ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" травня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/213/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Шейнцис О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Приватного підприємства "Сфінкс" (65020, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 84)

до відповідача 1: Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) санаторій "Сонячний" (м. Одеса) Міністерства охорони здоров`я України (65038, м. Одеса, Фонтанська дорога, буд. 159)

до відповідача 2: Державного закладу "Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій "Затока" Міністерства охорони здоров`я України (67772, Одеська область, м. Білгород-Дністровський , смт. Затока, вул. Приморська, буд.3);

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Міністерства охорони здоров`я України (01601, м. Київ, вул. Грушевського, буд.7);

про визнання протиправною бездіяльності

та за зустрічним позовом: Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) санаторій "Сонячний" (м. Одеса) Міністерства охорони здоров`я України (65038, м. Одеса, Фонтанська дорога, буд. 159)

до відповідача 1: Приватного підприємства "Сфінкс" (65020, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 84)

до відповідача 2: Державного закладу "Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій "Затока" Міністерства охорони здоров`я України (67772, Одеська область, м. Білгород-Дністровський , смт. Затока, вул. Приморська, буд.3);

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Міністерства охорони здоров`я України (01601, м. Київ, вул. Грушевського, буд.7);

про розірвання договору

за участю представників сторін:

від позивача (відповідача-1 за зустрічним позовом): Коломійчук Ю.С. ордер ОД №255560 від 27.02.2019р.;

від відповідача-1 (позивача за зустрічним позовом): Мохнатий І.В. наказ №9-0 від 12.02.2019р.;

від відповідача-2 по первісному та зустрічному позову: не з`явився;

від третьої особи: Мовіле О.С. довіреність №14.2/22 від 03.04.2019р. (в режимі відеоконференції)

ВСТАНОВИВ:

31.01.2019р. Приватне підприємство "Сфінкс" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) санаторій "Сонячний" (м. Одеса) Міністерства охорони здоров`я України та Державного закладу "Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій "Затока" Міністерства охорони здоров`я України, в якій просить суд визнати протиправною бездіяльність Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) санаторій "Сонячний" (м. Одеса) Міністерства охорони здоров`я України, судові витрати покласти на відповідачів.

В своїй позовній заяві позивач вказує, що ПП Сфінкс (інвестор) з одного боку, санаторій Сонячний та санаторій Затока з іншого боку, 05.11.2007 року за погодженням з Міністерством охорони здоров`я уклали інвестиційний договір на будівництво комплексу санаторію Сонячний.

Відповідно до умов вказаного договору сторони передбачили, що інвестор за рахунок власних коштів здійснює фінансування передпроектних, проектних робіт, будівництва та введення в експлуатацію нового санаторного комплексу по вул. Приморська, 3, в смт. Затока, Білгород-Дністровського району Одеської області на вільній частині земельної ділянки, яка перебуває в постійному користуванні санаторію "Затока".

По завершенню будівництва та введенню комплексу в експлуатацію він підлягає передачі інвестором на користь санаторію "Сонячний" по акту приймання-передачі і з цього моменту стає загальнодержавною власністю.

Інвестор за рахунок власних коштів одночасно з будівництвом нового санаторного комплексу здійснює фінансування капітального ремонту головного спального комплексу санаторію "Затока" та фінансування проведення робіт з благоустрою території.

При цьому, інвестору по актах приймання-передачі передаються об`єкти нерухомого майна санаторію "Сонячний", розташованого за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 159.

Пунктом 2.1.6. договору передбачено, що санаторій "Сонячний" зобов`язується передати по акту приймання-передачі після виконання інвестором всіх своїх зобов`язань по цьому договору у власність останнього об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 159.

При цьому, згідно п. 4.5. договору інвестор має право здійснити на користь Міністерства охорони здоров`я України прямий банківський переказ всієї суми інвестиції, визначеної цим договором, що є альтернативним способом виконання всіх його зобов 'язань за цим договором. Згідно п. 1.3. договору вартість інвестицій складає орієнтовно 10 000 000 грн.

Як зазначає позивач, листом № 27/01 від 27.04.2018р. ПП "Сфінкс" звернулось до санаторію Сонячний з вимогою повідомити реквізити, за якими згідно з п. 4.5. договору ПП Сфінкс має переказати суму інвестиції на користь Міністерства охорони здоров`я України та повідомити строк, в який після здійснення переказу інвестором, санаторій Сонячний передасть по акту приймання-передачі у власність останнього об`єкти нерухомого майна, розташовані в м.Одесі за адресою: Фонтанська дорога, 159.

Однак, як вказує позивач, ДЗ "ССС Сонячний (м.Одеса) МОЗ України, як сторона інвестиційного договору, не повідомив ПП "Сфінкс" відповідні реквізити та щодо обставин, які унеможливлюють їх повідомлення.

З огляду на викладене, позивач звернувся до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом про визнання протиправної бездіяльності Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) санаторій "Сонячний" (м. Одеса) Міністерства охорони здоров`я України.

Водночас, 01.02.2019р. до суду від Приватного підприємства "Сфінкс" надійшла заява про забезпечення доказів, згідно якої останнє просило суд витребувати у Міністерства охорони здоров`я України реквізити розрахункових рахунків, відкритих у національній валюті, які використовуються (або) можуть бути використані для зарахування коштів Міністерству охорони здоров`я України згідно укладених господарських договорів (інвестиційних договорів зокрема).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.02.2019р. відкрито провадження у справі №916/213/19 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на "27" лютого 2019р. о 12год.00хв.

