ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2019 року Справа № 908/2571/18

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 415а

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач),

суддів Подобєд І.М., Орєшкіної Е.В.

секретар судового засідання Абадей М.О.

Представники сторін:

від позивача: Компанець Н.М., представник, довіреність №637 від 17.04.2019,

від позивача: Прокомчук М.О., представник, довіреність №646 від 17.04.2019,

від відповідача: представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Владар Україна на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.01.2019 у справі №908/2571/18 (суддя Дроздова С.С., повне рішення складено 25.01.2019)

за позовом: Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі філії Центр забезпечення виробництва Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Владар Україна, м. Запоріжжя

про стягнення 23 093 грн 37 коп

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі філії Центр забезпечення виробництва Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, в подальшому перейменоване на Акціонерне товариство Українська залізниця в особі філії Центр забезпечення виробництва (надалі позивач) звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Владар Україна (надалі - відповідач) про стягнення штрафних санкцій 23093,37 грн, з яких пеня 9829,17 грн, штраф 13 264,20 грн. Позов обгрунтовано тим, що відповідач порушив договірні зобов`язання щодо своєчасної та в повному обсязі поставки товару за договором №ЦЗВ-03-11517-01 від 01.12.2017.

Відповідач проти позову заперечував частково, вказуючи, що товар поставив в повному обсязі та із незначним простроченням.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.01.2019 у справі №908/2571/18 (суддя Дроздова С.С.) позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Владар Україна на користь Акціонерного товариства Українська залізниця в особі філії Центр забезпечення виробництва 23093,37 грн штрафних санкцій, 1762,00 грн - судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що позивач довів належними доказами прострочення постачання товару та його постачання не в повному обсязі, в зв`язку з чим наступають правові наслідки, передбачені договором, у вигляді сплати пені та штрафу.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось ТОВ Владар Україна, в якій, посилаючись на неповне встановлення судом фактичних обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати, прийняти нове рішення про часткове задоволення позову в сумі 3468,72 грн штрафу, 554,99 грн пені та 307,00 грн судового збору.

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- суд невірно встановив фактичні обставини справи, а саме щодо факту та дат поставки товару та прийшов до помилкового висновку щодо непоставки товару на суму 47 748,00 грн, оскільки відповідно до умов договору датою поставки є дата приймання товару, а не дата затвердження акту керівництвом служби позивача;

- суд не застосував положення Закону України «Про державні закупівлі», не надав оцінки тендерній пропозиції та не врахував, що умови договору не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції, зокрема, і щодо строків поставки та ціни закупівлі;

- суд не врахував положення ч. 3 ст. 509, ст. 614 ЦК України щодо відсутності ознак вини в діях відповідача в частині порушення термінів поставки, а відлік строку поставки починається з 29.01.2018 і закінчується 29.03.2018 та в цей термін було поставлено товар на суму 100 271,20 грн, тому позивач має право на нарахування 3468,72 грн штрафу та 554,99 грн пені.

На підставі протоколу від 25.02.2019 автоматизованого розподілу справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду справу було прийнято до свого розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач), суддів Подобєд І.М., Орєшкіної Е.В. (ухвала від 09.04.2019), за клопотанням відповідача від 18.04.2019 справу призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін та за клопотанням позивача від 13.05.2019 судове засідання проводиться в режимі відеоконференції.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає рішення суду законним та обгрунтованим, посилається, що матеріалами справи повністю доведено факт прострочення постачання товару та він вірно визначив період прострочення та обрахував пеню і штраф.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та його неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті (ч. 12 ст. 270 ГПК України).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про її часткову обгрунтованість з огляду на наступне.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.12.2017р. між ПАТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» - Замовник та Товариством з обмеженою відповідальністю «Владар Україна» - Постачальник було укладено Договір поставки №ЦЗВ-03-11517-01 (надалі договір), згідно умов якого Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність, а Замовник прийняти та оплатити Продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується в специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору, на умовах, що викладені у цьому Договорі, а саме частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху (запасні частини до пасажирських вагонів) - п.1.1., 1.2. договору.

