ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

"03" червня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1495/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В., розглянувши позовну заяву за вх.суду№1532/19 від 29.05.2019р.

за позовом Селянського фермерського господарства «Олеся» (67600, Одеська область, м.Біляївка, вул. Молодіжна, 5, );

до відповідача Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, поверх 13, );

про визнання незаконним та скасування наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою №15-1764/13-17-СГ від 28.02.2017р.

ВСТАНОВИВ:

Селянське фермерське господарство «Олеся» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання незаконним та скасування наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою №15-1764/13-17-СГ від 28.02.2017р.

В обґрунтування позовних вимог Селянське фермерське господарство «Олеся» посилається на порушення Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області прав користування земельною ділянкою Селянським фермерським господарством «Олеся».

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Господарський процесуальний кодекс України установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (пункти 6, 10, 15 частини першої статті 20 цього Кодексу).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України).

Водночас правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами Земельного кодексу України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Згідно із частинами другою та третьою статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно із частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Порядок набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності громадянами та юридичними особами передбачено вказаною статтею та статтями 118, 122 Земельного кодексу України.

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред`являти до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018р. по справі №910/13755/17, від 15.05.2018р. по справі №911/4144/16, від 16.05.2018р. по справі №911/4111/16.

Враховуючи, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним і скасування наказу ГУ Держгеокадаструт №15-1764/13-17-СГ від 28.02.2017р., яким надано дозвіл гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, такий спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки цієї фізичної особи.

Відповідно до п.1. ч.1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ч.6 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Суд звертає увагу Селянського фермерського господарства «Олеся» на те, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч.1 ст.175, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом Селянського фермерського господарства «Олеся» (67600, Одеська область, м.Біляївка, вул. Молодіжна, 5, ) до відповідача Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, поверх 13, ) про визнання незаконним та скасування наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою №15-1764/13-17-СГ від 28.02.2017р. - відмовити.

Додаток позовна заява з додатками на 22 аркушах.

Ухвала набирає чинності 03.06.2019р. та може бути оскаржена в порядку Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.В. Степанова