ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/277/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

секретар судового засідання Казмерчук М.Т.

за участю представників:

позивача: Рижов С.Є. , ордер серія СМ № 283 від 27.12.2018 р.

відповідача: Половинка Б.М., довіреність від 28.02.2019 р.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом ФО П Левченко Олени Іванівни , м. Суми, до товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейд-Виробництво", м. Харків, про стягнення 228039,55грн.

здійснюється фіксування судового процесу технічними засобами - програмно апаратним комплексом "Діловодство суду", серійний номер диска CD-R 922/277/19

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа-підприємець Левченко Олена Іванівна, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейд-Виробництво", про стягнення 211 132,02 грн. основної заборгованості, 13 865,31 грн. інфляційних втрат; 3 042,22 грн. 3% річних. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04 лютого 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/277/19 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

22 лютого 2019 року, ухвалою суду, відмовлено позивачу в задоволені клопотання (вх. № 4656 від 21 лютого 2019 року), поданого в порядку ст. 197 ГПК України. 04 березня 2019 року, ухвалою суду, відмовлено відповідачу в задоволені клопотання (вх. № 5474 від 04.03.2019 р.). Ухвалою суду від 05 березня 2019 року задоволено клопотання позивача, в порядку ст. 197 ГПК України. Протокольною ухвалою суду від 19 березня 2019 року судом долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву, на підставі ст.ст. 42, 165, 178, 232 ГПК України з залишенням його без розгляду. 21 березня 2019 року, ухвалою суду, задоволено клопотання позивача, в порядку ст. 197 ГПК України. Ухвалою суду від 22 березня 2019 року судом задоволено клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву (вх. № 6928 від 20 березня 2019 року), поновлено відповідачу пропущений процесуальний строку на подання до суду відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу, в порядку ч. 4 ст. 166 ГПК України, строк на подання до суду відповіді на відзив - до 26 березня 2019 року; встановлено відповідачу, в порядку ч. 4 ст. 167 ГПК України, строк на подання до суду заперечень - до 01 квітня 2019 року. 01 квітня 2019 року, ухвалою суду, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 04 травня 2019 року. Ухвалою суду від 04 квітня 2019 року відмовлено позивачу в задоволені клопотань (вх. № 4656 від 21 лютого 2019 року та вх. № 5600 від 04 березня 2019 року), поданих в порядку ст. 197 ГПК України. 10 квітня 2019 року, ухвалами суду, задоволено клопотання позивача, в порядку ст. 197 ГПК України; продовжено позивачу процесуальний строк на подання до суду відповіді на відзив до 10 квітня 2019 року з її (відповіді на відзив) приєднанням до матеріалів справи; виправлено описку, допущену у вступній частині ухвали господарського суду Харківської області по справі № 922/277/19. Ухвалою від 22 квітня 2019 року відмовлено відповідачу в задоволенні клопотання (вх. № 9840 від 22 квітня 2019 року), в порядку ст. 119 ГПК України, про поновлення строку; продовжено відповідачу процесуальний строк на подання до суду заперечень до 22 квітня 2019 року з долученням заперечень до матеріалів справи. Протокольною ухвалою суду від 22 квітня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06 травня 2019 року, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 185, ст. 232 ГПК України. 24 квітня 2019 року судом задоволено клопотання позивача, в порядку ст. 197 ГПК України. 06 травня 2019 року судом розпочато розгляд справи по суті. 06 травня 2019 року по розгляду даної справи судом оголошено перерву до 21 травня 2019 року, на підставі ч. 2 ст. 216 ГПК України. 21 травня 2019 року розгляд справи, відповідно ч. 6 ст. 216 ГПК України, продовжено зі стадії, на якій було оголошено перерву.

