УХВАЛА

м. Київ

31.05.2019Справа № 910/6738/19
Господарський суд м. Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІ МЕНЕДЖМЕНТ" (Латвійська Республіка, м. Рига, вул. Калею, 47-1, LV-1050; поштова адреса: 01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 45, к . 100 )

до Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Голій Людмили Ігорівни (01054, м. Київ, вул. Воровського, буд. 36, офіс 1)

про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРІ Менеджмент» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голій Людмили Ігорівни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав.

Розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІ Менеджмент», господарський суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам розділу III Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатись до суду в інтересах іншої особи.

Частинами 1, 3 статті 56 ГПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Отже, процесуальне представництво юридичної особи може здійснюватись як в порядку самопредставництва, так і іншими особами, як представниками юридичної особи за довіреністю.

В порядку самопредставництва юридична особа може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами.

В пункті 6 Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999 у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України зазначається, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Відповідно особи, які представляють юридичну особу за довіреністю і виконують процесуальні дії на підставі наданих їм довіреністю повноважень, виступають від імені цієї особи як довірителя, а не в порядку самопредставництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Статтею 60 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтвердженні, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи іншій документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Приписами ст. 237 ЦК України визначається поняття та підстави представництва, відповідно до ч.ч 1, 3 якої представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представник від імені особи, яку він представляє, здійснює тільки певні юридичні дії внаслідок повноваження. Наявність у представника повноважень є обов`язковою умовою будь - якого представництва.

Частина 4 статті 60 ГПК України визначає, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Суд зауважує, що 30.09.2016 набрав чинності Закон України від 02.06.2016 №1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)".

Згідно з підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України (в редакції Закону № 1401) представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Отже, з 01.01.2019 представництво у суді першої інстанції, у провадженнях, розпочатих після 30.09.2016, має здійснюватися адвокатом. При цьому підписання та/або подання позовної заяви є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва.

Адвокатом згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" є фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Частинами 1-3 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Як вбачається з позовних матеріалів, позовна заява №б/н від 20.05.2019 підписана адвокатом Тоцькою А.О .

На підтвердження повноважень адвоката Тоцької А . О . представляти інтереси від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІ Менеджмент», зокрема, в судових органах надано копію ордеру серія КВ №779859 від 06.05.2019, відповідно до якого Тоцька Алла Олександрівна діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльності №4883 від 28.02.2012 та на підставі договору про надання правової допомоги № 201 від 16.05.2018, а також долучено до позовних матеріалів копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Серія КВ №4883 видане 13.09.2018.

Проте, адвокатом Тоцькою А.О. не надано документ, що підтверджує право представляти права та інтереси позивача в судах, зокрема, подавати та підписувати позови, вчиняти інші дії від імені позивача - договір про надання правової допомоги № 201 від 16.05.2018, який зазначений в ордері серії КВ №779859 від 06.05.2019.

Таким чином, позивачем при оформленні позовної заяви не було дотримано вимог ст. 162 ГПК України, що є підставою для повернення позовної заяви у відповідності до ст. 174 ГПК України.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голій Людмили Ігорівни, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 11.04.2016 нежитлової будівлі автозаправної станції за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 3-а за Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Білоруські нафтопродукти»;

- зобов`язати Державного реєстратора прав на нерухоме майно - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального окрик Голій Людмилу Ігорівну внести записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування усіх реєстраційних дій по реєстрації прав власності на Комплекс будівель і споруд АЗС, що розташовується за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 3, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Білоруські нафтопродукти»;

- відновити право власності на Комплекс будівель та споруд АЗС, що розташовується за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 3, за Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРІ МЕНЕДЖМЕНТ».

Положеннями п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України унормовано, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Відповідно до ст. 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

При цьому, позивачем не визначено повний склад сторін (учасників) судового процесу, щодо позовної вимоги зазначеної у п. 4 про відновлення права власності на Комплекс будівель та споруд АЗС за Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Білоруські нафтопродукти».

Крім того, суд зазначає, що позовна заява не оплачена судовим збором у належному порядку та розмірі.

Так, за приписами п.п.2 п.1 ст.164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Порядок і розмір сплати судового збору встановлений Законом України «Про судовий збір».

