номер провадження справи 28/22/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
05.06.2019 Справа № 908/279/19
Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни розглянув заяву ТОВ "Запоріжелітбуд" про здійснення розподілу судових витрат та ухвалення додаткового рішення у справі №908/279/19:
про зобов`язання звільнити земельну ділянку
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.05.2019 у справі №908/279/19 позов товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжелітбуд" до відповідача приватної фірми "СНОВ" задоволено; зобов`язано приватну фірму "СНОВ" (69005, м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 82, кв. 31, ідентифікаційний код 19276584) усунути перешкоди в користуванні місцем для розташування стаціонарних тимчасових споруд за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 30, яке надано в користування товариству з обмеженою відповідальністю "Запоріжелітбуд" (69037, м. Запоріжжя, вул. 12 Квітня, буд. 3-А, ідентифікаційний код 35802404) на підставі договору на право користування місцями для розташування стаціонарних тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності від 01.04.2019 №13, відповідно до схеми розміщення паспорту прив`язки ТС від 04.12.2017 №ТС-В-253/1477; стягнуто з приватної фірми "СНОВ" (69005, м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 82, кв. 31, ідентифікаційний код 19276584) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжелітбуд" (69037, м. Запоріжжя, вул. 12 Квітня, буд. 3-А. ідентифікаційний код 35802404) 1921,00 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну грн. 00 коп.) судового збору.

Повний текст судового рішення складено та підписано 05 червня 2019.

Під час розгляду справи в судових засіданнях від ТОВ "Запоріжелітбуд" приймала участь адвокат Погрібна Світлана Олександрівна, яка діяла на підставі ордеру на надання правової допомоги серія ЗП №128001 від 01.07.2016.

29.05.2019 на адресу суду від ТОВ "Запоріжелітбуд" надійшла заява, відповідно до якої позивач, з посиланням на норми ст. ст. 123, 126, 129, 244 ГПК України просить суд ухвалити додаткове рішення по справі №908/279/19, яким стягнути з приватної фірми "СНОВ" судові витрати у загальному розмірі 11.921,00 грн.

Розглянувши матеріали зазначеної заяви, господарський суд дійшов висновку про відмову у її задоволені виходячи з наступного:

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно зі ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Як свідчать матеріали справи позивач у позовній заяві зазначав, що судові витрати складаються з вже понесених витрат у вигляді підготовки позову, додатків та судового збору. Також зазначив, що очікується понесення витрат, пов`язаних з розглядом справи на: професійну правничу допомогу, залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи, витребуванням доказів та вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду, вартість яких орієнтовно складає по 1000,00 грн. за кожен процесуальний документ, по 1500,00 грн. за участь в одному судовому засіданні представника, та наразі невідомі реальні витрати, понесені свідками, експертами, спеціалістами.

Отже, позивач дотримався положень ст. 129 ГПК України, зазначивши про свій намір стягнути з відповідача судові витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 16 ГПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на правову допомогу. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Згідно ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Визначаючи розмір сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, повинні братися до уваги, зокрема: час, який міг витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні, наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 1 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до п.п.4 ч. 1 ст. 1 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Виходячи зі змісту положень ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої сторонами домовленості.

Відповідно до статті 903 ЦК України плата за договором про надання послуг здійснюється замовником у розмірі, встановленому договором.

Згідно ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (зі змінами та доповненнями) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

В якості доказів уповноваження ОСОБА_1 на представництво інтересів ТОВ "Запоріжелітбуд" в Господарському суді Запорізької області при розгляді спору про зобов`язання ПФ "СНОВ" звільнити земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 :05:005:0056, площею 0,0012 га по АДРЕСА_1 від будь-якого належного їм майна додані договір про надання правової допомоги від 11.01.2019, акт виконаних робіт від 29.05.2019, квитанції до приходного касового ордеру, розрахунок судових витрат від 29.05.2019, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю серії ЗП №001144 від 29.06.2016 та ордер серії ЗП №128001 від 01.07.2016.

При дослідженні умов договору про надання правової допомоги від 11.01.2019, судом було встановлено, що адвокат (Погрібна С.О.) бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором з питання представництва інтересів ТОВ "Запоріжелітбуд" в якості третьої особи по справі № 280/5628/18.

Матеріал справи №908/279/19 містять копію примірника ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 14.03.2019 у справі №280/5628/18 про закриття провадження у справі за позовом Приватної фірми "СНОВ" до Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ТОВ "Запоріжелітбуд".

Отже, виходячи з зазначено вище, приймаючи до уваги положення ст. 599 ЦК України, слід дійти висновку про виконання адвокатом прийнятих на себе зобов`язань за договором про надання правової допомоги від 11.01.2019 та припинення зобов`язань сторін, що регулювалися умовами цього договору.

Таким чином, посилання позивача на договір від 11.01.2019 як на підставу відшкодування понесених витрат на правову допомогу у господарській справі №908/279/19 є безпідставним. Інших доказів суду не надано.

Суд констатує, що заявлені позивачем витрати у розмірі 11.921,00 грн. не є витратами, пов`язаними з розглядом справи №908/279/19 у розумінні ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України, відтак відшкодуванню не підлягають.

Крім того, в судовому засіданні 24.05.2019 при оголошені вступної та резолютивної частини рішення, суд, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, вирішив питання про розподіл судового збору у розмірі 1921,00 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову ТОВ "Запоріжелітбуд" у задоволені заяви про винесення додаткового рішення про відшкодування за рахунок відповідача 11.921,00 грн. судових витрат.

Керуючись ст. ст. 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю "Запоріжелітбуд" в задоволені заяви про винесення додаткового рішення у справі №908/279/19 про відшкодування за рахунок відповідача 11.921,00 грн. судових витрат.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241, 244 ГПК України 05.06.2019.

Суддя О.В. Федорова