В призначене судове засідання 21 травня 2019 року представники сторін з`явилися. Під час розгляду справи по суті позивачем позовні вимоги підтримано в повному обсязі, відповідачем позовні вимоги не визнано в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

01 вересня 2018 року між позивачем (перевізник) та відповідачем (замовник) було укладено договір надання послуг № 20/К4 з перевезення вантажів автомобільним транспортом. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.4 договору, замовник зобов`язується надавати для перевезення вантажі, а перевізник приймати їх та виконувати для замовника перевезення вантажів за заявками замовника. Обсяг вантажів, строки, місце завантаження та розвантаження, умови маркування, пакування та перевезення обумовлюються цим договором та додатками до нього. Перевізник зобов`язаний виконувати перевезення, а замовник має забезпечити приймання та відпуск вантажів у порядку та строки обумовлені цим договором та додатками. Сторони домовилися, що при наданні послу за цим договором перевізник з метою контролю за рухом та станом транспортних засобів зобов`язаний встановити GPS-трекери, навігатори (технічне обладнання супутникового моніторингу) та/або інші приймально - передавальні пристрої, призначені для контролю та дистанційного стеження за місцезнаходженням транспортних засобів, на транспортні засоби перевізника. Данні GPS-трекерів, навігаторів (технічного обладнання супутникового моніторингу) та/або інших приймально - передавальних пристроїв, призначених для контролю та дистанційного стеження за місцезнаходженням транспортних засобів, будуть використані в процесі надання послуг для підтвердження фактів обліку пробігу транспортних засобів, відхилення від маршруту та незапланованих зупинок. Сторони погоджуються, що за показниками (даними) GPS-трекерів, навігаторів (технічного обладнання супутникового моніторингу) та/або інших приймально - передавальних пристроїв, призначених для контролю та дистанційного стеження за місцезнаходженням транспортних засобів, будуть визначатися результати та якість послуг, наданих перевізником. Перевізник зобов`язаний, зокрема, встановити на автомобілі (транспортні засоби), що здійснюють перевезення вантажів, GPS-трекери, навігатори (технічне обладнання супутникового моніторингу) та/або інші приймально - передавальні пристрої, призначені для контролю та дистанційного стеження за місцезнаходженням транспортних засобів (п. 2.1, 2.1.7 договору). Замовник зобов`язаний, у випадку, якщо інше не передбачено заявкою - додатком до цього договору, до прибуття автомобілів від завантаження підготувати вантаж для перевезення: затарувати, опломбувати, замаркувати, згрупувати по вантажоодержувачах, заповнити в документах на перевезення вантажів потрібні відомості по кожному вантажоодержувачу окремо, виписати у разі потреби перепустки на право проїзду автомобіля до місця завантаження і на право вивезення вантажу. Перевірити поданий автомобіль, включаючи й універсальні контейнери, за для забезпечення як фізичного, так і якісного збереження пред`явленого вантажу (п.п. 2.2, 2.2.1, 2.2.2 договору). Договірна вартість транспортних послу за цим договором визначається в заявках до договору або відповідно до накладних. Остаточний розрахунок сторони проводять після повного виконання робіт перевізником за цим договором з врахуванням всіх підтверджених витрат або витрат що були вимушені в зв`язку з прихованими складнощами, що не були відомі сторонам до початку надання послуг, але в будь - якому разі всі додаткові витрати повинні бути підтверджені Замовником в письмовому вигляді. Розрахунок з перевізником за цим Договором проводиться в безготівковому порядку шляхом сплати вартості послуг на поточний рахунок перевізника. Вартість послуг вважається сплаченою замовником в момент її зарахування на розрахунковий рахунок перевізника (п.п. 3.1, 3.2, 3.2, 3.4 договору). Приймання виконаних послуг здійснюється замовником за актом приймання - передачі. У разі претензії щодо неналежного виконання послуг за цим договором замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отриманні від перевізника акту приймання - передачі повинен письмово надати перевізнику свої претензії, у такому разі акт приймання - передання підписується після узгодження заявлених претензій (п. 4.1 договору). У випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору (надалі порушення договору), сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним в Україні законодавством. У випадку не встановлення та/або встановлення несправних GPS-трекерів, навігаторів (технічного обладнання супутникового моніторингу) та/або інших приймально - передавальних пристроїв, призначених для контролю та дистанційного стеження за місцезнаходженням транспортних засобів відповідно до п. 1.4 та п. 2.1.8 даного договору, перевізник зобов`язується сплатити замовнику штраф у розмірі 100% від суми послуг за цим договором, але в будь - якому випадку не менше 100 000 (сто тисяч) гривень. При цьому, сторони домовились, що на суму штрафу замовник має право зменшити виплату перевізнику суми послуг за цим договором. Належним підтвердженням не встановлення та/або встановлення несправних GPS-трекерів, навігаторів (технічного обладнання супутникового моніторингу) та/або інших приймально - передавальних пристроїв, призначених для контролю та дистанційного стеження за місцезнаходженням транспортних засобів, є супровідний лист (претензія) замовника направлений на адресу перевізника поштою або у інший спосіб (п.п. 5.1, 5.12 договору). Відповідно до п. 8.1 договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до "31" грудня 2018 р., але в будь якому випадку до моменту повного виконання по ньому зобов`язань сторонами. На виконання умов вказаного договору між сторонами погоджено та підписано заявку-додаток № 1 від 01 вересня 2018 року.