06.02.2019р. до канцелярії суду від Приватного підприємства "Сфінкс" за вх.№2424/19 надійшла заява, в якій останнє просило суд повернути раніше подану заяву про забезпечення доказів без розгляду (а.с.37).

Також, 06.02.2019р. Приватним підприємством "Сфінкс" було подано клопотання про витребування доказів (а.с.45-59), згідно якого позивач просив суд витребувати у Міністерства охорони здоров`я України реквізити розрахункових рахунків, відкритих у національній валюті, які використовуються (або можуть бути використані) для зарахування коштів Міністерству охорони здоров`я України згідно укладених господарських договорів (інвестиційних договорів зокрема).

В обґрунтування поданого клопотання ПП "Сфінкс" вказує, що з огляду на заявлені позовні вимоги, які розглядаються в рамках справи №916/213/19, суд має надати оцінку тому факту, чи існують у Міністерства охорони здоров`я України розрахункові рахунки, відомості щодо яких просить витребувати позивач.

Як вказує позивач, зазначену у клопотанні інформацію він намагався отримати самостійно, направивши на адресу Міністерства охорони здоров`я України відповідний лист, проте відповіді позивач на таке звернення не отримав.

Ухвалою суд від 06.02.2019р. заяву Приватного підприємства "Сфінкс" (від 01.02.2019р. вх.№2-479/19) про забезпечення доказів у справі № 916/213/19 та додані до неї докази повернуто заявнику без розгляду, а також повернуто позивачу з Державного бюджету України сплачений за подання заяви судовий збір.

Враховуючи предмет позову та заявлені Приватним підприємством "Сфінкс" вимоги, що розглядаються в рамках справи №916/213/19, суд дійшов висновку про обґрунтованість вищевказаного клопотання позивача про витребування доказів та з метою повного та всебічного розгляду справи, ухвалою суду від 06.02.2019р. витребувано у Міністерства охорони здоров`я України інформацію щодо наявності або відсутності розрахункових рахунків, відкритих у національній валюті, які використовуються (або можуть бути використані) для зарахування коштів Міністерству охорони здоров`я України згідно укладених господарських договорів (інвестиційних договорів зокрема) та у разі їх наявності, зобов`язано надіслати суду інформацію щодо відповідних реквізитів.

19.02.2019р. до суду від Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) санаторій "Сонячний" (м. Одеса) Міністерства охорони здоров`я України за вх.№439/19 надійшла зустрічна позовна заява до Приватного підприємства "Сфінкс" та Державного закладу "Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій "Затока" Міністерства охорони здоров`я України, в якій позивач за зустрічним позовом просить суд розірвати інвестиційний договір, укладений 05.11.2007р. між ПП "Сфінкс", ДЗ "Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій "Затока" Міністерства охорони здоров`я України та ДЗ "Спеціалізований (спеціальний) санаторій "Сонячний" (м. Одеса) Міністерства охорони здоров`я України.

Обґрунтовуючи вимоги про розірвання договору, позивач за зустрічним позовом зазначив про невиконання ПП "Сфінкс" за договором інвестування жодних зобов`язань та не вчинення останнім жодних заходів щодо його виконання, незважаючи на те, що з моменту укладення договору минуло більш ніж 11 років.

Крім того, позивач за зустрічним позовом зазначив про відсутність у ПП "Сфінкс" наміру виконати основне зобов`язання за договором, з огляду на намагання останнього виконати саме альтернативне зобов`язання, у вигляді перерахування всієї суми інвестицій.

Також, санаторій "Сонячний" у своїй позовній заяві зазначає, що договір укладений таким чином, що зміст однієї норми суперечить іншій, оскільки п. 5.1. договору визначено про неможливість здійснення між сторонами розрахунків, в той час як відповідно до п. 4.5. договору ПП "Сфінкс" має право здійснити на користь Міністерства охорони здоров`я України прямий банківський переказ всієї суми інвестиції.

Позивач за зустрічним позовом наголошує, що ПП "Сфінкс" не має наміру виконувати основне зобов`язання за договором інвестування, а виконання альтернативного зобов`язання через більш ніж 11 років після укладення договору не задовольнить інтересів санаторію "Сонячний" і не призведе до результату, на який позивач розраховував при укладенні договору у 2007 році, з огляду також і на те, що суми, встановленої п. 1.3. договору, не вистачить для будівництва нового санаторного комплексу та капітального ремонту, у зв`язку з інфляцією, при цьому, п.1.3. не визначено конкретної суми, яку відповідач має перерахувати на користь МОЗ України.

Враховуючи зазначене, санаторій "Сонячний" просить суд розірвати договір інвестування від 05.11.2007р., оскільки внаслідок істотного порушення ПП "Сфінкс" умов договору, позивач за зустрічним позовом не може скористатись результатами цього договору в обсязі, на який він розраховував при укладенні договору, а саме не отримує комплексу, який відповідач повинен був відбудувати та ввести в експлуатацію.

Ухвалою суду від 25.02.2019р. зустрічну позовну заяву Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) санаторій "Сонячний" (м. Одеса) Міністерства охорони здоров`я України прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі №916/213/19, яка розглядається за правилами загального позовного провадження.

Приймаючи до уваги нез`явлення у судове засідання 27.02.2019р. представника відповідача-2, ненадходження від Міністерства охорони здоров`я України витребуваних судом доказів, з огляду на необхідність вирішення питання стосовно залучення вказаного міністерства до участі у справі в якості третьої особи, а також враховуючи необхідність встановлення відповідачам за зустрічним позовом строку для подання відзиву, ухвалою суду від 27.02.2019р. підготовче засідання у справі відкладено на "20" березня 2019р. об 11год.30хв.

01.03.2019р. до канцелярії Господарського суду Одеської області від Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) санаторій "Сонячний" (м. Одеса) Міністерства охорони здоров`я України надійшло клопотання (а.с.99), згідно якого останнє просило суд залучити Міністерство охорони здоров`я України до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним).

Так, позивач за зустрічним позовом вказує, що інвестиційний договір, який є предметом спору, передбачає передачу інвестору майна, що знаходиться в управлінні позивача та розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, буд. 159.

При цьому, відповідно до свідоцтва про право власності на вищевказане нерухоме майно, будівлі санаторію "Сонячний" є об`єктом державної власності і належать державі в особі Міністерства охорони здоров`я України.

З урахуванням вищевказаного, позивач за зустрічним позовом вважає, що рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки зазначеного вище міністерства.

Ухвалою суду від 13.03.2019р. Міністерство охорони здоров`я України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору як на стороні відповідачів за первісним позовом, так і на стороні позивача за зустрічним позовом.

При цьому, 15.03.2019р. до суду від Міністерства охорони здоров`я України надійшло клопотання (а.с.112-115), відповідно до якого останнє просило суд залучити МОЗ України до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача по первісному позову, відкласти розгляд справи та забезпечити участь третьої особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, доручивши таке проведення Господарському суду Київської області.

18.03.2019р. до канцелярії суду від ПП "Сфінкс" надійшов відзив на зустрічний позов (а.с.116-127), відповідно до якого відповідач за зустрічним позовом просив суд відмовити Державному закладу "Спеціалізований (спеціальний) санаторій "Сонячний" (м. Одеса) Міністерства охорони здоров`я України у задоволенні заявлених вимог в повному обсязі.

Так, у поданому відзиві ПП "Сфінкс" вказує, що спірний інвестиційний договір, окрім обов`язків інвестора, передбачає також обов`язки інших сторін, зокрема, на санаторій "Затока" покладені обов`язки щодо надання інвестору права на забудову комплексу на окремій частині своєї земельної ділянки площею 3,1 га, звільнити її та не перешкоджати в її освоєнні на термін проведення будівельних робіт; складення переліку робіт видів робіт (дефектний акт) щодо проведення капітального ремонту головного спального корпусу санаторію "Затока" та надання його інвестору.

Таким чином, ПП "Сфінкс" стверджує, що можливість виконання умов інвестиційного договору з боку підприємства ставиться в залежність від виконання обов`язків іншими сторонами договору, а отже посилання позивача за зустрічним позовом на відсутність у ПП "Сфінкс" наміру виконання умов договору є необґрунтованими.

Щодо позиції позивача по зустрічному позову про недостатність на сьогоднішній день суми інвестицій, визначеної у п. 1.3 договору, для виконання основного зобов`язання, ПП "Сфінкс" зауважує, що зазначені обставини не можуть свідчити про порушення законних прав і інтересів санаторію "Сонячний" та не можуть бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору в судовому порядку.

На думку ПП "Сфінкс", вищевказані обставини можуть бути лише підставою для ініціювання переговорів між сторонами, з метою внесення змін до існуючого договору, що цілком буде відповідати п.п.8.1., 8.2. інвестиційного договору.

19.03.2019р. від Міністерства охорони здоров`я України за вх.№5304/19 надійшло повідомлення (а.с.128), згідно якого останнє повідомило про відсутність в МОЗ України розрахункових рахунків, відкритих у національній валюті, які використовуються для зарахування коштів згідно укладених інвестиційних договорів.

Приймаючи до уваги клопотання МОЗ України, яке надійшло до суду 15.03.2019р. за вх.№2-1150/19, а також з огляду на необхідність встановлення строків для подання сторонами заяв по суті спору, ухвалою суду від 20.03.2019р. продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів у порядку ч. 3 ст. 177 ГПК України, а також відкладено підготовче засідання на "17" квітня 2019р. о 16год.15хв.

08.04.2019р. до канцелярії суду за вх.№6937/19 надійшла відповідь на відзив по зустрічному позову (а.с.149-152), в якій ДЗ "Спеціалізований (спеціальний) санаторій Сонячний (м.Одеса) МОЗ України", зокрема вказує, що ПП "Сфінкс" не зверталось до Санаторію "Затока" з питань надання інвестору права забудови земельної ділянки та щодо складення дефектного акту.

При цьому, позивач за зустрічним позовом вказує, що, виходячи зі змісту оспорюваного договору, перш ніж реалізувати право на забудову, ПП "Сфінкс" повинно було надати на погодження Санаторію "Сонячний" технічне завдання на проектування комплексу та проектно-кошторисну документацію, проте, зазначені обов`язки відповідачем за зустрічним позовом виконано не було.

Крім того, позивач за зустрічним позовом зазначає про неможливість врегулювання спору в позасудовому порядку, оскільки дії ПП "Сфінкс" спрямовані лише на виконання альтернативного зобов`язання, а отже у відповідача не має наміру виконувати основне зобов`язання за інвестиційним договором.

У судовому засіданні 17.04.2019р. при розгляді даної справи оголошено протокольну перерву до "06" травня 2019р. о 16год.00хв., а також попередньо визначено дату та час для розгляду справи по суті "08" травня 2019р. о 12год.00хв.

26.04.2019р. до канцелярії Господарського суду Одеської області від Міністерства охорони здоров`я України за вх.№8414/19 (а.с.163-169) надійшли письмові пояснення по суті спору, згідно яких третя особа повністю підтримала викладену у зустрічному позові позицію, просила його задовольнити, а щодо первісного позову закрити провадження по справі.

Підтримуючи заявлені у зустрічному позові вимоги, третя особа наголошує на неможливості виконання спірного договору, враховуючи зміни в законодавстві, які відбулись після укладення договору, зокрема щодо неможливості укладення між Санаторієм "Затока" та ПП "Сфінкс" договору суперфіцію, що передбачено п. 2.2.1 договору, оскільки на сьогоднішній день ст. 413 ЦК України викладено в новій редакцій та пунктом 3 статті визначено, що право користування земельною ділянкою державної або комунальної власності для забудови не може бути відчужено її землекористувачем іншим особам (крім випадків переходу права власності на будівлі та споруди, що розміщені на такій земельній ділянці), внесено до статутного фонду, передано у заставу.

Водночас, МОЗ України наголошує, що будівництво на визначену договором суму інвестицій, з урахуванням індексу інфляції, значною мірою позбавляє позивача за зустрічним позовом того, на що він розраховував при укладенні договору, при цьому, третя особа погоджується з твердженнями Санаторію "Сонячний", що дії ПП "Сфінкс" свідчать лише про намір виконати альтернативне зобов`язання, а не основного.

Також, 26.04.2019р. до суду від третьої особи надійшло клопотання (а.с.170-171), згідно якого МОЗ України просить закрити провадження в частині вимог по первісному позову на підставі п.1 ч.1 ст. 231 ГПК України, посилаючись на те, що спір фактично виник не у зв`язку з укладенням, зміною, розірванням чи виконанням правочину у господарській діяльності та не є за своєю суттю господарським спором.

Крім того, 26.04.2019р. до суду від Міністерства охорони здоров`я України надійшло клопотання (а.с.172-173), в якому останнє просить суд постановити ухвалу про залишення позовної заяви ПП "Сфінкс" у справі №916/213/19 без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом приведення у відповідність позовної заяви до пункту четвертого частини третьої статті 162 ГПК України.

Зазначаючи про необхідність залишення позовної заяви ПП "Сфінкс" без руху, третя особа вказує, що у первісному позові позивач вказав двох відповідачів, водночас, підстави та обґрунтування позову, а також прохальна частина позову стосуються тільки одного з відповідачів.

03.05.2019р. Приватним підприємством "Сфінкс" було подано до канцелярії Господарського суду Одеської області було подано заяву (т.1 а.с.175), відповідно до якої останнє просить суд залишити без розгляду первісний позов у справі №916/213/19, на підставі ст. 226 ГПК України.

Ухвалою суду від 06.05.2019р., приймаючи до уваги вчинення усіх необхідних процесуальних дій у справі для виконання завдань підготовчого провадження, встановлених частиною 1 ст. 177 ГПК України, а також враховуючи визначені ГПК України процесуальні строки щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження, закрито підготовче провадження у справі №916/213/19 та призначено її до судового розгляду по суті на раніше визначені дату час 08.05.2019р. о 12год.00хв.

У судовому засіданні 08.05.2019р. судом розпочато розгляд справи по суті, представники сторін звернулись до суду із вступним словами, представники Санаторію "Сонячний" та Міністерства охорони здоров`я України повністю підтримали заявлені у зустрічному позові вимоги, а представник Приватного підприємства "Сфінкс", в свою чергу, щодо зустрічного позову заперечував, наголошуючи на відсутність підстав для розірвання договору.

Водночас, представник ПП "Сфінкс" підтримав заяву про залишення без розгляду первісного позову, а представники Санаторію "Сонячний" та МОЗ України щодо її задоволення не заперечували.

Приймаючи до уваги необхідність виконання в повному обсязі завдань ГПК України, визначених главою шостою, у судовому засіданні оголошено протокольну перерву до "15" травня 2019р. о 12год.30хв.

У судовому засіданні 15.05.2019р. судом досліджено матеріали справи, присутні представники сторін під час судових дебатів звернулись до суду із заключними словами, підтримавши раніше викладену ними позицію, зокрема, представник ПП "Сфінкс" просив залишити без розгляду первісний позов та відмовити у задоволенні зустрічного, а представники санаторію "Сонячний" та МОЗ України наполягали на задоволенні зустрічного позову та просили розірвати договір інвестування від 05.11.2007р.

Представник Державного закладу "Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій "Затока" Міністерства охорони здоров`я України у судові засідання під час розгляду справи не з`являвся, відзив на позови не надав, водночас про час та місце судових засідань останній повідомлений належним чином, шляхом направлення на його адресу, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1 а.с.31-35), відповідних ухвал суду.

Водночас, про обізнаність Санаторію "Затока" щодо розгляду справи свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (т.1 а.с.63, 111, 130, 144).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідач-2 по первісному та зустрічному позову про розгляд справи повідомлений належним чином, у зв`язку із чим вважає за можливе розглянути справу без участі останнього.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №916/213/19, заслухавши пояснення представників сторін, надані в процесі розгляду справи, а також проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов наступних висновків.

Так, 31.01.2019р. Приватне підприємство "Сфінкс" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) санаторій "Сонячний" (м. Одеса) Міністерства охорони здоров`я України та Державного закладу "Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій "Затока" Міністерства охорони здоров`я України, в якій просило суд визнати протиправною бездіяльність Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) санаторій "Сонячний" (м. Одеса) Міністерства охорони здоров`я України, судові витрати покласти на відповідачів.

Разом з тим, 03.05.2019р. від ПП "Сфінкс" до канцелярії суду було подано заяву за вх.№8676/13 (т.1 а.с.175), відповідно до якої позивач за первісним позовом просив суд залишити без розгляду поданий ним позов у справі №916/213/19, на підставі ст. 226 ГПК України.

При цьому, під час розгляду справи, представники санаторію "Сонячний" та МОЗ України стосовно залишення первісного позову у даній справі без розгляду не заперечували.

Згідно до п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, зокрема, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Приймаючи до уваги, що ПП "Сфінкс" заяву про залишення позовної заяви у справі №916/213/19 без розгляду було подано на стадії підготовчого провадження, а також враховуючи, що подання такої заяви жодним чином не порушить права та інтереси учасників справи, суд вважає за можливе позов ПП "Сфінкс" до Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) санаторій "Сонячний" (м. Одеса) Міністерства охорони здоров`я України та Державного закладу "Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій "Затока" Міністерства охорони здоров`я України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Міністерства охорони здоров`я України про визнання протиправною бездіяльності залишити без розгляду.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд доходить до висновку, що клопотання Міністерства охорони здоров`я України щодо залишення без руху первісного позову та закриття провадження у справі в цій частині, також слід залишити без розгляду, оскільки судом вже було вирішено питання щодо вимог ПП "Сфінкс".

Вирішуючи питання щодо зустрічного позову Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) санаторій "Сонячний" (м. Одеса) Міністерства охорони здоров`я України про розірвання інвестиційного договору від 05.11.2007р., суд виходить з наступного.

ДЗ "Спеціалізований (спеціальний) санаторій "Сонячний" (м. Одеса) МОЗ України, позицію якого підтримало також і Міністерство охорони здоров`я України, в рамках розгляду справи №916/213/19 звернулось до суду із зустрічним позовом про розірвання інвестиційного договору від 05.11.2007р., посилаючись, зокрема, на те, що відповідачем не виконано основного зобов`язання за договором, а саме не здійснено будівництво комплексу, згідно умов п.1.1. інвестиційного договору, в той час, коли для позивача реальними правовими наслідками є саме передача на його користь завершеного та введеного в експлуатацію комплексу.

При цьому, на думку позивача, виконання альтернативного зобов`язання могло би сприйматись як належним чином виконане зобов`язання в тому разі, якби відповідач з об`єктивних причин не міг виконати основне зобов`язання, при цьому, позивач вказує, що виконання альтернативного зобов`язання через більш ніж 11 років після укладення договору не задовольнить інтересів позивача і не призведе до результату, на який він розраховував при укладенні договору.

Крім того, позивач за зустрічним позовом вважає, що договір укладений таким чином, що зміст однієї норми суперечить іншій, а саме пунктом 4.5. договору передбачено, що ПП "Сфінкс" має право здійснити на користь МОЗ України прямий банківський переказ всієї суми інвестиції, визначеної п.1.3. договору, в той час, як пунктом 5.1. договору визначено, що будь-які розрахунки грошовими коштами, у тому числі бюджетними, між сторонами, цей договір не передбачає.

В якості правових підстав для розірвання інвестиційного договору позивач у позові посилається на ч. 2 ст. 651 ЦК України.

МОЗ України повністю підтримало вимоги позивача за зустрічним позовом, при цьому, третьою особою у письмових поясненнях наголошено на неможливості укладення договору суперфіцію між ПП «Сфінкс» та Санаторієм «Затока», у зв`язку із внесенням змін до ст. 413 ЦК України після укладення спірного договору.

Відповідач за зустрічним позовом позовні вимоги Санаторію «Сонячний» не визнає, зазначаючи, зокрема, що спірний договір передбачає взаємно кореспондуючі обов`язки всіх сторін, при цьому, на думку відповідача, інфляційні зміни, що відбулись після укладення договору, не можуть бути підставою для розірвання договору в судовому порядку, а можуть бути підставою лише для ініціювання переговорів, з метою внесення змін до існуючого договору, що відповідатиме положенням п.п.8.1., 8.2. договору.

За діючою редакцією частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Частина третя статті 124 Конституції України встановлює, що законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Підстави для зміни або розірвання договору визначені статтею 651 ЦК України і за загальним правилом, викладеним в частині першій цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Про зміну або розірвання договору в порядку частини першої статті 651 ЦК України сторони вправі домовитися в будь-який час на свій розсуд (крім випадків, обумовлених законодавчо).

Разом з тим, законодавець передбачає випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін.

Так, за частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Натомість статтею 188 ГК України врегульовано порядок зміни розірвання господарських договорів, за яким сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (частини друга-четверта статті 188 ГК України).

Правила, передбачені частинами другою-четвертою статті 188 ГК України, є матеріально-правовими, а не процесуальними. Процедура, передбачена ними, не відноситься до випадків обов`язкового досудового врегулювання спору в розумінні частини третьої статті 124 Конституції України та не спричиняє наслідків у вигляді повернення позовної заяви відповідно до приписів пункту 6 частини п`ятої статті 174 ГПК України.

Частинами другою та третьою статті 188 ГК України встановлений порядок проведення сторонами договору переговорів щодо добровільної зміни чи розірвання договору. Частиною четвертою цієї статті визначено, заінтересована сторона може звернутися до суду, якщо виник спір.

Те, що сторона спору не скористалася процедурою його позасудового врегулювання, не позбавляє її права реалізувати своє суб`єктивне право на зміну чи припинення договору та вирішити існуючий конфлікт у суді в силу прямої вказівки, що міститься у частині другій статті 651 ЦК України.

Підставами для виникнення юридичного спору про внесення змін у договір чи про його розірвання, який підлягає вирішенню судом, є обставини, наведені у частині другій статті 651 ЦК України, і ці обставини виникають в силу прямо наведених у цій нормі фактів та подій, що зумовлюють правову невизначеність у суб`єктивних правах чи інтересах. Такі підстави та умови виникнення юридичного спору у правовідносинах є однаковими незалежно від їх суб`єктного складу (за участі фізичних чи юридичних осіб) та змісту правовідносин (цивільні чи господарські).

Право особи на звернення до суду для внесення змін у договір чи його розірвання у передбаченому законом випадку відповідає статті 16 ЦК України, способам, передбаченим нею (зміна чи припинення правовідношення), та не може ставитися в залежність від поінформованості про позицію іншої сторони чи волевиявлення іншої сторони.

З огляду на викладене та враховуючи, зокрема, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019р. по справі №914/2649/17 висновки, пояснення ПП «Сфінкс» щодо невжиття Санаторієм «Сонячний» досудового врегулювання спору судом до уваги не приймаються.

Вирішуючи по суті заявлені Санаторієм «Сонячним» вимоги про розірвання інвестиційного договору, суд зазначає про таке.

Як встановлено судом, 05.11.2017 року між Державним закладом "Спеціалізований (спеціальний) санаторій "Сонячний", Державним закладом "Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій "Затока" Міністерства охорони здоров`я України та Приватним підприємством "Сфінкс" (інвестор), за погодженням з Міністерством охорони здоров`я України було укладено інвестиційний договір на будівництво комплексу санаторію Сонячний (т.1 а.с.15-19).

Відповідно до п. 1.1. договору інвестор за рахунок власних коштів здійснює фінансування передпроектних, проектних робіт, будівництва та введення в експлуатацію нового санаторного комплексу по вул. Приморська, 3 в смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області на вільній частині земельної ділянки, яка перебуває в постійному користуванні санаторію Затока.

Будівництво здійснюватиметься за погодженою у встановленому порядку проектно-кошторисною документацією.

По завершенню будівництва та введенню Комплексу в експлуатацію він підлягає передачі інвестором на користь санаторію Сонячний по акту приймання-передачі і з цього моменту стає загальнодержавною власністю.

Інвестор за рахунок власних коштів одночасно з будівництвом нового санаторного комплексу здійснює фінансування капітального ремонту головного спального комплексу санаторію Затока та фінансування проведення робіт з благоустрою території.

Інвестору по актах приймання-передачі передаються об`єкти нерухомого майна санаторію Сонячний, розташованого за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 159.

Згідно п. 1.3 договору вартість інвестицій за цим договором складає орієнтовно 10 000 000 грн.

Санаторій Сонячний зобов`язується передати по акту приймання-передачі після виконання інвестором всіх своїх зобов`язань по цьому договору у власність останнього об`єкти нерухомого майна, розташовані в м. Одесі за адресою: Фонтанська дорога, 159. (п. 2.1.6.).

Водночас, пунктом 4.5. договору сторони погодили, що інвестор має право здійснити на користь Міністерства охорони здоров`я України прямий банківський переказ всієї суми інвестиції, визначеної цим договором, що є альтернативним способом виконання всіх його зобов`язань за цим договором.(п. 4.5.)

Відповідно до п.п.9.1., 9.2. договору зміни умов договору або внесення доповнень до нього можливі виключно за домовленістю сторін, які складаються у письмовій формі і є невід`ємною частиною цього договору. Одностороння відмова від договору не допускається.

Договір набуває чинності після підпису його сторонами та погодження Міністерства охорони здоров`я України та діє до повного виконання всіма сторонами своїх зобов`язань.

Як було встановлено судом, з моменту підписання договору та станом на день розгляду справи, будівництво комплексу, згідно п.1.1. договору, здійснено не було, натомість, як вбачається з матеріалів справи (т.1 а.с.20) ПП Сфінкс листом № 27/01 від 27.04.2018 року звернулось до Санаторію Сонячний з вимогою повідомити реквізити, за якими, згідно з п. 4.5. договору ПП Сфінкс, має переказати суму інвестиції на користь Міністерства охорони здоров`я України, та повідомити строк, в який, після здійснення переказу інвестором, санаторій Сонячний передасть по акту приймання-передачі у власність ПП Сфінкс об`єкти нерухомого майна, розташовані в м. Одесі за адресою: Фонтанська дорога, 159.

Разом з тим, Санаторій Сонячний листом № 123 від 24.05.2018р. (т.1 а.с.21) повідомив, що зі змісту договору інвестування не зрозуміло, в які строки повинно бути здійснено альтернативне виконання договору, яким чином, та в який строк, в разі виконання пункту 4.5. договору, санаторій повинен передати майно.

При цьому, головний лікар Санаторію Сонячний повідомив, що санаторій не володіє інформацією щодо номерів рахунків Міністерства охорони здоров`я України, а отже не може їх надати.

Враховуючи недосягнення згоди між сторонами щодо виконання альтернативного способу виконання інвестиційного договору, Приватне підприємство "Сфінкс" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного закладу "СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ (спеціальний) САНАТОРІЙ СОНЯЧНИЙ (м. Одеса) Міністерства охорони здоров`я України" та Державного закладу "Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій "Затока" Міністерства охорони здоров`я України про тлумачення змісту правочину.

Вищевказані позовні вимоги розглядались Господарським судом Одеської області в рамках справи №916/1171/18.

Так, рішенням суду у справі №916/1171/18 (т.1 а.с.22-25) позов ПП "Сфінкс" задоволено частково, надано офіційне тлумачення п. 2.1.6. інвестиційного договору на будівництво комплексу санаторію Сонячний від 05.11.2007 року між приватним підприємством СФІНКС з одного боку та санаторій Сонячний, санаторій Затока, з іншого боку шляхом визначення строку в який ДЕРЖАВНИЙ ЗАКЛАД "СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ (СПЕЦІАЛЬНИЙ) САНАТОРІЙ СОНЯЧНИЙ (М. ОДЕСА) МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я УКРАЇНИ зобов`язаний передати у власність приватного підприємства СФІНКС по акту приймання-передачі об`єкти нерухомого майна, розташовані в м. Одесі за адресою: Фонтанська дорога, 159, після виконання приватним підприємством СФІНКС своїх зобов`язань по договору, визначивши цей строк негайно за вимогою приватного підприємства СФІНКС.

Також вищевказаним рішенням суду, надано офіційне тлумачення п. 1.3., 4.5. інвестиційного договору на будівництво комплексу санаторію Сонячний, укладеного 05.11.2007 року між приватним підприємством СФІНКС з одного боку та санаторієм Сонячний, санаторієм Затока, з іншого боку шляхом визначення, що перерахування приватним підприємством СФІНКС всієї суми інвестиції, визначеної п. 1.3. договору у розмірі орієнтовно 10.000.000 грн. (десять мільйонів гривень), на рахунки Міністерства охорони здоров`я України, є альтернативним і належним способом виконання приватним підприємством СФІНКС його зобов`язань за цим договором.

Як було встановлено судом згідно відомостей Діловодства спеціалізованого суду, рішення по справі №916/1171/18 залишено без змін як постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.01.2019р., так і постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 16.04.2019р.

Згідно до ст. 539 ЦК України альтернативним є зобов`язання, в якому боржник зобов`язаний вчинити одну з двох або кількох дій. Боржник має право вибору предмета зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частин першої та третьої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, розірвання в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов`язання іншою стороною договору.

Частиною 2 статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 07.08.2018 №910/22259/17.

Крім того, оцінка істотного порушення договору здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13.

Дослідивши обставини справи та наявні в матеріалах докази в їх сукупності, надавши оцінку умовам інвестиційного договору на будівництво комплексу санаторію "Сонячний" від 05.11.2007р. та, врахувавши положення законодавства, які регулюють порядок розірвання договору у зв`язку з істотним порушенням умов договору, суд не встановив обставин, які передбачали б можливість розірвання цього договору з підстав (частина 2 статті 651 ЦК України), заявлених у зустрічному позові.

Суд, відмовляючи у задоволенні вимог про розірвання договору, враховує, що матеріали справи не містять доказів щодо настання для позивача будь-яких негативних матеріальних наслідків, з огляду на нездійснення відповідачем будівництва комплексу станом на день розгляду справи, або щодо понесення позивачем будь-яких збитків, які виникли у зв`язку з істотним порушенням договору з боку ПП "Сфінкс".

Водночас, суд звертає увагу, що матеріали справи також не містять доказів щодо здійснення будь-яких дій з приводу ініціювання виконання зобов`язання у вигляді будівництва з моменту укладення договору по день розгляду справи з боку санаторію "Сонячний" та санаторію "Затока", враховуючи, що договір містить взаємо кореспондуючі права та обов`язки сторін.

Так, інвестиційним договором передбачено обов`язки інвестора (ПП "Сфінкс") здійснити фінансування робіт з будівництва та введення в експлуатацію санаторного комплексую, а також одночасно з будівництвом комплексу інвестор зобов`язався здійснити фінансування капітального ремонту головного спального корпусу санаторію "Затока" (п.1.1.договору).

Пунктом 2.2.2. договору визначено обов`язок санаторію "Затока" скласти перелік робіт (дефектний акт) щодо проведення капітального ремонту головного спального корпусу санаторію та надати його інвестору.

При цьому, відповідно до п.2.3.9. договору інвестор зобов`язався провести капітальний ремонт головного спального корпусу санаторію "Затока" у відповідності із переліком робіт, складеним згідно із пунктом 2.2.2. договору. Вартість такого ремонту має бути не меншою за 1 200 000, 00 грн., що є складовою частиною суми, визначеної в п. 1.3. цього договору.

Разом з тим слід зазначити, що матеріали справи не містять ані доказів щодо складення переліку робіт, ані доказів щодо звернення санаторію "Затока" до інвестора з приводу проведення ремонту корпусу.

Також, суд критично оцінює негативну позицію позивача щодо дій ПП "Сфінкс", направлених на виконання альтернативного зобов`язання, виходячи з того, що сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов, а також враховуючи висновки, викладені у рішенні по справі №916/1171/18, що набрало законної сили та є обов`язковим в силу ст. 326 ГПК України.

Суд також зазначає, що спірний договір інвестування станом на день розгляду справи в силу ст. 204 ГПК України є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та матеріали справи не містять доказів щодо визнання його судом недійсним.

Крім того, як вбачається із даних, які містяться в системі „Діловодство спеціалізованого суду, Державний заклад Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій ЗАТОКА МОЗ України 24.10.2018р. звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Приватного підприємства Сфінкс, в якій просив суд визнати недійсним інвестиційний договір на будівництво комплексу санаторію Сонячний від 02.11.2007р., укладений між Державним закладом Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій Затока Міністерства охорони здоров`я України, Державним закладом Спеціалізований (спеціальний) санаторій Сонячний (м. Одеса) Міністерства охорони здоров`я України та Приватним підприємством Сфінкс (справа №916/2380/18).

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду Одеської області від 18.02.2018р. по справі №916/2380/18 санаторію "Затока" у задоволенні позовних вимог відмовлено, та наразі вказане рішення оскаржується санаторієм "Затока" в апеляційному порядку.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що інвестиційним договором сума інвестицій 10 000 000, 00 грн. визначена як орієнтовна ціна. Зважаючи, що з моменту укладення договору (більше 11 років) відбулись певні економічні зміни в державі (зокрема, інфляція, зміна валютного курсу, тощо), які сторони не могли передбачити при укладенні договору, суд вважає, що вказані обставини можуть слугувати підставою для внесення змін до договору, при цьому, уразі недосягнення згоди між сторонами з приводу внесення змін, позивач не позбавлений можливості захистити свої права шляхом звернення до суду з вимогою про розірвання інвестиційного договору у зв`язку з істотною зміною обставин (ст. 652 ЦК України), що є підставою, відмінною від факту істотного порушення договору.

Стосовно позиції Міністерства охорони здоров`я України щодо неможливості виділення інвестору земельної ділянки без її першочергового оформлення та відсутності доказів виконання ПП "Сфінкс" своїх обов`язків в цій частині, суд зазначає про таке.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначений ст. 123 Земельного кодексу України.

Так, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про землеустрій" замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Як вбачається з умов спірного інвестиційного договору (п.2.3.11.) до обов`язків інвестора, серед іншого, відноситься здіснення фінансування процесу отримання санаторієм "Сонячний" і санаторієм "Затока" державних актів на право постійного користування земельними ділянками по вул АДРЕСА_1 Приморська, 3 в смт. Затока, Білгород-Дністровського району Одеської області.

Отже, з умов договору випливає, що обов`язком інвестора, в даному випадку, є виключно фінансування процесу отримання державних актів, водночас, виконавцем процесу щодо оформлення земельної ділянки, враховуючи визначений законодавством порядок, є саме землекористувачі, а не інвестор.

За таких обставин, виконання умов договору інвестором щодо оформлення земельної ділянки (фінансування процесу) безпосередньо залежить від дій землекористувачів, доказів здійснення яких матеріали справи не містять.

Крім того, в залежності від процесу оформлення земельної ділянки перебуває і питання укладення договору суперфіцію, при цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що зміна в законодавстві щодо порядку укладення такого договору, про яку в своїх поясненнях зазначило МОЗ України, не є обставиною, що може свідчити про істотне порушення договору інвестування з боку ПП "Сфінкс", а також є підставою для внесення до договору відповідних змін.

Щодо розбіжностей у договорі, про які зазначав позивач у зустрічному позові, суд вказує, що дійсно договором не передбачена можливість здійснення розрахунків між сторонами договору, водночас, пунктом 4.5. договору передбачено виконання альтернативного зобов`язання саме на користь Міністерства охорони здоров`я України, яке виключно погодило укладення договору та не є його стороною.

Як вбачається зі змісту договору в частині строків його виконання, сторони при його укладенні визначили лише строк, в який інвестор зобов`язується ввести комплекс в експлуатацію, а саме 24 місяця від дати отримання інвестором дозволу на проведення будівельних робіт, при цьому, питання щодо строків, в які має бути виконана процедура, що передує отриманню дозволу, сторонами не визначені.

Враховуючи наведені положення законодавства і обставини, встановлені судом, зважаючи, що позивач належними доказами не довів наявності підстав для задоволення позовних вимог про розірвання договору інвестування з заявлених ним мотивів, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позову про розірвання інвестиційного договору на будівництво комплексу санаторію "Сонячний" від 05.11.2007р.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Враховуючи, що позовну заяву первісного позивача залишено без розгляду саме за його заявою, правові підстави для повернення з державного бюджету на користь ПП "Сфінкс" судового збору відсутні.

При цьому, з огляду на відмову у задоволенні зустрічного позову Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) санаторій "Сонячний" (м. Одеса) Міністерства охорони здоров`я України, судові витрати за позовом про розірвання договору, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.129, 226, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Приватного підприємства "Сфінкс" до Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) санаторій "Сонячний" (м. Одеса) Міністерства охорони здоров`я України та Державного закладу "Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій "Затока" Міністерства охорони здоров`я України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Міністерства охорони здоров`я України про визнання протиправною бездіяльності у справі №916/213/19 - залишити без розгляду.

2. У задоволенні зустрічного позову Державного закладу "Спеціалізований (спеціальний) санаторій "Сонячний" (м. Одеса) Міністерства охорони здоров`я України до Приватного підприємства "Сфінкс" та Державного закладу "Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій "Затока" Міністерства охорони здоров`я України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Міністерства охорони здоров`я України про розірвання договору у справі №916/213/19 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 27 травня 2019 р.

Суддя Ю.М. Щавинська