Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2019 р. м. Житомир Справа № 910/2524/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.,

секретаря судового засідання Шевчук - Сингаївської І.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Комунального підприємства Херсонської обласної ради "Херсонські авіалінії" (м. Херсон)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД (м.Житомир)

про стягнення 120874,54 грн.

28.02.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства Херсонської обласної ради "Херсонські авіалінії" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД про стягнення 120874,54 грн., з яких 108170,00 грн. основного боргу, 9922,00 грн. пені, 1955,71 грн. інфляційних втрат, 826,83 грн. 3% річних, яку ухвалою від 05.03.2019 Господарським судом міста Києва передано за підсудністю на розгляд до Господарського суду Житомирської області.

Вказана позовна заява з додатками надійшла до Господарського суду Житомирської області 01.04.2019.

Позовні вимоги обгрунтовані невиконанням відповідачем обов`язку стосовно своєчасної сплати за отримані послуги згідно з укладеного між сторонами договору про надання послуг по організації аеропортового і наземного обслуговування від 04.07.2013.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 04.04.2019 позовну заяву залишено без руху для надання можливості Комунальному підприємству Херсонської обласної ради "Херсонські авіалінії" надати уточнену позовну заяву з врахуванням зазначених недоліків, а також відповідні документи.

15.04.2019 до суду від Комунального підприємства Херсонської обласної ради "Херсонські авіалінії" надійшла заява про усунення недоліків від 11.04.2019 разом з доданими до неї документами (а. с.36 - 43).

Ухвалою від 16.04.2019 господарський суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі; постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче засідання суду на 14.05.2019 об 11:30; витребував у відповідача відзив на позовну заяву та докази його надіслання позивачу.

Ухвалою від 14.05.2019 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу № 910/2524/19 до судового розгляду по суті, призначив судове засідання на 30.05.2019 о 11:30 год. (а. с. 49).

20.05.2019 до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача (а. с. 52).

Відповідач правом на надання відзиву на позов не скористався, повноважного представника в судове засідання не направив; про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення, з якого вбачається. що ухвала господарського суду від 14.05.2019 отримана відповідачем 15.05.2019 (а. с. 50).

За ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Подання заяв по суті справи є правом учасників процесу (ч. 4 ст. 161 ГПК України).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.1997 гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, в якій вона є стороною.

Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, проте не скористався правами, передбаченими ст. 165 ГПК України та виходячи з того, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.07.2013 між Комунальним підприємством Херсонської обласної ради "Херсонські авіалінії" (далі - позивач, аеропорт Херсон) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД (далі - відповідач, замовник/перевізник) укладено договір про надання послуг по організації аеропортового і наземного обслуговування (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого аеропорт Херсон надає комплекс послуг замовнику (перевізнику) по організації аеропортового і наземного обслуговування у відповідності до додатку 1, згідно з попереднім письмовим запитом замовника (перевізника), а замовник (перевізник) здійснює оплату за надані послуги.

Відповідно до пп. 2.1.1. п. 2.1. договору замовник (перевізник) зобов`язаний здійснювати своєчасну оплату за послуги, надані аеропортом Херсон.

За п. 3.1. договору, зокрема, вартість аеропортових послуг, передбачених даним договором, встановлюється аеропортом Херсон в додатку № 1 до цього договору.

Абзацом 2 п. 3.2. договору передбачено, що замовник (перевізник) у випадку надання послуг без попередньої оплати, на підставі гарантійного листа, перераховує борг за надані послуги протягом 5-ти банківських днів з моменту надання послуги.

Аеропорт Херсон по факту виконання кожного рейсу протягом п`яти календарних днів оформляє акт наданих послуг по аеропортовому обслуговуванню ПС. Всі розрахунково-фінансові документи повинні бути направлені по факсу або електронній пошті з наступною відправкою оригіналів рекомендованим листом з повідомленням або передачею через представника замовника під підпис, з зазначенням прізвища, ім`я, по батькові, посади та дати отримання. Замовник повертає один екземпляр акта прийому-передачі наведених послуг, підписаний посадовою особою, яка має право підпису та завірений печаткою протягом 7 календарних днів з моменту його отримання. У випадку неотримання або не надання мотивованої відмови від підпису акта приймання-передачі наданих послуг у встановлений строк, послуги вважаються наданими належним чином (п. 3.3. договору).

Додатком № 1 до договору сторони погодили ставки тарифів та зборів КП ХОР "Херсонські авіалінії" при обслуговуванні повітряних суден в аеропорту Херсон (а. с. 38, 39). Крім того, в матеріалах справи є додаток № 2 до договору (а. с. 40, 41).

На підставі рахунку на оплату № 556 від 18.11.2018 на суму 108170,00 грн. (а.с.21), акту надання послуг № 575 від 18.11.2018 на суму 108170,00 грн., які є в матеріалах справи, позивач надав відповідачу послугу, обумовлену в договорі на зазначену суму.

Позивачем на адресу відповідача направлялась претензія від 11.01.2019, вих. №3-П (а. с.19) про відшкодування заборгованості у сумі 108170,00 грн. у 10-ти денний строк з дня її отримання, яка була отримана представником відповідача 14.01.2019, згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 20). Однак, відповідачем не сплачено наявну суму боргу.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань за останнім утворилась заборгованість у розмірі 108170,00 грн.

За таких обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості за надані послуги на підставі договору про надання послуг по організації аеропортового і наземного обслуговування у сумі 120874,54 грн., з яких 108170,00 грн. основного боргу, 9922,00 грн. пені, 1955,71 грн. інфляційних, 826,83 грн. 3% річних.

2. Норми права, які застосував господарський суд.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору про надання послуг по організації аеропортового і наземного обслуговування, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором про надання послуг.

Так, згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник - оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 ЦК України).

Частиною 2 ст. 901 ЦК України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

3. Щодо позовних вимог в частині стягнення 108170,00 грн. основного боргу.

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов договору про надання послуг по організації аеропортового і наземного обслуговування від 04.07.2013 були надані послуги по організації аеропортового та наземного обслуговування на загальну суму 108170,00 грн., що підтверджується рахунком на оплату № 556 від 18.11.2018 (а. с. 21), актом надання послуг № 575 від 18.11.2018 на суму 108170,00 грн. (а. с. 22).

Як вбачається з опису вкладення до цінного листа (а. с. 20) відповідачу направлялась претензія від 11.01.2019, вих. № 3-П (а. с. 19) про відшкодування заборгованості у сумі 108170,00 грн., у тому числі зазначені вище рахунок на оплату та акт надання послуг № 575 від 18.11.2018; зазначені документи отримані представником відповідача 14.01.2019, згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 20).

Однак, в порушення п. 3.3. договору про надання послуг по організації аеропортового і наземного обслуговування від 04.07.2013 відповідач не повернув екземпляр акта наданих послуг № 575 від 18.11.2018, підписаний посадовою особою, яка має право підпису та завірений печаткою протягом 7 календарних днів з моменту його отримання.

У зв`язку з невиконанням відповідачем п. 3.3. договору, суд вважає послуги такими, що надані позивачем відповідачу належним чином.

Додатково слід зазначити, що в матеріалах справи є електронний лист від 12.11.2018 від відповідача з заявкою про забезпечення приймання - випуску та обслуговування чартерних рейсів згідно з розкладу наведеного у ній та додатковим зазначенням про гарантування оплати (а. с. 37).

Отже, відповідач станом на дату розгляду справи не розрахувався з позивачем за надані послуги.

Враховуючи факт не виконання належним чином обов`язку з оплати отриманих послуг на підставі договору про надання послуг по організації аеропортового і наземного обслуговування від 04.07.2013, відповідач зобов`язаний оплатити позивачу борг у розмірі 108170,00 грн.

4. Щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення 9922,00 грн. пені.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 9922,00 грн. згідно з розрахунком, доданим до позовної заяви (а. с. 15,16).

Відповідно до п. 5.1. договору про надання послуг по організації аеропортового і наземного обслуговування від 04.07.2013 сторонами погоджено, що у випадку невиконання або несвоєчасного виконання грошових зобов`язань замовник (перевізник) сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який нараховується пеня, від суми простроченої сплати за кожен день прострочки.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У ч. 1 ст. 546 ЦК України також зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч. 2 ст. 343 ГК України і статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996 № 543/96-ВР (зі змінами) платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені та встановив, що в останньому допущено помилки у визначенні періоду нарахування пені та відповідно у її розмірі.

Так, за розрахунком позивача зазначено такий період нарахування пені - з 18.11.2018 до 18.02.2019.

Абзацом 2 п. 3.2. договору передбачено, що замовник (перевізник) у випадку надання послуг без попередньої оплати, на підставі гарантійного листа, замовник перераховує борг за надані послуги протягом 5-ти банківських днів з моменту надання послуги.

Як вбачається з акту надання послуг (а. с. 22) зазначені у ньому послуги надано відповідачу 18.11.2018.

Тому, зважаючи на аб. 2 п. 3.2. договору відповідач повинен оплатити позивачу борг за отримані послуги з 24.11.2018, а не 18.11.2018.

За розрахунком суду, здійсненому у правовому порталі України "Ліга Закон", обґрунтованою є сума пені в розмірі 9281,88 грн., яка розрахована з моменту виникнення прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 24.11.2018 до 18.02.2019 та нарахована на суму боргу 108170,00 грн.

Враховуючи викладене, задоволенню підлягає сума пені у розмірі 9281,88 грн., а в частині задоволення пені у сумі 640,12 грн. слід відмовити за безпідставністю нарахування.

5. Щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення 1955,71 грн. інфляційних втрат та 826,83 грн. 3% річних згідно з розрахунками позивача (а.с.15,16).

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань за грудень 2018 року та січень 2019 року (а.с.15,16), судом встановлено, що він здійснено правильно та підлягає задоволенню на заявлену суму.

Щодо розрахунку 3% річних, суд, здійснивши їх перерахунок, прийшов до висновку про його хибність на суму 53,34 грн., оскільки позивачем вказано період з 18.11.2018 до 18.02.2019, аналогічно як і стосовно пені.

Оскільки зважаючи на аб. 2 п. 3.2. договору відповідач повинен оплатити позивачу борг за отримані послуги з 24.11.2018, а не 18.11.2018, слід проводити розрахунок 3 % річних за період з 24.11.2018 до 18.02.2019, тому 3% річних підлягають задоволенню на суму 773,49 грн.; в частині задоволення 3 % річних у сумі 53,34 грн. слід відмовити за безпідставністю нарахування.

Отже, до стягнення з відповідача підлягає 3% річних у сумі 773,49 грн. та інфляційних втрат у сумі 1955,71 грн.

6. Висновок Господарського суду Житомирської області за результатами розгляду позовної заяви.

За ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами у справі.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву суду не надав; борг за отримані послуги станом на дату розгляду справи не сплатив.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково на загальну суму 120181,08 грн., з яких 108170,00 грн. основного боргу, 9281,88 грн. пені, 1955,71 грн. інфляційних втрат, 773,49 грн. 3% річних.

В частині стягнення суми пені у розмірі 640,12 грн. та 3% річних у розмірі 53,34 грн. слід відмовити.

7. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розподіл судових витрат врегульовано ст.129 ГПК України, п.2 ч.1 якої унормовано, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн., то витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в межах сплаченої суми судового збору.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД (10007, м. Житомир, вул. Авіаторів, буд. 9, ) на користь Комунального підприємства Херсонської обласної ради "Херсонські авіалінії" (73000, Аеропорт ЦА м. Херсон, )

- 108170,00 грн. основного боргу;

- 9281,88 грн. пені;

- 1955,71 грн. інфляційних нарахувань;

- 773,49 грн. 3 % річних;

- 1921,00 грн. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 640,12 грн. пені.

4. Відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 53,34 грн. 3% річних.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 05.06.19

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам (реком. з повідомл.)