Як вказує позивач у позовній заяві, останнім в повному обсязі виконано умови договору та надано відповідачу послуги з перевезення, що підтверджується наявними в матеріалах справи: - 1) актами надання послуг: № 10 від 04 жовтня 2018 року на суму 111 528,38 грн.; № 11 від 05 жовтня 2018 року на суму 103 018,91 грн.; № 12 від 08 жовтня 2018 року на суму 152 789,04 грн.; № 13 від 10 жовтня 2018 року на суму 198 377,87 грн.; № 1214 від 08 жовтня 2018 року на суму 22 729,85 грн.; № 1591 від 12 жовтня 2018 року на суму 96 263,31 грн.; № 19 від 23 жовтня 2018 року на суму 133 636,00 грн.; № 20 від 02 листопада 2018 року на суму 223 157,63 грн.; № 22 від 12 листопада 2018 року на суму 11 132,01 грн.; - 2) рахунками на оплату: № 10 від 04 жовтня 2018 року на суму 111 528,38 грн.; № 11 від 05 жовтня 2018 року на суму 103 018,91 грн.; № 12 від 08 жовтня 2018 року на суму 152 789,04 грн.; № 13 від 10 жовтня 2018 року на суму 198 377,87 грн.; № 14 від 12 жовтня 2018 року на суму 86 550,20 грн.; № 15 від 12 жовтня 2018 року на суму 9 713,16 грн.; № 18 від 08 жовтня 2018 року на суму 291,67 грн.; № 19 від 23 жовтня 2018 року на суму 133 636,00 грн.; № 20 від 02 листопада 2018 року на суму 223 157,63 грн.; № 22 від 12 листопада 2018 року на суму 11 132,01 грн. Втім, відповідач лише частково розрахувався за надані позивачем послуги з перевезення вантажу, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 211 132,02 грн., що й стало для позивача підставою для звернення з даним позовом до суду.

Відповідач проти задоволення позову заперечує в повному обсязі та вказує на те, що строк на оплату наданих послуг ще не настав; більш того позивачем не було дотримано п. 2.1.7 договору, відповідно до якого перевізник зобов`язується встановити на автомобілі (транспортні засоби), що здійснюють перевезення вантажів, GPS-трекери, навігатори (технічне обладнання супутникового моніторингу) та/або інші приймально-передавальні пристрої, призначені для контролю та дистанційного стеження за місцезнаходженням транспортних засобів, які встановлено не було, через що відповідачем було направлено на адресу позивача лист (претензію) за вих. № 80/03 від 15 березня 2019 року, яким повідомлено про зменшення суми послуг за договором на суму штрафу - 100 000,00 грн.(п. 5.12 договору). Відповідач також вказує про часткову сплату коштів у розмірі 11 132,01 грн, яка (сплата) передувала зверненню позивача з даним позовом до суду, і яка не врахована позивачем при формуванні суми заборгованості (платіжне доручення № АВ0000728 від 24 січня 2019 року).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. В розумінні статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). До частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, - господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Згідно статтям 901, 902 та 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) особисто зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За статтями 909 ЦК України та 307 ГК України, яка є аналогічною вказаній статті ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Частиною 1 ст. 50 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо). Істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами. Договір про перевезення вантажів - двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентуються обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов`язки та відповідальність сторін щодо їх додержання (п. 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 р.). За змістом ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи те, що позивачем було надано відповідачу послуги з перевезення вантажу, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами надання послуг, які підписано представниками сторін та скріплено печатками їх підприємств, факт надання яких (послуг) не заперечується й відповідачем, враховуючи проведену відповідачем часткову оплату отриманих послуг, у відповідача наявна заборгованість за наданні послуги з перевезення вантажу у розмірі 200 000,01 грн. (частково несплачена вартість наданих послуг згідно акту № 20 від 02 листопада 2018 року за рахунком на оплату № 20 від 02 листопада 2018 року), з огляду на що позов в цій частині є обґрунтованим та задовольняється судом. Решта позову в частині стягнення з відповідача 11 132,01 грн. заборгованості за надані послуги з перевезення є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню через її оплату відповідачем до звернення позивача з даним позовом до суду (оплату проведено 24 січня 2019 року, що підтверджується платіжним дорученням № АВ0000728, позов подано до суду 29 січня 2019 року за допомогою поштової установи).

Твердження відповідача про те, що строк на оплату наданих послуг з перевезення ще не настав, відхиляються судом виходячи з наступного.

По-перше, пунктами 3.2 та 4.1 договору надання послуг № 20/К4 з перевезення вантажів автомобільним транспортом від 01 вересня 2018 року встановлено, що остаточний розрахунок сторонами проводиться після повного виконання робіт перевізником за цим договором з врахуванням всіх підтверджених витрат або витрат що були вимушені в зв`язку з прихованими складнощами, що не були відомі сторонам до початку надання послуг, але в будь-якому разі всі додаткові витрати повинні бути підтверджені замовником в письмовому вигляді. Приймання виконання послуг здійснюється замовником за актом приймання-передачі. У разі претензій щодо неналежного виконання послуг за цим договором замовник протягом 5 робочих днів з моменту отриманні від перевізника акту приймання-передачі повинен письмово надати перевізнику свої претензії, у такому разі акт приймання-передачі підписується після узгодження заявлених претензій. Як зазначалося вище в даному рішенні суду, в матеріалах справи наявні підписані обома сторонами акти надання послуг, що є підставою, у відповідності до вище вказаних пунктів 3.2 та 4.1 договору, для проведення відповідачем оплати наданих послуг з перевезення (у відповідача виникає обов`язок на оплату з наступного дня після підписання акта приймання-передачі). По-друге, сам відповідач зазначає, що відповідно до п. 14.4 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в України, оплата послуг за перевезення вантажів проводиться замовником (в даному випадку відповідачем) на підставі рахунків перевізника (в даному випадку позивача), а як вбачається з банківської виписки від 29.01.2019 р. (звіт про опреації з 01.10.2018 по 25.12.2018) 20.11.2018 р. вищевказаний рахунок № 20 від 02.11.2018 р. частково сплачений відповідачем, що підтверджує факт отримання ним, зокрема даного рахунку позивача на оплату послуг з перевезення вантажу.

Твердження відповідача про зменшення суми боргу на 100 000,00 грн., на підставі п. 5.12 договору також не відповідає дійсності, з огляду на наступне.

Так, дійсно п. 5.12 договору встановлено, що у випадку не встановлення та/або встановлення несправних GPS-трекерів, навігаторів (технічногообладнання супутникового моніторингу) та/або інших приймально-передавальних пристроїв, відповідно до п. 1.4 та 2.1.8 даного договору, перевізник зобов`язується сплатити замовнику штраф у розмірі 100% від суми послуг за цим договором, але в будь-якому випадку не менше 100 000,00 грн. При цьому, сторони домовилися, що на суму штрафу замовник має право зменшити виплату перевізнику суми послуг за цим договором. Належним підтвердженням не встановлення та/або встановлення несправних GPS-трекерів, навігаторів (технічного обладнання супутникового моніторингу) та/або інших приймально-передавальних засобів, є відповідний лист (претензія) замовника, направлена на адресу перевізник поштою або у інший спосіб. Водночас, п. 2.2.2 договору замовник зобов`язаний перевірити поданий автомобіль, включаючи контейнери, за для забезпечення як фізично, так і якісного збереження пред`явленого вантажу, а згідно п. 1.4 договору сторони погодили, що за показниками (даними) GPS-трекерів, навігаторів (технічного обладнання супутникового моніторингу) та/або інших приймально-передавальних пристроїв, призначених для контролю та дистанційного стеження за місцем знаходження транспортних засобів, будуть визначатися результати та якість послуг, наданих перевізником. Тобто, умовами договору передачено, що дані GPS-трекерів, навігаторів (технічного обладнання супутникового моніторингу) та/або інших приймально-передавальних пристроїв необхідні саме для визначення результатів та послуг, наданих перевізником, та які прийняті відповідачем без зауважень з огляду на наявні в матеріалах справи акти наданих послуг, які підписано відповідачем без зауважень та скріплено печаткою підприємства-відповідача та умов п. 4.1 договору. Більш того, сам відповідач додає до відзиву на позовну заяву інформацію з системи супутникового моніторингу, з якої вбачається рух автотранспорту, що підтверджує встановлення на автомобілях відповідача вказаного вище обладнання. Крім того, відповідачем підписано без зауважень акти наданих послуг з перевезення, які частково оплачено, без жодних зауважень, і лише після звернення з даним позовом до суду (29 січня 2019 року) направлено на адресу відповідача лист (претензію) за вих. № 80/03 від 15 березня 2019 року про надання послуг з невстановленим GPS-трекером, як наслідок зменшення суми боргу на суму штрафу у розмірі 100 000,00 грн.

Розглянувши частину позовних вимог про стягнення з відповідача 3 042,22 грн. 3% річних та 13 865,31 грн. інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як свідчать матеріали справи, період нарахування заявлених позивачем до стягнення сум інфляційних втрат та 3% річних за розрахунком визначено вірно, згідно діючого законодавства, однак при перевірці розрахунку розміру 3% річних та інфляційних втрат за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт" Закон 9.1.3", судом встановлено, що загальний розмір 3% річних становить 2 354,44 грн., а інфляційних втрат - 13 432,59 грн. За таких обставин, позов в частині стягнення на користь позивача з відповідача 3% річних у розмірі 2 354,44 грн. та інфляційних втрат у розмірі 13 432,59 грн. є обґрунтованим, правомірним. Частина позовних вимог про стягнення з відповідача 687,78 грн. 3% річних та 432,72 грн. інфляційних втрат є необґрунтованою та безпідставно заявленою з викладених вище підстав (невірний розрахунок).

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у розмірі 3 236,80 грн. покладається на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.1-5, 10-13, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 130, 194, 195, 196, 201, 208-210, 216-220, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейд-Виробництво" (61052, м. Харків, вул. Дмитрівська, 31/35, ) на користь фізичної особи-підприємця Левченко Олени Іванівни ( АДРЕСА_1, код ІПН НОМЕР_1 ) 200 000,01 грн. основного боргу, 13 432,59 грн. інфляційних втрат, 2 354,44 грн. 3% річних та 3 236,80 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "30" травня 2019 р.

Суддя Н.В. Калініченко