки, у відповідності до статті 979 Цивільного кодексу України зобов`язання страховика у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим.

Грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і з факту завдання майнової шкоди іншій особі, а отже між сторонами у справі існує грошове зобов`язання, яке виникло з позадоговірних відносин - делікту. При цьому, грошове зобов`язання у деліктних правовідносинах не є окремим видом зобов`язання, а є способом виконання зобов`язання по відшкодуванню шкоди.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено вище, позивач звернувся до відповідача з вимогою сплатити страхове відшкодування та відповідач виплату коштів не здійснив, а отже мало місце прострочення виконання грошового зобов`язання.

Суд перевірив надані позивачем розрахунки про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат та встановив їх обґрунтованість та доведеність.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення 3 % річних у розмірі 100, 88 грн. та 394, 32 грн. - інфляційних втрат (період з 04.02.2019 по 22.03.2019) визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Пунктом 36.5 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Оскільки позивач є особою, яка має право на отримання страхового відшкодування (потерпіла особа), а з вини відповідача (страховика) було допущено прострочення виплати відшкодування, вимога про стягнення 1 210, 54 грн. пені (період з 04.02.2019 по 22.03.2019) є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» до приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» про стягнення 27 819, 69 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» (04053, місто Київ, вулиця Обсерваторна, будинок 17-А, ідентифікаційний код 21626809) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (04050, місто Київ, вулиця Білоруська, будинок 3, ідентифікаційний код 20344871) 26 113 (двадцять шість тисяч сто тринадцять) грн. 95 коп. - страхового відшкодування, 1 210 (одна тисяча двісті десять) грн. 54 коп. - пені, 394 (триста дев`яносто чотири) грн. 32 коп. - інфляційні втрати, 100 (сто) грн. 88 коп. - 3 % річних та 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. - витрати по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю. Кирилюк