ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.05.2019р. Справа №905/458/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (юридична адреса: 85043, Донецька область, м.Добропілля, м.Білицьке, вул.Красноармійська, 1а, )

до відповідача: Акціонерного товариства «Українська залізниця» (юридична адреса: 03680, м.Київ, вул.Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (юридична адреса: 84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, )

про стягнення 48739,39 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», м.Добропілля звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця», м.Лиман про стягнення 48739,39 грн вартості нестачі вугілля.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час здійснення перевезення за залізничними накладними №51660066 від 07.09.2018р., №51712305 від 10.09.2018р., №51832012 від 17.09.2018р., перевізником було допущено на шляху прямування незбереження вантажу, про що складено комерційні акти №481001/125 від 09.09.2018р., №481001/126 від 09.09.2018р., №481001/132 від 15.09.2018р., №481001/144 від 19.09.2018р., №481001/145 від 19.09.2018р., №481001/146 від 19.09.2018р. Наявність вказаних обставин, за твердженням Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», є підставою для стягнення з перевізника вартості нестачі вантажу у розмірі 48739,39 грн.

Ухвалою суду від 25.03.2019р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/458/19, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у відзиві №2022/400 від 04.04.2019р. просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що додані до позову залізничні накладні №51660066 від 07.09.2018р., №51712305 від 10.09.2018р., №51832012 від 17.09.2018р. не містять переуступного підпису вантажоодержувача, внаслідок чого право на пред`явлення позову відправником до залізниці не підтверджено належними доказами.

Заперечення на відзив, подання яких в силу норм ч.4 ст.161 Господарського процесуального кодексу України є правом, а не обов`язком позивача, до господарського суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Як свідчать матеріали справи, за залізничними накладними №51660066 від 07.09.2018р., №51712305 від 10.09.2018р., №51832012 від 17.09.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (вантажовідправник) зі станції відправлення Добропілля Донецької залізниці на станцію Роя Донецької залізниці відвантажило в адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» (вантажоодержувач), зокрема, у вагонах №68296920, №67878645, №67160382, №56872708, 53744900, 56994858 вугілля кам`яне, поверхня вантажу нижча рівня бортів вагону, вантаж у вологому стані. Виходячи зі змісту відомості вагонів накладних №51660066 від 07.09.2018р., №51712305 від 10.09.2018р., №51832012 від 17.09.2018р. маса нетто у вагоні №68296920 71000 кг, у вагоні №67878645 68800 кг, у вагоні №67160382 68400 кг, у вагоні №56872708 70900 кг, у вагоні №53744900 71000 кг, у вагоні № НОМЕР_1 70900 кг.

Зважування вантажу у вагонах №68296920, № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , №56994858 здійснювалось на справних вагонних 150 т вагах, заводський номер 545 ВЭТ-150В-150.

Під час прибуття вагону на станцію призначення Роя Донецької залізниці на підставі ст.24 Статуту залізниць України була проведена перевірка та виявлена невідповідність фактичної маси вантажу тій масі, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Так, з посиланням на складені станцією Роя Донецької залізниці акти загальної форми №449 від 08.09.2018р., №60290 від 12.09.2018р., №472 від 19.09.2018р. була проведена перевірка маси вантажу у вагонах №68296920, №67878645, №67160382, №56872708, №53744900, №56994858, про що складені комерційні акти №481001/125 від 09.09.2018р., №481001/126 від 09.09.2018р., №481001/132 від 15.09.2018р., №481001/144 від 19.09.2018р., №481001/145 від 19.09.2018р., №481001/146 від 19.09.2018р., відповідно до яких встановлено наступне:

- вагон №68296920: брутто 85550 кг, тара 20900 кг, нетто 64650 кг, що менше документу на 6350 кг;

- вагон №67878645: брутто 83250 кг, тара 21900 кг, нетто 61350 кг, що менше документу на 7450 кг;

- вагон №67160382: брутто 85550 кг, тара 22200 кг, нетто 63350 кг, що менше документу на 5050 кг;

- вагон №56872708: брутто 79650 кг, тара 21000 кг, нетто 58650 кг, що менше документу на 12250 кг;

- вагон №53744900: брутто 89800 кг, тара 22400 кг, нетто 67400 кг, що менше документу на 3600 кг;

- вагон №56994858: брутто 88750 кг, тара 22000 кг, нетто 66750 кг, що менше документу на 4150 кг.

