РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.05.2019Справа № 910/15129/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., при секретарі судового засідання Максимець В.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк»

до ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія»

про стягнення 5 478 558, 05 грн.

за участю представників учасників справи:

позивача: Мироненко В.В .

відповідача: не з`явились

третьої особи: не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 5 478 558, 05 грн., у тому числі 3 834 165, 33 грн. - заборгованості за кредитом, 170 890, 03 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом та 1 473 502, 69 грн. - пені.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором поруки № LVVKLOK02044/DP від 11.06.2012.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2018 відмовлено акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.11.2018 скасовано, матеріали справи № 910/15129/18 передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/15129/18. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 05.03.2019.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 22.02.2019 відповідач подав письмові заперечення, в яких зазначив, що позивачем не надано суду доказів, що підтверджують направлення банком відповідачу повідомлення про дострокове погашення заборгованості, а з позовом про стягнення заборгованості банк звернувся лише 08.11.2018, тобто після спливу шестимісячного строку, встановленого частиною четвертою статті 559 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої та другої статті 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Враховуючи предмет та підстави позовних вимог, а також те, що рішення з даного спору може вплинути на права та обов`язки товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія», ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача означене товариство та відкладено підготовче засідання до 26.03.2019.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 06.03.2019 представник позивача подав докази направлення копії позовної заяви з доданими до неї документами третій особі.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 20.03.2019 представник позивача подав письмові пояснення на заперечення.

У судовому засіданні 26.03.2019 судом постановлено ухвалу не виходячи до нарадчої кімнати про продовження строку проведення підготовчого провадження на 30 днів та ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2019 відкладено підготовче засідання до 16.04.2019.

У судовому засіданні 16.04.2019 судом постановлено ухвалу не виходячи до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 910/15129/18 до судового розгляду по суті на 14.05.2019.

У зв`язку з тим, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 розгляд справи відкладено до 28.05.2019.

Представник позивача у судовому засіданні 28.05.2019 підтримав вимоги, викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та представник третьої особи у судове засідання, призначене для розгляду справи по суті не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 28.05.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» (позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія» (третя особа) 11.06.2012 укладено кредитний договір № LVVKLOK02044, відповідно до якого позивач зобов`язався надати третій особі кредит з лімітом 4 201 068, 00 грн. для поповнення оборотних коштів та сплати за контрактами.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до норм статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено та не заперечено учасниками справи, що позивач належним чином виконав умови кредитного договору № LVVKLOK02044 від 11.06.2012, надавши третій особі кредитні кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії.

Згідно пункту А3 кредитного договору № LVVKLOK02044 від 11.06.2012 термін повернення кредиту сторони узгодили 10 червня 2013 року. Згідно зі статтями 212, 651 Цивільного кодексу України у разі порушення третьою особою будь-якого зобов`язання, передбаченого договором позивач на свій розсуд, починаючи з дев`яносто першого дня порушення будь-якого з зобов`язань, має право змінити умови договору, встановивши інший термін повернення кредиту.

Положеннями пункту А.6 кредитного договору № LVVKLOK02044 від 11.06.2012 передбачено, що зобов`язання третьої особи забезпечуються договором застави товару в обороті № LVVKLOK02044/DZ1 від 11.06.2012, договором застави майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному договору № LVVKLOK02044/DZ2 від 11.06.2012, договором поруки № LVVKLOK02044/DP від 11.06.2012.

Строк дії кредитного договору № LVVKLOK02044 відповідно до пункту 6.1 сторони погодили у частині пункту 4.4 з моменту підписання, в решті частин - з моменту надання позивачем розрахункових документів на використання кредиту у межах зазначених у них сум і діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за договором.

Позивачем та третьою особою 10 червня 2013 року укладено договір про внесення змін до кредитного договору № LVVKLOK02044 від 11.06.2012, відповідно до якого сторони дійшли згоди змінити істотні умови кредитування за кредитним договором та виклали його в іншій редакції.

Згідно означених змін третій особі відкрито відновлювальну кредитну лінію з кредитним лімітом в розмірі 4 201 000, 00 грн., у тому числі 4 000 000, 00 грн. на поповнення обігових коштів, оплату за контрактом, 201 000, 00 грн. на сплату судових витрат, передбачених пунктами 2.2.15, 2.3.13, 5.8 договору. Кінцевий термін повернення відповідно до графіку зменшення поточного ліміту - 09.06.2014.

Статтею 10561 Цивільного кодексу України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За користування кредитом згідно пункту А6 договору від 10.06.2013 третя особа сплачує проценти у розмірі 24 % річних. У випадку порушення третьою особою будь-якого грошового зобов`язання позичальник сплачує позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 48 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості (пункт А7 договору).

Позивачем та позичальником 21 липня 2015 року укладено договір про внесення змін до кредитного договору № LVVKLOK02044 від 11.06.2012, відповідно до якого сторони домовились у період з 01.01.2015 по 21.07.2015 викласти пункт 4.9 кредитного договору у наступній редакції: зобов`язання за цим договором, у тому числі строк виконання яких згідно з умовами договору не наступив, за умови реалізації банком права щодо стягнення неустойки згідно з розділом 6 договору, виконуються в наступній послідовності: кошти, отримані від третьої особи, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за договором, перш за все спрямовуються для погашення простроченого кредиту у сумі 57 401, 91 грн., далі - прострочених процентів у сумі 189 111, 10 грн., далі відшкодування витрат/збитків банку згідно з пунктами 2.2.15, 2.3.13 договору, далі для погашення неустойки згідно з розділом 6 договору, далі - простроченої винагороди, далі - винагороди, далі - процентів, далі - кредиту, якщо інше не передбачено пунктом 8.5 договору.

Крім того, 24.07.2015 позивачем та третьою особою укладено договір про внесення змін до кредитного договору № LVVKLOK02044 від 11.06.2012, відповідно до якого сторони узгодили на дату укладання договору про внесення змін заборгованість за договором склала 5 842 762, 41 грн. Ліміт кредитного договору за означеним договором визначено у розмірі 5 400 040, 20 грн., у тому числі 4 323 194, 25 грн. на реструктуризацію заборгованості за кредитним договором № LVVKLOK02044 від 11.06.2012, у розмірі 802 303, 08 грн. на реструктуризацію заборгованості за договором № LVVKLOF03706 від 20.06.2013.

Третя особа, в порушення умов кредитного договору № LVVKLOK02044 від 11.06.2012 належним чином не виконала своє зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 30.10.2018 виникла заборгованість в розмірі 3 834 165, 33 грн. за наданим кредитом (за тілом кредиту), 170 890, 03 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом та 1 473 502, 69 грн. - пеня.

Відповідно до частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Позивачем та відповідачем 11 червня 2012 року укладено договір поруки № LVVKLOK02044/DP від 11.06.2012, предметом якого є надання поруки відповідачем перед позивачем за виконання третьою особою зобов`язань за кредитним договором № LVVKLOK02044 від 11.06.2012 з повернення кредиту з лімітом 4 201 068, 00 грн., наданої у вигляді відновлювальної кредитної лінії.

В подальшому, 24.07.2015 позивачем та відповідачем укладено договір про внесення змін до договору поруки № LVVKLOK02044/DP від 11.06.2012, предметом якого є надання поруки перед позивачем за виконання товариством з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія» зобов`язань за кредитним договором № LVVKLOK02044 від 11.06.2012, згідно якого позивач надав третій особі кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 5 400 040, 20 грн., у тому числі у розмірі 4 323 194, 25 грн. на реструктуризацію заборгованості за кредитним договором № LVVKLOK02044 від 11.06.2012, у розмірі 802 303, 08 грн. на реструктуризацію заборгованості за договором від 20.06.2013.

Відповідно до частини першої статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частинами першою та другою статті 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідач, у письмових запереченнях зазначив, що у позивача відсутнє право на стягнення боргу як з солідарного боржника у зв`язку з фактичним припиненням поруки за договором № LVVKLOK02044/DP від 11.06.2012, яка була фактично припинена на момент звернення позивача до суду з позовом. Аргументуючи тим, що вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинна бути пред`явлена в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням, якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами.

З приводу означеного твердження відповідача суд зазначає наступне.

Згідно частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України (в редакції діючої на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Строк дії поруки не є строком для захисту порушеного права, це строк існування самого зобов`язання поруки.

При цьому, за загальним правилом порука припиняється саме після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, і шестимісячний строк для припинення поруки застосовується лише у тому випадку, якщо строк не визначено в договорі.

Відповідно до частини першої статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язано припинення права на позов або на захист порушеного права.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України).

Разом з тим, з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Положеннями пункту 4.1 договору поруки в редакції від 24.07.2015 сторони взаємно домовились, що порука за договором припиняється через п`ятнадцять років після укладення договору. У випадку виконання третьою особою або відповідачем всіх зобов`язань за кредитним договором, означений договір припиняє свою дію.

Враховуючи наведене, строк припинення поруки за договором № LVVKLOK02044/DP від 11.06.2012 спливає 11.06.2027.

За статтями 6, 627 та 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, сторони при укладанні договору поруки визначили строк, після якого припиняється порука, що спростовує твердження відповідача з приводу того, що на час звернення позивача до суду з позовом припинено поруку за договором № LVVKLOK02044/DP від 11.06.2012.

Крім того, згідно пункту 5.1 договору від 24.07.2015 сторони домовились збільшити встановлену законом позовну давність, дійшовши згоди, що до передбачених цим договором вимог позивача до відповідача позовна давність встановлюється сторонами тривалістю п`ятнадцять років.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями пункту 1.5 договору поруки (в редакції договору про внесення змін) сторони погодили, що у випадку невиконання третьою особою зобов`язань за кредитним договором, боржник та відповідач відповідають перед позивачем як солідарні боржники.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно статті 173 Господарського кодексу України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до частини першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених статтею 11 Цивільного кодексу України

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою, другою статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною першою статті 543 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів виконання поручителем своїх зобов`язань за договором № LVVKLOK02044/DP від 11.06.2012, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за наданим кредитом у розмірі 3 834 165 грн. 33 коп., заборгованості за відсотками, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 170 890 грн. 03 коп. та 1 473 502, 69 грн. - пені (період з 24.03.2014 по 22.08.2016).

Враховуючи наведене, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, ідентифікаційний код 14360570) 3 834 165 (три мільйони вісімсот тридцять чотири тисячі сто шістдесят п`ять) грн. 33 коп. - заборгованість за наданим кредитом (за тілом кредиту), 170 890 (сто сімдесят тисяч вісімсот дев`яносто) грн. 03 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом, 1 473 502 (один мільйон чотириста сімдесят три тисячі п`ятсот дві) грн. 69 коп. - пеня та 82 178 (вісімдесят дві тисячі сто сімдесят вісім) грн. 37 коп. - судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 03.06.2019.

Суддя Т.Ю. Кирилюк