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом 01.01.2019 встановлено у розмірі 1921,00 грн.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач заявлено три позовних вимоги немайнового характеру, а саме:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голій Людмили Ігорівни;

- зобов`язати Державного реєстратора прав на нерухоме майно - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального окрик Голій Людмилу Ігорівну внести записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- відновити право власності на Комплекс будівель та споруд АЗС за Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРІ МЕНЕДЖМЕНТ».

Враховуючи викладене, при зверненні з позовом до суду позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 5763,00 грн.

Проте, позивачем надано суду квитанцію № 266810029 від 24.05.2019 про сплату судового збору за подання позову до суду лише у розмірі 1921,00 грн.

Таким чином, позивачем не доплачено судовий збір та не надано належних доказів сплати судового збору у розмірі 3 842,00 грн., а тому суд дійшов висновку, що позивачем не дотримано вимог Господарського процесуального кодексу України та не сплачено судовий збір за подання позовної заяви до суду.

Також, слід звернути увагу, що у відповідності до змісту позовної заяви, позивач зазначає 25.12.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бабенко В.В. було посвідчено Договір куп віл-продажу нежитлового будинку автозаправної станції, споруд та обладнання автозаправної станції № 2137 за адресою: м. Київ вул. Озерна, 3, згідно умов якого, ТОВ «МЕНГА» продало, а ТОВ «Торговий дім «Білоруські нафтопродукти» придбало АЗС у приватну власність. Державну реєстрацію права власності було здійснено « 01» березня 2012 року, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 0. В подальшому, 01.12.2013 між ТОВ «ТД «Білоруські нафтопродукти» та Акціонерним товариством «Baltic International Bank» було укладено Іпотечний договір, посвідчений «ватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бабенко В.В. та зареєстровано реєстрі за №438, 439, у відповідності до умов Іпотечного договору Іпотекодавець (ТОВ ТД «Білоруську нафтопродукти») передав в іпотеку Іпотекодержателю (AT «Балтік Інтенешнл Банк») Комплекс будівель і споруд АЗС, що розташовується за адресою: місто Київ, вулиця Озерна, 3, в якості забезпечення виконання грошових зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Вірго Намі» визначених Договором кредитної лінії №36/08/12 від 12.06.2012.

11.03.2015 між Акціонерним товариством «Baltic International Bank» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРІ МЕНЕДЖМЕНТ» було укладено Договір купівлі продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І. В. та зареєстровано в реєстрі за №669, та право власності позивача на вказане майно зареєстроване 11.03.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В.

У відповідності до пояснень позивача, 11.04.2016 приватним нотаріусом Приватним нотаріусом КМНО, Голій Л.І., яка діяла як державний реєстратор, без будь-якої належної на те правової підстави, незважаючи на наявну у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформацію, щодо припинення права власності ТОВ «Торговий дім «Білоруські нафтопродукти», реєстрацію іпотеки на зазначений об`єкт і перехід права власності до ТОВ «ТРІ МЕНЕДЖМЕНТ», прийнято рішення про державну реєстрацію права власності та відкрито новий на Комплекс будівель та споруд АЗС за ТОВ «Торговий дім «Білоруські нафтопродукти» на підставі технічного паспорту.

Таким чином, позивачем не визначено та не обґрунтовано у позовній заяві третіх осіб, відносно яких, у разі винесення рішення у даній справі, таке рішення вплине на їх права та обов`язки.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України, позивачем не надано належні докази щодо підтвердження права у адвоката представляти права та інтереси позивача в судах, належним чином не визначено повний склад сторін (учасників) судового процесу, щодо позовної вимоги зазначеної у п. 4, докази сплати судового збору у розмірі 3 842,00 грн., не визначено третіх осіб, на права та обов`язки яких вплине рішення у даній справі.

У відповідності до п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо, заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Згідно із ч.8 ст.174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Товариству з обмеженою відповідальністю «ТРІ Менеджмент» з додатками.

Додатки: - позовна заява та додані до неї документи на 61 аркушах.

Ухвала набирає законної сили 31.05.2019 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги у строк визначений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л. Г. Пукшин