Водночас, у комерційному акті №481001/125 від 09.09.2018р. також відображено, що у вагоні №68296920 наявна виїмка з 4 по 7 люки по всій ширині вагону, вглиб 80 см; в місцях виїмки маркування порушено, люки, двері закриті, течі вантажу немає.

У комерційному акті №481001/126 від 09.09.2018р. зазначено, що у вагоні №67878645 наявна виїмка з 2 по 6 люки по всій ширині вагону, вглиб 70 см; в місцях виїмки маркування порушено, люки, двері закриті, течі вантажу немає.

За змістом відомостей комерційного акту №481001/132 від 15.09.2018р. вказано, що у вагоні №67160382 поверхня вантажу нижче бортів на 30 см, маркування повздовжніми борознами; над 3-7 люками порушено маркування, наявні виїмки приблизно 750 см х 200 см - 280 см х 10 см 20 см; у вагоні відсутні двері, люки закриті, течі вантажу немає.

У комерційному акті №481001/144 від 19.09.2018р. значиться, що вагон №56872708 прибув з поглибленнями по всій довжині вагону шириною 220 см, вглиб 50 см; маркування порушено, люка, двері закриті, течі вантажу немає.

У відповідності до даних комерційного акту №481001/145 від 19.09.2018р. вагон №53744900 прибув з поглибленнями по всій довжині вагону шириною 220 см, вглиб 50 см; маркування порушено, люка, двері закриті, течі вантажу немає.

Як свідчать дані віднесені до комерційного акту №481001/146 від 19.09.2018р. вагон №56994858 прибув з поглибленнями по всій довжині вагону шириною 220 см, вглиб 50 см; маркування порушено, люка, двері закриті, течі вантажу немає.

Суд приймає до уваги встановлені комерційними актом сліди доступу до вантажу, виїмки над люками, порушення маркування, ознаки втрати вантажу під час перевезення.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях. Стаття 110 Статуту залізниць України також передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України «Про залізничний транспорт» перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічні за змістом приписи містяться у ст.113 Статуту залізниць України, ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі, коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення. Відповідачем в порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не доведено суду, що недостача вантажу відбулась не з вини залізниці.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу, засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Як передбачено у ст.130 Статуту залізниць України, пред`явленню залізниці позову, який випливає із цього Статуту, може передувати пред`явлення до неї претензії. Право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу мають одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову. Накладна, вантажна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

Згідно з ч.1 ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В силу норм ч.ч.1, 2 ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

За змістом п.2.7 роз`яснення №04-5/601 від 29.05.2002р. Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Як зазначав позивач, спірне перевезення відбулось на виконання договору поставки №25/12-ДУ-12.2-956 від 25.12.2012р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Трейдінг» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (постачальник).

Згідно з п.п.1.1, 1.2 вказаного правочину постачальник зобов`язався передати (поставити) у власність покупця кам`яне вугілля і вугільну продукцію, в кількості, асортименті, за ціною і на умовах, погоджених сторонами в цьому договорі в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору. Покупець на умовах, передбачених цим договором, зобов`язується прийняти вказане вугілля і сплатити його вартість.

За змістом розділу 3 укладеного постачальником та покупцем договору постачальник зобов`язався здійснити поставки вугілля залізничним транспортом у відкритих справних на піввагонах за відвантажувальними реквізитами, вказаними покупцем в цьому договорі та/або відповідних специфікаціях до нього, на умовах поставки «DDP, станція призначення», згідно до міжнародних правил тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс» в редакції 2000р. з урахуванням умов, положень і застережень, що містяться в цьому договорі і специфікаціях до нього. Датою поставки (передачі) вугілля (відповідної партії) від постачальника до покупця вважається дата, вказана залізничною станцією призначення у залізничній накладній. Сторони обумовили, що право власності на вугілля переходить від постачальника до покупця з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі вугільної продукції, а усі ризики втрати або ушкоджень вугілля (його частини), що поставляється за цим договором переходять від постачальника до покупця з моменту (дати) поставки вугілля (його частини).

Оплата вугілля, щодо якого постачальником виконані зобов`язання по поставці і підписані акти прийому-передачі вугільної продукції, здійснюється шляхом безготівкового перерахування грошових коштів покупцем на поточний рахунок постачальника протягом 100 (ста) банківських днів з моменту (дати) підписання сторонами відповідного акту прийому-передачі вугільної продукції (п.6.4 договору №25/12-ДУ-12.2-956 від 25.12.2012р.).

Разом з тим, у відповідності до п.3.6 вказаного договору поставки постачальник зобов`язався надати покупцю рахунок-фактуру протягом 7 календарних днів з дати поставки вугілля.

На підставі актів приймання-передачі вугільної продукції №90627128 від 12.09.2018р., №90640668 від 24.09.2018р. до договору №25/12-ДУ-12.2-956 від 25.12.2012р., складених Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Трейдінг» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (постачальник), їх підписантами було засвідчено прийом-передачу рядового вугілля у загальній кількості 41923,424 тн вугілля кам`яного марки Г(Г2)Р(0-200), в тому числі, і за спірними поставками у вагонах №68296920, №67878645, №67160382, №56872708, №53744900, №56994858 за залізничними накладними №51660066 від 07.09.2018р., №51712305 від 10.09.2018р., №51832012 від 17.09.2018р.

На виконання вимог п.3.6 договору №25/12-ДУ-12.2-956 від 25.12.2012р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» надало Товариству з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Трейдінг» рахунки-фактури №90627128 від 12.09.2018р. №90640668 від 24.09.2018р. до вказаного договору поставки, за змістом яких фактична ціна 1 тн вугілля, направленого за залізничною накладною №51660066 від 07.09.2018р. становила 1384,53 грн без ПДВ, за залізничною накладною №51712305 від 10.09.2018р. 1743,40 грн без ПДВ, за залізничною накладною №51832012 від 17.09.2018р. 1204,37 грн.

Таким чином, приймаючи до уваги, що власником та відправником вантажу у вагонах №68296920, № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , 56994858 було Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», при здійсненні розрахунку недостачі позивач правомірно керувався даними рахунків-фактури №90627128 від 12.09.2018р. №90640668 від 24.09.2018р. до договору №25/12-ДУ-12.2-956 від 25.12.2012р.

У графі 20 залізничних накладних №51660066 від 07.09.2018р., №51712305 від 10.09.2018р., №51832012 від 17.09.2018р. «Найменування вантажу» зазначено, що спірний вантаж (вугілля кам`яне) навантажено нижче бортів у вологому стані.

За приписами п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані становить 2%.

Таким чином, при розрахунку суми збитків від втрати частини вантажу судом застосовано підп.3 п.27 Правил видачі вантажів, відповідно до якого норма природної втрати мінерального палива, до якого відноситься вугілля кам`яне, складає 2%, оскільки останнє було відвантажено у вологому стані.

За даними комерційних актів №481001/125 від 09.09.2018р., №481001/126 від 09.09.2018р., №481001/132 від 15.09.2018р., №481001/144 від 19.09.2018р., №481001/145 від 19.09.2018р., №481001/146 від 19.09.2018р. недостача у вагоні №68296920 становила 6350 кг, у вагоні №67878645 7450 кг, у вагоні №67160382 5050 кг, у вагоні №56872708 12250 кг, у вагоні №53744900 3600 кг, у вагоні №56994858 4150 кг.

Дослідивши розрахунок позовних вимог в частині стягнення збитків за вказаними відправками, суд встановив, що він є арифметично вірним.

Таким чином, з огляду на наведене та з урахуванням змісту комерційних актів, суд дійшов висновку, що відповідач своїх зобов`язань за договором перевезення належним чином не виконав збереження ввіреного йому вантажу не забезпечив, факт недостачі вантажу підтверджений матеріалами справи, внаслідок чого позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 48739,39 грн вартості нестачі вугілля, підлягає задоволенню у повному обсязі.

При цьому, суд зазначає про наступне:

За приписами ст.130 Статуту залізниць України, у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів має одержувач.

Відповідно до ст.133 Статуту залізниць України передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені. Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, залізничні накладні №51660066 від 07.09.2018р., №51712305 від 10.09.2018р., №51832012 від 17.09.2018р. містять переуступний напис про те, що право на пред`явлення претензії та позову передано Товариству з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля». Вказані написи засвідчені підписами генерального директора та головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» (відокремлений підрозділ якого визначений в якості одержувача за накладною) та скріплені печаткою підприємства.

За таких обставин, позивач правомірно звернувся до суду з розглядуваним позовом до відповідача, внаслідок чого заперечення відповідача, викладені у відзиві №2022/400 від 04.04.2019р. відхиляться судом.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1921 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (85043, Донецька область, м.Добропілля, м.Білицьке, вул.Красноармійська, 1а, ) 48739,39 грн вартості нестачі вугілля, а також судовий збір в сумі 1921 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 23.05.2019р.

Повний текст рішення складено та підписано 28.05.2019р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця