СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2019 р. Справа №922/3429/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В. , суддя Тихий П.В.,

при секретарі судового засідання Шило А.М.,

за участю представників:

позивача Паламаренко Т.І,, посв. адв. №21/1478 від 20.06.2018, свідоцтво серія НОМЕР_1 № НОМЕР_2 /1478 від 20.06.2018, ордер серія ЗР №57113 від 29.01.2019,

відповідача Шевченко Д.С,, посв. адв. №2052 від 07.12.2016, свідоцтво серія НОМЕР_3 №000343 від 07.12.2016, дов. б/н від 27.12.2018,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» (вх.№1320Х/1 від 23.04.2019) на рішення Господарського суду Харківської області від 19.03.2019 у справі №922/3429/18 (м. Харків, суддя Шатерніков М.І., повний текст складено 27.03.2019),

за позовом Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром», м. Суми,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СДМ Груп», м. Харків,

про стягнення 123162,50 грн, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Сумихімпром», 13.12.2018 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «СДМ Груп», про стягнення заборгованості у розмірі 123162,50 грн., з яких: 71537,50 грн. пеня, 51625,00 грн. штраф. Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1847,44 грн. позивач також просить покласти на відповідача. Свої вимоги позивач обґрунтовує порушенням строків поставки товару, передбачених Договором поставки №27-22 від 31.01.2018.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 19.03.2019 у позові відмовлено повністю.

Позивач із рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду, просить суд скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 19.03.2019 у справі №922/3429/18 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі; судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 2881,50 грн покласти на відповідача.

Зокрема, апелянт зазначає, що договором поставки товару не покладено обов`язку на позивача повідомляти відповідачу дату коли він готовий забирати товар, а також направляти будь-які вимоги та довіреності. Відповідач на виконання п. 6.3.1. договору зобов`язаний був забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором, а саме повідомити апелянта про наявність товару в місці, визначеному п. 4.1. договору (а саме склад постачальника в місті Харків). Також відповідач вказує на те, що строки та місце поставки, будь-які іспити товару в присутності комісії є істотними умовами договору, однак відповідні зміни внесені не було; участь ПАТ «Сумихімпром» у випробуваннях та підписання відповідного акту не свідчить про виконання відповідачем обов`язку щодо поставки товару. Крім того, щодо електронного листа про повідомлення позивача про готовність товару, апелянт зазначає, що по-перше, договором не передбачена можливість обміну листами в електронній формі; по-друге, вказана у листі адреса отримувача не є офіційною електронною адресою підприємства, по-третє, в роздруківці вказаного листа вказані зовсім інші умови поставки, ніж передбачені договором №27-22 від 31.01.2018.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.04.2019 відкрито апеляційне провадження.

15.05.2019 до Східного апеляційного господарського суду надійшов відзив від відповідача (вх.№4818), в якому Товариство з обмеженою відповідальністю «СДМ Груп» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін. Зокрема, відповідач зазначає, що матеріалами справи доводиться, що перший раз автотранспорт для навантаження позивача направив до складу відповідача тільки 14.08.2018, доказів присутності транспорту позивача на місці відправки до 14.08.2018 не має; позивачем не надано доказів відмови відповідача надати у розпорядження товар на складі відповідача в період з 07.05.2018 по 14.08.2018; позивачем не надано доказів направлення вимоги до відповідача в період з 07.05.2018 по 14.08.2018 щодо прийняття автотранспорту для навантаження; наявні докази щодо здійснення фактичного повідомлення позивача про готовність товару для відвантаження; наявні докази щодо існування позивачем факту готовності товару до відвантаження до 14.08.2018.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 призначено справу №922/3429/18 до розгляду на 05.06.2019.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2019, у зв`язку з відпусткою судді Хачатрян В.С. для розгляду справи №922/3429/18 визначено наступний склад колегії суддів: суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Тихий П.В.

В судовому засіданні 05.06.2019 представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив задовольнити її в повному обсязі. Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, заслухавши пояснення уповноважених представників, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.01.2018 між ПАТ «Сумихімпром» (покупець, позивач) та ТОВ «СДМ-ГРУП» (постачальник, відповідач) було укладено договір поставки №27-22 (далі-Договір), відповідно до умов якого відповідач зобов`язується передати у власність позивача, а позивач зобов`язується прийняти та оплатити на умовах договору редуктор циліндричний ЦО-750 (передаточне число 5,167) за ціною 737500,00 грн. з ПДВ.

Згідно п.п. 2.1, 2.2. договору, ціна цього договору становить 737500,00 грн. з ПДВ і включає в собі вартість товару на умовами EXW, м. Харків (склад «постачальника», згідно «ІНКОТЕРМС 2010», автотранспортом.

За умовами п. 3.1. договору покупець зобов`язався оплатити на поточний рахунок постачальника наступним чином: 50% вартості товару впродовж 5-ти банківських днів з моменту укладення договору на поставку товару; 50% по факту поставки товару на умовах договору протягом 10 банківських днів.

Порядок поставки товару також узгоджено сторонами у розділі 4 договору, п.п. 4.1, 4.2 якого встановлено, що поставка товару здійснюється автотранспортом на умовами EXW, м. Харків склад «постачальника», згідно «ІНКОТЕРМС 2010», протягом не більше ніж 65 банківських днів з моменту здійснення покупцем попередньої оплати у розмірі 50% вартості товару. Місце поставки м. Харків

У відповідності до п. 4.3 договору, датою поставки товару вважається дата передачі товару покупцю, яка зазначена у видатковій накладній.

Пунктом 7.5 Договору, сторони визначили, що в разі порушення строків постачання товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0.1% вартості не поставленого в строк товару за кожен день прострочення, а також за прострочення понад 30 днів, постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості не поставленого в строк товару згідно зі ст.231 Господарського кодексу України.

Відповідно до п. 10.1 Договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2018, а в частині фінансових зобов`язань до повного їх виконання.

На виконання умов договору позивач платіжним дорученням №949 від 31.01.2018 перерахував відповідачу попередню оплату 50% вартості товару в розмірі 368 750,00 грн. (а.с. 20), що не заперечується відповідачем.

Проте, як зазначає позивач, в порушення взятих на себе зобов`язань щодо дотримання строку поставки товару, узгодженого сторонами у п. 4.1 договору, тобто до 07.05.2018 включно, поставка редуктора циліндричного ЦО-750 (передаточне число 5,167) відповідачем не була здійснена. Оскільки товар було направлено ТОВ «СДМ-ГРУП» до м. Дніпро для проведення іспитів робочої якості редуктора, то ТОВ «Сумихімпром» було позбавлено можливості отримати товар на умовах та в строки передбачені укладеним між сторонами договором.

За таких підстав поставка редуктора циліндричного ЦО-750 (передаточне число 5,167) у відповідності з приписами п. 4.3 договору була здійснена лише 14.08.2018 (а.с. 24-25), тобто із простроченням у період з 08.05.2018 до 14.08.2018 р., у зв`язку із чим позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача, відповідно до п. 7.5. договору штрафні санкції в сумі 123162,50 грн., з яких пеня складає 71537,50 грн. та штраф складає 51625,00 грн.

20.09.2018 ПАТ «Сумихімпром» було направлено вимогу №15-2949 до ТОВ «СДМ ГРУП» щодо сплати штрафних санкцій.

Станом на день пред`явлення даного позову до суду, вимоги ПАТ «Сумихімпром» щодо сплати штрафних санкцій залишились не задоволеними, що стало підставою для звернення до суду з позовом у даній справі.

Таким чином, підставою звернення із даним позовом до суду позивач вказує неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №27-22 від 31.01.2018 щодо дотримання постачальником строків поставки товару, що слугує підставою для нарахування пені та штрафу на підставі п. 7.5. договору.

При прийнятті рішення про відмову в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог до відповідача, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

В силу приписів статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 179 Господарського кодексу України господарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобов`язань і є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 Цивільного кодексу України).

Причиною звернення позивача із позовом до господарського суду є спір про дотримання постачальником строків поставки товару.

В п. 2 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України зазначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ч.1 ст.665 ЦК України).

