ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22 травня 2019 р. Справа № 903/180/19

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участі секретаря судового засідання Хомич О. В., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали по справі № 903/180/19

за позовом Фізичної особи-підприємця Лешика Ігоря Івановича, м. Луцьк

до Луцької міської ради, м. Луцьк

про визнання договору оренди землі поновленим,

за участю представників:

від позивача: Карпук А.С. - адвокат (ордер серія ВЛ № 060897),

від відповідача: Андрусяк І.О. (дов. № 1.1-8/1388/2019 від 15.03.2019),

в с т а н о в и в:

11.03.2019 Фізична особа-підприємець Лешик І.І. звернувся до Господарського суду Волинської області з позовною заявою б/н від 01.03.2019, в якій просить визнати поновленим договір оренди землі від 16.06.2009, укладений між Луцькою міською радою та Фізичною особою-підприємцем Лешиком І.І., на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Також в позовній заяві позивач просив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.03.2019 було відмовлено позивачу у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного провадження; постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 10 квітня 2019 р.

В судове засідання 10.04.2019 представники сторін не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату і час розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень № 550 від 18.03.2019 та № 193 від 18.03.2019.

08.04.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому Луцька міська рада зазначає, що 08.04.2014 на адресу Луцької міської ради надійшов лист від позивача, в якому останній повідомив Луцьку міську раду про намір поновити договір оренди землі на тих самих умовах та на той самий строк.

Листом від 30.04.2014 Луцькою міською радою було повідомлено позивача про необхідність надати визначені документи, зокрема проект додаткової угоди, для вчинення необхідних дій.

Оскільки позивачем необхідна документація була надана Луцькій міській раді 12.06.2014, тобто з порушенням строку, визначеного чинним законодавством, що унеможливило його поновлення в порядку, визначеному п. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", Луцькою міською радою було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою спірної земельної ділянки на загальних підставах.

Позивачем до листа про поновлення договору оренди землі не було додано проекту додаткової угоди, а тому він не може вважатися таким, що належно скористався переважним правом на укладення договору оренди на новий строк. З огляду на це, Луцькою міською радою було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки в загальному порядку.

Відповідач зазначає, що позивачем в позовній заяві не наведено жодної вмотивованої підстави порушення його прав Луцькою міською радою; просить суд у задоволенні позову відмовити.

08.04.2019 від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання у зв'язку із відрядженням представника.

Суд клопотання представника відповідача залишив без задоволення, оскільки явка представника відповідача в судове засідання не визнавалась обов'язковою, представництво інтересів в суді не обмежено певним колом осіб, а тому відповідач не був позбавлений права доручити представництво своїх інтересів іншому представнику.

Ухвалою суду від 10.04.2019 підготовче засідання було відкладено на 25.04.2019; запропоновано позивачу в строк до 24.05.2019 подати відповідь на відзив відповідача № 15-18 від 29.03.2018.

24.04.2019 позивач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав відповідь на відзив б/н від 23.04.2019, в якій вважає твердження, викладені відповідачем у відзиві, помилковими.

В судове засідання 25.04.2019 представник позивача не з'явився, позивач про судовий розгляд був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №431.

Ухвалою суду від 25.04.2019 було закрито підготовче провадження; призначено справу до судового розгляду по суті на 10 травня 2019 р.

В судовому засіданні 10.05.2019 було оголошено перерву до 22 травня 2019 р.

В судовому засіданні 22.05.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача позов заперечив.

В процесі розгляду справи судом встановлено, що 16.06.2009 на підставі рішення Луцької міської ради № 36/99 від 25.02.2009 та № 41/38 від 27.05.2009 між фізичною особою-підприємцем Лешиком Ігорем Івановичем та Луцькою міською радою було укладено договір оренди землі, відповідно до якого Луцька міська рада як орендодавець надає, а фізична особа-підприємець Лешик І. І. як орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, що знаходяться за адресою: м. Луцьк вул. Конякіна, 14 к (п. 1 договору).

В оренду передано земельну ділянку площею 50 кв. м., на земельній ділянці знаходиться торговий павільйон, який належить орендарю на праві власності, а також інші об'єкти інфраструктури, через частину земельної ділянки проходять тепломережі, електрокабель.

В пунктах 9-13 договору оренди землі сторони погодили порядок нарахування та сплати орендної плати за землю.

У відповідності до пунктів 14-15 цього договору земельна ділянка передається в оренду для обслуговування критої зупинки громадського транспорту з торговим павільйоном.

Відповідно до п. 19 договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 15-денний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

Договір оренди землі укладено на 5 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 8 договору).

Орендодавець зобов'язаний, зокрема, у місячний строк з дня надходження клопотання орендаря розглянути питання про продовження дії договору (пункт 28 договору).

Пунктом 42 договору оренди землі визначено, що цей договір набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Договір було зареєстровано 01.07.2009 за № 68 відтак, договір набрав чинності 01.07.2009 та враховуючи п. 8 договору діяв до 01.07.2014.

08.04.2014 на адресу Луцької міської ради позивачем було подано клопотання щодо продовження дії договору оренди землі на новий термін, посилаючись на те, що він є власником нерухомості, яка розміщена на вказаній земельній ділянці.

Вказане клопотання було отримано Луцькою міською радою 08.04.2009р., про що свідчить відтиск штемпеля про реєстрацію вхідної кореспонденції.

В порушення п. 28 договору Луцька міська рада у місячний строк з дня надходження клопотання орендаря не розглянула питання про продовження дії договору.

02.07.2014 року у відповідь на клопотання позивача Луцька міська рада надіслала позивачу лист № С-821/1-020, в якому повідомила, про необхідність надати ряд документів до управлінням земельних ресурсів Луцької міської ради для перевірки відповідності договору оренди землі чинному законодавству України.

Як зазначає позивач, він розпочав збір необхідних документів та продовжував користуватися земельною ділянкою.

26.07.2017 Луцькою міською радою було прийнято рішення № 29/50 «Про надання фізичній особі -підприємцю Лешику І.І. дозволу на розроблення проекту технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на вул. Конякіна 14к» (а.с. 29).

27.12.2018 позивач направив відповідачу два примірники додаткової угоди щодо поновлення договору від 01.07.2009 на тих же умовах і той же строк.

У відповідь на лист позивача від 27.12.2018 Луцька міська рада надіслала лист № 29-13/12/2019 від 29.01.2019, в якому повідомила, що не може підписати додаткову угоду, оскільки до клопотання від 08.04.2014 не було додано проекту додаткової угоди відповідно до ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Позивач зазначає, що у встановлений ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" місячний термін після закінчення строку дії договору оренди землі Луцька міська рада заперечень стосовно користування позивачем спірною земельною ділянкою та поновлення договору оренди землі не висловила, однак, 26.07.2017 рішенням № 29/50 зобов'язала позивача повернути земельну ділянку, що призвело до звернення позивача з позовом до суду.

Відповідно до статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За змістом статті 13 зазначеного Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1-5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

У відповідності до статті 33 Закону України "Про оренду землі", по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі може бути реалізоване шляхом двох окремих правових підстав: перша наведена у ч. 1 - ч. 5 вказаної статті, друга - у ч. 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Якщо орендар та орендодавець у процесі погодження фактично дійшли згоди щодо нових істотних умов договору оренди землі, але не уклали додаткової угоди, то способом захисту прав орендаря буде саме його звернення до суду із позовом про визнання додаткової угоди укладеною на нових узгоджених істотних умовах, а не автоматична пролонгація на попередніх умовах.

Водночас частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

Повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається.

Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме й полягає в тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв'язку з належним виконанням договору оренди землі. Відсутність такого заперечення, як уже зазначалося, може мати прояв у формі "мовчазної згоди".

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах й на той самий строк. Тобто, орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах.

Щодо прав та обов'язків орендодавця, то він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Правову позицію щодо розрізнення цих підстав сформульовано Верховним Судом України, зокрема у постанові від 25.02.2015 у справі № 6-219цс14, у постановах від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц, від 10.09.2018 у справі № 920/739/17, від 29.11.2018 у справах № 920/752/17, № 920/737/17, №920/747/17, № 920/751/17, № 920/746/17, № 920/744/17, № 920/748/17, № 920/749/17.

За змістом ст. 33 Закону України «Про оренду землі» законодавчо відокремлено право на укладення договору оренди на новий строк шляхом укладення додаткової угоди, яке має бути реалізовано до спливу строку договору оренди землі, що закріплено у частинах 1-5 цієї норми від права вважати продовженим договір оренди землі, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди землі за відсутності протягом одного місяця після спливу терміну дії договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні цього договору оренди, визначене у інших частинах цієї статті.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконував і виконує свої зобов'язання згідно з договором оренди, вчасно та в повному обсязі сплачує орендну плату, що підтверджується довідкою Луцького управління Головного Управління ДФС у Волинській області (а.с. 30).

Відповідно до довідки станом на 06.03.2019 у позивача заборгованість з орендної плати за землю відсутня.

За 30 днів до закінчення строку дії договору позивач повідомив відповідача про намір його поновити, як це передбачено умовами договору оренди землі (п. 8) та не суперечить вимогам ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Вказана заява була отримана Луцькою міською радою 08.04.2009р., про що свідчить відтиск штемпеля про реєстрацію вхідної кореспонденції.

Як встановлено судом, відповідач після отримання листа позивача протягом місяця не розглянув його заяву, не узгодив з орендарем істотних умов договору, не прийняв рішення, не уклав додаткової угоди про поновлення договору оренди та не повідомив орендаря про відмову в продовженні договору.

Оскільки заперечень в поновленні договору Луцька міська рада протягом 1 місяця після закінчення дії договору не висловила, то позивач продовжує користуватися земельною ділянкою, виконуючи умови договору оренди в повному обсязі після закінчення строку дії договору.

За встановлених судом обставин належного виконання орендарем обов'язків за договором, своєчасного звернення до орендодавця із листом-повідомленням про поновлення договору орендодавець порушив право позивача на встановлений законом порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому,що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів".

У рішенні Європейського суду з прав людини від 24.06.03 у справі "Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії" встановлено, що особа (орендар) мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження договору оренди і в цілях ст. 1 Першого протоколу таке сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих їй муніципалітетом за орендним договором, та зазначено, що наявність порушень збоку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" в якій він постановив, що ст.1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. З наведеного слідує висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об'єктом правового захисту згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

Користуючись земельною ділянкою з 2009 року та виконуючи належним чином умови договору позивач мав законні сподівання на поновлення строку дії договору після його закінчення.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги те, що протягом терміну дії договору позивач добросовісно користувався наданою в оренду земельною ділянкою відповідно до її цільового призначення, після закінчення строку дії договору оренди землі позивач продовжує до цього часу користуватись орендованою земельною ділянкою та сплачувати за користування орендну плату відповідно до умов договору оренди землі, а заперечень щодо поновлення договору оренди протягом 1 місяця після закінчення його дії на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду Землі» відповідач не висловив, то вимога позивача про визнання поновленим договору оренди землі, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

У зв'язку із задоволенням позову на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України на відповідача покладаються судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору.

Керуючись ст. 2., ст. 9, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 33 Закону України «Про оренду Землі», ст. ст.129, 231, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати поновленим договір оренди землі загальною площею 0,0050 га по вул. Конякіна, 14К у м. Луцьку (кадастровий номер 330160034) для обслуговування торгового павільйону, укладений 16.06.2009 між Луцькою міською радою та Фізичною особою-підприємцем Лешиком Ігорем Івановичем та зареєстрований в Державному реєстрі земель 01.07.2009 за № 68 на тих самих умовах строком на п'ять років - до 01.07.2019.

3. Стягнути з Луцької міської ради (вул. Б. Хмельницького, 19, м. Луцьк, ) на користь Фізичної особи- підприємця Лешика Ігоря Івановича (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 1921 грн. витрат, пов'язаних з оплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено:28.05.2019

Суддя І. О. Якушева