ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/1099/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго", м. Харків
до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, м. Харків
про стягнення 15523,70 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Бєлая І.М., за довіреністю № 01-27/3067 від 19.03.2018 року;

відповідача - Морозова О.Р., за довіреністю № 2 від 02.01.2019 року.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Харківобленерго» звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Квартирно-експлутаційного відділу міста Харкова про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії № 012896 від 14.07.2016 року в розмірі 15523,70 грн., з яких 14427,00 грн. заборгованість за електричну енергію, 981,96 грн. пені та 114,74 грн. 3% річних. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.04.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 23.04.2019 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 22.04.2019 року представник відповідача надав відзив на позов (вх.. № 10022), в якому проти позову заперечує, посилаючись на скрутне матеріальне становище підприємства, вказує на недостатністю бюджетних асигнувань, оскільки останній фінансується за рахунок державного бюджету та просить суд зменшити розмір пені на 90%.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.04.2019 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 03.06.2019 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 26.04.2019 року представник позивача надав відповідь на відзив (вх.. № 10511), в якій зазначає про те, що відсутністю коштів не підставою для звільнення відповідача від обов`язку виконання умов договору щодо оплати електричної енергії та штрафних санкцій, у зв`язку з порушенням строків виконання зобов`язань.

Представник позивача в судовому засіданні 03.06.2019 року підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору про постачання електричної енергії № 012896 від 14.07.2016 року, у зв`язку з чим у останнього утворилась заборгованість, яка за розрахунком позивача складає 15523,70 грн., з яких 14427,00 грн. заборгованість за електричну енергію, 981,96 грн. пені та 114,74 грн. 3% річних. Крім того позивач заперечував проти клопотання відповідача про зменшення розміру пені.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.06.2019 року проти позову заперечував, посилаючись на скрутне матеріальне становище підприємства, вказує на недостатністю бюджетних асигнувань, оскільки останній фінансується за рахунок державного бюджету та просить суд зменшити розмір пені на 50%.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

14.07.2016 року між сторонами Акціонерною компанією "Харківобленерго" яка у відповідності до Закону України Про акціонерні товариства 07.06.201-8 перейменована у Акціонерне товариство "Харківобленерго" та відповідно п. 1.3. Статуту АТ «Харківобленерго», є правонаступником усіх прав та обов`язків АК "Харківобленерго" (надалі - позивач, постачальник) та Квартирно-експлуатаційним відділом (споживач) був укладений договір про постачання електричної енергії № 012896 (надалі - договір).

Відповідно до п. 9.5 договору він набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня 2016 року. Цей договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодної із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази заперечень сторін щодо продовження терміну дії договору, суд дійшов висновку, що даний договір є продовженим та діючим на даний час.

Відповідно до п. 2.2.2. договору постачальник електричної енергії (позивач) зобов`язувався постачати електричну енергію, як різновид товару:

- в обсягах, визначених в розділі 5 договору, з урахуванням розділу 6, договору, відповідно до додатку № 1 до договору «Договірні величини електроспоживання» на 2016 рік.

- згідно з категорією струмоприймачів Споживача відповідно до правил улаштування електроустановок (далі ПУЕ) та гарантованого рівня надійності електропостачання згідно фактичної категорії, визначеної додатком № 8 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін";

- із дотриманням граничних показників якості електричної енергії на межі балансового розмежування.

Відповідно до п. 2.3.3. договору споживач (відповідач) зобов`язувався своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку № 2 "Порядок розрахунків".

Згідно з п. 5 додатка 2 остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі рахунку, який виставляється постачальником електричної енергії на основі даних про фактичне споживання електричної енергії. (п. 4.1 розділу IV «Правил роздрібного ринку електричної енергії) відповідно до додатку № 2 від 25.01.2018 року до договору споживач повинен отримати рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений протягом 10 операційних днів з дня його отримання.

Пунктом 4.2.1. договору було встановлено, що за внесення платежів, передбачених пунктом 2.3.3-2.3.4 договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 2 "Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індекс інфляції. Сума пені нараховується споживачу з дати остаточного розрахунку, зазначеної в додатку № 2 "Порядок розрахунків", до дня ліквідації заборгованості включно та зазначається в рахунку окремим рядком.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, згідно якого та в силу статті 714 Цивільного кодексу України одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно позову позивач вказує, що він, як постачальник, виконав свої зобов`язання по договору у повному обсязі, але відповідачем умови договору щодо сплати спожитої електричної енергії виконані не в повному обсязі, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 15523,70 грн., з яких 14427,00 грн. заборгованість за електричну енергію, 981,96 грн. пені та 114,74 грн. 3% річних, які позивач просить стягнути з відповідача.

В підтвердження своїх вимог позивачем надані до суду копії звітів про обсяги спожитої електричної енергії, копії актів про використану електричну енергію та копії рахунків за всі нарахування за спірний період з доказами їх направлення відповідачу. Також, позивачем були надані до суду відповідні розрахунки заявлених до стягнення сум.

Відповідач заперечуючи проти позову посилається на незадовільний майновий стан відповідача та наголошує, що останній є неприбутковою організацією, яка утримується за рахунок коштів державного бюджету, у зв`язку з чим, останній просить зменшити розмір нарахованих санкцій на 50%.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За приписами ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В матеріалах справи відсутні докази погашення заборгованості відповідачем.

Щодо заперечень відповідача проти позову, у зв`язку з недостатністю бюджетних асигнувань та тяжким фінансовим становище, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 617 ЦК особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що сама по собі відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012р. у справі №3-28гс32 та від 22.03.2017р. у справі № 905/2358/16.

17.07.1997р. Україна ратифікувала Європейську Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і окремі Протоколи до неї, які у відповідності до Закону України від 10.12.1991р. "Про дію міжнародних договорів на території України" стали невід`ємною частиною національного законодавства. У відповідності до Закону України від 22.12.1993р. "Про міжнародні договори України", міжнародні договори мають пріоритет норм у разі їх колізії з національним законодавством. Рішення Європейського Суду, які набрали статусу остаточного, підлягають обов`язковому виконанню державою - відповідачем.

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005р. відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором постачання електричної енергії від 14.07.2016 року № 012896 року у розмірі 14427,00 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо нарахованих позивачем 981,96 грн. пені та 114,74 грн. 3% річних, суд зазначає наступне.

За умовами ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до п. 6 додатку № 2 "Порядок розрахунків" до Договору у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань Постачальник проводить Споживачу нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати, пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за цим Договором повинна бути оплачена Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

На підставі п. 6 додатку № 2 "Порядок розрахунків" до Договору, керуючись ст. 232 ГК України, відповідачу нарахована пеня в розмірі 981,96 грн. за період з квітня 2018 року по серпень 2018 року та 3% річних 114,74 грн. на заборгованість за спожиту електричну енергію .

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, які визначаються обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Позивачем, на підставі договору, нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пені в розмірі 981,96 грн., 3% річних в розмірі 114,74 грн.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних та пені суд вважає, що вказане нарахування проведено відповідно до чинного законодавства.

Не погоджуючись з проведеним позивачем нарахуванням пені, відповідач у своєму відзиві на позовну заяву просить суд зменшити розмір пені на 50 %, в обґрунтування заяви про зменшення пені, відповідач посилається на складне матеріальне становище Квартирно-експлуатаційного відділу та зазначає, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова є неприбутковою організацією, яка фінансується за рахунок державного бюджету України, тому несвоєчасна оплата відповідачем рахунків за спожиту електроенергію пов`язана з невчасним надходженням коштів з державного бюджету, в чому немає прямої вини відповідача, в якості доказів останнім надано Довідку Державної казначейської служби України від 16.01.2019 року №02-29/98 та Рішення №932 від 23.01.2017 Київської Об`єднаної Державної податкової інспекції м. Харків Головного управління ДФС у Харківській області про включення відповідача до реєстру не прибуткових організацій.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 925/1471/16, суд зазначив, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Виходячи з аналізу вказаної норми, суд вважає таке клопотання недоведеним та необґрунтованим, оскільки відповідачем не надано жодних доказів скрутного матеріального становища та відсутності на його рахунку коштів необхідних для проведення розрахунку з відповідачем в строки визначені умовами договору, а тому, приймаючи до уваги, що відповідач прострочив виконання зобов`язання перед позивачем, суд дійшов висновку про безпідставність клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій на 50 %, а тому приймаючи до уваги порушення відповідачем умов договору про постачання електричної енергії, враховуючи співрозмірність нарахованих штрафних санкцій та суми основної заборгованості, суд відмовляє відповідачу в зменшенні штрафних санкцій.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача в розмірі 1921,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 549, 611, 612, 623-629, 712 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 73, 74, 86, 129, 183, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, п/р НОМЕР_1 , 0219 ГУДКУ в Х/О, МФО 851011 код 07923280) на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, , п/р 2186 в філії ХОУ ВАТ «Ощадбанк», МФО 351823) заборгованість за електричну енергію в розмірі 14427,00 грн. (де 12022,50 грн. тарифна складова, 2404,50 грн. ПДВ 20%).

Стягнути з Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харкова (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, п/р 404, 0219 ГУДКУ в Х/О, МФО 851011 код 07923280) на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, , п/р НОМЕР_2 в ПАТ «Мегабанк», МФО 351629) пеню у розмірі 981,96 грн., 114,74 3% річних та 1921,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "05" червня 2019 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/1099/19