Умови постачання товару визначені у розділі 5 договору, а саме Постачальник зобов`язаний здійснити поставку продукції автомобільним або залізничним транспортом на умовах СРТ (перевезення сплачено до...) - пункт призначення - згідно рознарядки замовника (відповідно до вимог «ІНКОТЕРМС» ред. 2010). Вантажовідправником може бути третя особа, зазначена Постачальником (п. 5.1 Договору).

Поставка продукції проводиться партіями протягом терміну дії Договору, тільки після письмової рознарядки Замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності Замовника до прийому Продукції. Відповідальність за достовірність інформації, яка вказується у рознарядці, несе Замовник. Рознарядка надається Постачальнику в оригіналі шляхом направлення поштою цінного листа з описом вкладення та направленням сканкопії рознарядки електронним листом із застосуванням електронної пошти. Після отримання рознарядки по електронній пошті постачальник повинен протягом доби направити замовнику лист на електронну пошту Замовника, що підтверджує отримання рознарядки та повідомлення про готовність виконання рознарядки у зазначений термін Кожна партія продукції постачається протягом 30-ти (тридцяти) календарних днів з дати письмової рознарядки Замовника, якщо інше не вказано у рознарядці (п. 5.2 Договору).

За порушення строків постачання товару у п.10.1. договору сторони визначили відповідальність у вигляді сплати пені у розмірі 0,1% від суми непоставленої в строк продукції на умовах, передбачених п.5.2. договору, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 15 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 15% від суми непоставленої в строк продукції.

Сторонами була укладена додаткова угода №1 від 29.12.2017 та Специфікація №2, в яких сторони визначили найменування, обсяг, ціну та загальну вартість товару, що підлягає постачанню на суму 123 396,00 грн з ПДВ.

На виконання умов договору та Специфікації №2 позивач склав рознарядку від 30.12.2017 за №ЦЗВ-20/6432, яку відправив відповідачу поштою 03.01.2019, що підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення у цінний лист. В подальшому 29.01.2019 ним була направлена відповідачу рознарядка від 26.01.2019, в якій він конкретизував попередню рознарядку за місцем знаходження одержувачів товару та обсягами за кожним таким одержувачем структурним підрозділом позивача.

Відповідач поставив передбачену рознарядкою продукцію на загальну суму 123 396,00 грн з ПДВ, що підтверджується наступними актами приймання-передачі продукції:

- №34 від 29.01.2018 на суму 9492 грн;

- №36 від 29.01.2018 на суму 16272 грн;

- №39 від 29.01.2018 на суму 9204 грн;

- №44 від 27.02.2018 на суму 40680 грн;

- б/н від 27.02.2018 на суму 8424,00 грн;

- №50 від 27.02.2018 на суму 16200,00 грн;

- №87 від 23.04.2018 на суму 23124,00 грн.

Посилаючись на порушення строків постачання товару позивач звернувся з даним позовом та просив стягнути пеню в сумі 9 829,17 грн за загальний період прострочення з 30.01.2018 до 30.07.2018 та за прострочення поставки товару на суму 88428,00 грн понад 15 днів штраф 13 264.20 грн.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`зується передати (поставити) другій стороні покупцеві товар, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного кодексу України. Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як вбачається з умов договору та рознарядки, строк поставки товару встановлено 30 днів з моменту письмової рознарядки, яка направляється замовником. Судом вище встановлено, що така рознарядка від 30.12.2017 за №ЦЗВ-20/6432 була відправлена відповідачу поштою 03.01.2019. Доказів отримання її матеріали справи не містять, втім враховуючи норматив міжобласного поштового пробігу, визначений Правилами надання послуг поштового зв`язку - 5 днів, суд доходить висновку, що строк постачання товару сплинув 07.02.2018р.

