РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2019Справа № 910/3673/19
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіт-2" (02095, м.Київ, вул. Княжий затон, 4, н/п 319)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСКО" (03148, м. Київ, вул. Сім`ї Стешенків, 9)

про стягнення 184 820,53 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіт-2" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСКО" про стягнення 184 820,53 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за Договором № 1 про переведення боргу від 01.07.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2019 відкрито провадження по справі № 910/3673/19, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 28.03.2019 була надіслана на адреси учасників справи рекомендованим листом, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення позивачу та поверненням на адресу суду поштового конверту, надісланого на адресу відповідача, у зв`язку з відсутністю адресата.

Суд зазначає, що ухвала Господарського суду міста Києва у справі № 910/3673/19 була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСКО", зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України, а саме: 03148, м. Київ, вул. Сім`ї Стешенків, 9.

Відповідно до статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положень п. 5 ч. 6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі № 910/3673/19 вважається врученою відповідачу.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

01.07.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Південний Квартал" (первісний боржник), Товариством з обмеженою відповідальністю "ІСКО" (новий боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Профіт-2"(кредитор) укладено Договір № 1 про переведення боргу (надалі також - Договір), за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний боржник переводить на Нового боржника, а Новий боржник приймає на себе зобов`язання Первісного боржника перед Кредитором за Договором підряду № 15 від 27.05.2015р. та додаткової угоди №1 від 10грудня 2015р. (надалі - Основний договір), укладеного між Кредитором (Підрядником) та Первісним боржником (Замовником). Факт виникнення боргу за основним Договором підтверджується Актом звіряння взаєморозрахунків станом на 14.01.2016, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору Первісний боржник переводить на Нового боржника борг (грошове зобов`язання) у розмірі 359 820,53 грн. (триста п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот двадцять) гривень 53 копійок, з урахуванням ГІДВ. що виник на підставі Основного договору, а Новий боржник погоджується виконати зазначене грошове зобов`язання.

Згідно з п. 2.1 Договору Кредитор надає свою згоду на здійснення заміни боржника у зобов`язанні щодо сплати боргу по Основному договору, зазначеному у п. 1.1. цьго Договору, на суму 359 820, 53 грн. (триста п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот двадцять) гривень 53 копійок, з урахуванням ПДВ.

За приписами п.п. 3.1-3.3 Договору, Новий боржник зобов`язується у строк до 31.12.2016 "року здійснити сплату суми заборгованості, визначеної пунктом 1.2. Договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Кредитора

Первісний боржник не вправі змінювати умови Основного договору без письмової згоди на те Нового боржника.

Розрахунки за цим Договором здійснюються у національній валюті України - гривні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що станом на даний відповідачем сплачено лиш частину боргу за Договором у розмірі 175 000,00 грн, у зв`язку з чим залишок заборгованості відповідача перед позивачем складає 184 820,53 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд зазначає таке.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 522 Цивільного кодексу України передбачено, що новий боржник у зобов`язанні має право висунути проти вимоги кредитора всі заперечення, що ґрунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору відповідач сплатив на користь позивача грошові кошти в загальному розмірі 175 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 1881 від 12.04.2017, № 1771 від 28.03.2017, № 1680 від 15.03.2017, № 6142 від 09.03.2017, № 1557 від 20.02.2017, № 1528 від 15.02.2017, № 1456 від 02.02.2017, № 1423 від 01.02.2017, № 1347 від 20.01.2017, № 1211 від 04.01.2017, № 575 від 15.09.2016.

Однак, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76, 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати відповідачем решти грошових коштів позивачу в розмірі 184 820,53 грн.

За наведених вище обставин Судом встановлено, що відповідач порушив свої зобов`язання за Договором, не здійснив оплату сплату заборгованості у повному обсязі, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 184 820,53 грн., факт існування якої належним чином доведений та відповідачем не спростований.

Отже, Суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСКО" (03148, м. Київ, вул. Сім`ї Стешенків, 9, ідентифікаційний код 39683331) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіт-2" (02095, м.Київ, вул. Княжий затон, 4, н/п 319, ідентифікаційний код 23727733) борг у розмірі 184 820 (сто вісімдесят чотири тисячі вісімсот двадцять) грн. 53 коп. та судовий збір у розмірі 2 772 (дві тисячі сімсот сімдесят дві) грн 31 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 27.05.2019

Суддя Т.Ю.Трофименко