У статті 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно зі статтею 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, коли він не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Умовами договору поставки №27-22 від 31.01.2018 визначено обов`язок продавця поставити товар на умовах EXW (ІНКОТЕРМС 2010) м. Харків склад постачальника.

Тобто, сторони погодили, що основні умови поставки товару визначаються ними відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс-2010.

Згідно з Інкотермс-2010 усі терміни для зручності в користуванні, що визначають умови поставки, поділяються на чотири групи: Е, F, C, D.

До групи Е входить термін ЕХW-EX WORKS/Франко-завод, що в перекладі означає «самовивіз». Термін «Франко-завод» означає, що продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад на складі). Продавець не відповідає за завантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту. Цей термін покладає мінімальні обов`язки на продавця, а покупець несе всі витрати і ризики у зв`язку з перевезенням товару з площ продавця до місця призначення.

Якщо покупець бажає покласти на продавця додаткові обов`язки, це має бути обумовлено в договорі купівлі-продажу.

У договорі поставки сторонами не узгоджено порядку повідомлення постачальником про готовність товару до завантаження.

Разом з тим, з наданих до матеріалів справи документів вбачається що спілкування між співробітниками сторін відбувалось. Беззаперечних доказів повідомлення постачальником про готовність відвантажити товар покупцю (направлення офіційного листа з повідомленням) до матеріалів справи не надано, проте, як вірно зазначив суд першої інстанції, такі вимоги умовами договору й не узгоджувались сторонами.

Крім того, покупець жодних дій щодо отримання (самовивозу) товару не вчинив; доказів протилежного суду не подано. Натомість, матеріали справи містять нотаріально посвідчені заяви свідків, з яких вбачається, що позивач до 14.08.2018 не здійснював дій щодо отримання товару. Викладені в них обставини позивачем не спростовані.

При цьому, матеріалами справи підтверджено, що обумовлений умовами договору товар був у розпорядженні постачальника та з 08.06.2018 по 06.07.2018 передавався на відповідальне зберігання ТОВ «Промкомплект» з метою проведення іспитів редуктора циліндричного.

Крім того, 04.07.2018 між представниками позивача та відповідача у м. Дніпро було підписано акт приймання редуктора по кількості та якості, проте вчинення дій з боку покупця для отримання товару у відповідності до п. 4.3 договору вчинено не було.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивач був обізнаний про готовність редуктора, а його представник викликався для проведення іспитів м. Дніпро. Разом з тим, не вжив будь-яких дій щодо належного виконання своїх обов`язків по отриманню товару, або пред`явлення вимоги щодо такого отримання, які були відмовлені постачальником.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем, як покупцем, своє право на отримання товару на підставі п. 4.3. договору було реалізовано лише 14.08.2018, проте не доведено жодним належним доказом, що станом на 07.05.2018 року, товар не був доступний покупцю для отримання на умовах розділу 4 договору та саме ці обставини перешкодили реалізації прав позивача на отримання товару у період з травня 2018 по 14.08.2018. Відсутність доказів факту прострочення поставки оплаченого товару зі сторони відповідача, унеможливлює застосування до останнього умови п. 7.5. Договору та нарахування пені та штрафу у спірних правовідносинах.

Колегія суддів погоджується із доводами апелянта про те, що листування за допомогою електронних адрес представників, не є належним, оскільки згідно наданої відповідачем роздруківки з електронної поштової скриньки не вбачається можливість ідентифікувати підписувача цих даних. Доказів ідентифікації автора листів відповідачем не надано (Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Проте, з огляду на наявність показань свідків, підписаного акту приймання редуктора, суд дійшов висновку обґрунтованого висновку про обізнаність позивача щодо готовності товару. Таким чином, позивачу була надана можливість реалізувати своє право на отримання товару. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що в матеріалах справи відсутні докази недобросовісності дій відповідача, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення, у зв`язку з чим підстав для задоволення скарги колегія суддів не вбачає.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 240, 269, п.1, ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумихімпром» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 19.03.2019 у справі №922/3429/18 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 06.06.2019

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов

Суддя П.В. Тихий