Доказів надіслання та отримання електронної заявки матеріали не містять, умови п. 5.2 Договору визначають, що кожна партія продукції постачається протягом 30-ти (тридцяти) календарних днів саме з дати письмової рознарядки Замовника. Тому, позивач помилково вважає, що строк постачання товару сплив 29.01.2018. Суд першої інстанції не надав оцінки вказаним доказам та умовам договору і безпідставно погодився з доводами позивача в цій частині.

Апеляційний суд частково погоджується з доводами відповідача щодо строку постачання товару, оскільки договором чітко визначено початок та кінець його перебігу. Надання позивачем розгорнутої заявки не впливає на цей строк та можливість відповідача поставити товар, про що також свідчить часткове постачання товару 29.01.2018. Щодо доводів відповідача про неврахування судом положень Закону України «Про державні закупівлі» та тендерної пропозиції колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до приписів ст. 629 Цивільного кодексу України саме договір є обов`язковим до виконання. Відповідність умов договору умовам тендерної пропозиції оцінюється на стадії укладання договору. Спірний договір сторонами укладений та судом недійсним не визнано.

Судом також встановлено, що частина товару на суму 34 968 грн була поставлена в строк 29.01.2018, що не оспорюється сторонами.

Товар на суму 65304 грн було поставлено 27.02.2018, тобто з простроченням з 08.02. по 26.02.2018 - 19 днів. Пеня за даний період прострочення складає 65304 грн х 0,1% х 19 = 1240,89 грн.

Залишок товару на суму 23124 грн було поставлено відповідачем 23.04.2018, тобто з простроченням 74 дні. Пеня за даний період прострочення складає 23124 грн х 0,1% х 74 = 1711,62 грн. Всього пеня становить 2 952,51 грн.

Відповідач надав суду відзив від 07.12.2018, в якому перелічив всі здійснені ним поставки, документи, які це підтверджують із зазначенням сум та кінцевих одержувачів, а також акт приймання-передачі продукції від 27.02.2018 на суму 8 424 грн та зазначив, що не може надати інші акти з поважних причин.

Незважаючи на те, що весь товар було поставлено до звернення позивача з позовом, останній ввів суд в оману, вказавши на непоставку товару на суму 47 748,00 грн, та нарахувавши пеню за період до 30.07.2018.

Суд першої інстанції проігнорував доводи відповідача, не з`ясував повно та об`єктивно обставини справи щодо постачання товару, погодившись повністю з позицією позивача, та безпідставно стягнув з відповідача пеню в сумі 6876,66 грн. В цій частині в позові слід відмовити.

Щодо розрахунку штрафу, то він розрахований позивачем правомірно, оскільки прострочення постачання товару понад 15 днів (до 24.02.2018) мало місце на суму 88428 грн. Тому в частині стягнення штрафу рішення суду першої інстанції є законним.

За встановлених апеляційним судом обставин справи рішення суду першої інстанції, як прийняте при неповновному з`ясуванні обставин справи, та невідповідності висновків суду цим обставинам, підлягає зміні в частині суми стягненої пені та розподілу судових витрат. В іншій частині рішення суду залишається без змін. В зв`язку з викладеним апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати у справі відносяться на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Владар Україна на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.01.2019 у справі №908/2571/18 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Запорізької області 21.01.2019 у справі №908/2571/18 змінити в частині суми стягненої пені та розподілу витрат у справі.

В цій частині прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Владар Україна (м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 9, ) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця в особі філії Центр забезпечення виробництва (м. Київ, пр.Повітрофлотський, 11/15, ) пеню 2952,51 грн (дві тисячі девятсот п`ятдесят дві грн 51 коп), витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви 1251,02 грн (одну тисячу двісті п`ятдесят одну грн 40 коп), про що видати наказ.

В стягненні пені в сумі 6876,66 грн відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства Українська залізниця в особі філії Центр забезпечення виробництва (м. Київ, пр.Повітрофлотський, 11/15, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Владар Україна (м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 9, ) витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги 766,47 грн (сімсот шістдесят шість грн 47 коп), про що видати наказ.

Відповідно до ст. 327 Господарського процесуального кодексу України видачу наказів на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 287, Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 29 травня 2019 року.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна