УХВАЛА

м. Київ

05.06.2019Справа № 910/7096/19

Суддя Пукшин Л.Г., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна виробнича компанія "Насосхолодмаш" (02094, м. Київ, вул. Пожарського, 4, офіс 1)

до Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36),

Регіонального відділення Фонду Державного майна України по м. Києву (01032,м. Київ, булю Т.Шевченка,50-Г)

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародна виробнича компанія "Насосхолодмаш" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради, Регіонального відділення Фонду Державного майна України по м. Києву про:

- визнання описки в Свідоцтві про право власності на нежиле приміщення, серія НП №010003272, виданого Головним управлінням з питань майна Київської міської державної адміністрації 21 червня 2000 року на підставі наказу «Про оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна» від 20 червня 2000р. №321-В, слова: «- 16/100 частини від нежилих приміщень в будинку площею 1317,1 кв.м.».

- визнання недійсним в частині слів: «що становить 16/100 частини від нежилих приміщень в будинку площею 1317,1 кв.м.» пункт 1.1. Договору купівлі-продажу нежилого приміщення комунальної власності від 05.02.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрушко Н.П. за реєстровим № 792, і зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за реєстровим № 3434-П 22.05.2002р. з видачею Реєстраційного посвідчення № 000586, про що записано в реєстрову книгу № 30п-271, та внести у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно відповідні зміни/виправлення до Рішення про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна виробнича компанія «Насосхолодмаш», код ЄДР 20016457 (м. Київ, вул. Пожарського, 4, офіс 1) на об`єкт нерухомого майна до запису з відкриттям розділу, індексний номер: 7235305 від 25.10.2013р. номер запису про право власності 3073431, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 00, в тому числі в розділі «вид спільної власності» виключити слова «спільна часткова», а в розділі «Розмір частки» зазначити замість « 16/100» - « 1».

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Статтею 164 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік документів, що подаються до позовної заяви, зокрема вказано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 статті 4 вказаного Закону України встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлюється в сумі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00 грн).

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, розмір судового збору за розгляд двох немайнових вимог, заявлених позивачем, становить 3 842,00 грн (2 х 1 921,00 грн = 3 842,00 грн).

Разом з тим, позивачем додано до позовної заяви квитанцію від 27.03.2019 на суму 1 921,00 грн, згідно з якою платником є ОСОБА_1, а не позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародна виробнича компанія "Насосхолодмаш" (ідентифікаційний код юридичної особи 20016457).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про судовий збір», платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Вказаною нормою Закону встановлюється можливість здійснення оплати судового збору іншою особою, але платником має бути особа, яка звертається до суду, що обумовлено необхідністю дотримання платіжної дисципліни платниками судового збору, недопущення безпідставного повернення коштів з державного бюджету та здійснення правильного розподілу судових витрат між учасниками справи за результатами розгляду справи.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті листа Державної судової адміністрації України від 14.09.2018 вих. № 6-17517/18 «Про забезпечення заходів контролю за надходженням та поверненням судового збору», суд при розгляді як позовних заяв, так і заяв на повернення помилково сплачених до бюджету коштів має перевіряти чи є заявник (позивач) платником судового збору відповідно до документів, що підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Таким чином, враховуючи положення статті 2 Закону України «Про судовий збір», надана до суду від 27.03.2019 на суму 1 921,00 грн, платником за якою є ОСОБА_1 , не може вважатись належним доказом сплати судового збору за подання позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна виробнича компанія "Насосхолодмаш" до Господарського суду міста Києва, оскільки ОСОБА_1 не є особою, яка звертається до суду з даним позовом (позивачем).

Аналогічну правову позицію викладено в ухвалах Верховного Суду від 06.08.2018 у справі № 910/23408/17, від 17.01.2019 у справі № 922/4734/16.

Відтак, сума судового збору, яка недоплачена Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна виробнича компанія "Насосхолодмаш", становить 3 842,00 грн.

Також, згідно із ч.2 ст.164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За змістом ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Одночасно, діючими нормативно-правовими актами України встановлені певні вимоги стосовно оформлення учасниками судового процесу доказів, а саме ч.2, 4, 5 ст.91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

При цьому, відповідно вимог Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом №55 від 07.04.2003р. Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики, на кожній сторінці наданого до матеріалів справи документу в копії повинна міститись відмітка про засвідчення, яка складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

За таких обставин, за висновками суду, подана позивачем позовна заява повинна в повному обсязі відповідати формі та змісту, що визначені у ст.162 Господарського процесуального кодексу України, а документи, що додаються заявником до позову, повинні бути оформлені згідно ст.80, 91, 164 Господарського процесуального кодексу України та положень Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом №55 від 07.04.2003р. Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики.

Вказані вимоги повністю узгоджуються з таким завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, як розумність строків розгляду справи (ст.2 Господарського процесуального кодексу України), а також з таким принципом як диспозитивність розгляду справи (ст.14 Господарського процесуального кодексу України).

Проте, всупереч наведеного, частина документів, які додані позивачем до позовної заяви в підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, не засвідчені належним чином в порядку, зазначеному вище, оскільки на них відсутні слова "Згідно з оригіналом", відомості стосовно назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища та дати засвідчення копії, що не відповідає вимогам ч.5 ст.91 та Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003".

Суд також звертає увагу, що позивачем не надано належного нормативно-правового обґрунтування необхідності та підстав залучення до участі у справі третіх осіб - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Андрушко Наталію Петрівну, а також не зазначено статусу вказанимх третіх осіб (на чиїй стороні позивач просить залучити дану особу).

За таких обставин, виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна виробнича компанія "Насосхолодмаш" без руху та надати позивачу строк для усунення відповідних недоліків.

Керуючись ст.ст.162, 164, 172, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна виробнича компанія "Насосхолодмаш" без руху.

2. Встановити позивачу шестиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

Ухвала набирає законної сили 05.06.2019 та оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Г. Пукшин