ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2019 р. Справа№ 910/14000/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Коробенка Г.П.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Губар Н.В. за ордером від 01.02.2019;

від відповідача: Ганов О.О. за довіреністю від 02.01.2019;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Флавія"

на рішення господарського суду міста Києва від 07.02.2019 (повний текст складений 21.02.2019)

у справі №910/14000/18 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Флавія"

до Рівненської обласної державної адміністрації

про визнання поновленим договору оренди землі та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю "Флавія" (далі - позивач) звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом до Рівненської обласної державної адміністрації (далі - відповідач) та просило суд:

- визнати договір оренди землі (кадастровий номер земельної ділянки 56:246:833:00:07:030:0001), укладений 25.01.2012 між позивачем та відповідачем, поновленим на той самий строк і на тих самих умовах;

- зобов`язати відповідача вчинити дії щодо укладення з позивачем додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 25.01.2012 про поновлення договору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що після закінчення строку дії договору оренди позивач продовжив користуватись земельною ділянкою, відповідач у встановлений строк не повідомив про наявність заперечень, а тому відповідно до ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі" договір підлягає поновленню на той же строк і на тих же умовах.

Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач посилався на те, що договір автоматично поновлювався на 1 рік - до 07.09.2017 та до 07.09.2018 відповідно. Лист позивача від 09.08.2018 щодо прийняття рішення про поновлення строку дії договору оренди землі від 25.01.2012 було розглянуто відповідачем в порядку ч.ч.1-5 ст.33 Закону України "Про оренду землі" як реалізація переважного права орендаря на поновлення договору оренди землі, внаслідок чого відповідачем були висловлені заперечення та, зокрема, зауважено про можливість поновлення договору оренди землі після погодження істотних умов договору. Також вказав, що земельна ділянка надавалась під розміщення об`єкту нерухомості, який наразі є знищеним.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07 лютого 2019 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Флавія" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки відповідач у встановлений чинним законодавством місячний строк не висловив заперечень проти продовження користування відповідачем, як орендарем, земельною ділянкою, а тому договір підлягає визнанню поновленим. Крім цього, вказав, що позивач є власником об`єкту нерухомості на спірній земельній ділянці, однак, на початку серпня 2018 року даний об`єкт був пошкоджений невідомими особами, у зв`язку із чим порушене кримінальне провадження, також на даний час розглядаються скарги позивача на дії реєстратора щодо незаконного вилучення записів про реєстрацію нерухомого майна з Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що позивач ініціював процедуру поновлення договору оренди, як переважного права орендаря, в порядку ч.ч.1-5 ст.33 Закону України "Про оренду землі", однак, сторонами не було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, у зв`язку із чим договір є припиненим. Також вказав, що земля надавалась в оренду для обслуговування механічного корпусу, проте, на даний час вказаний корпус є знищеним.

Також відповідачем подані додаткові пояснення до відзиву, у яких він вказує, що на даний час земельної ділянки з кадастровим номером 56:246:833:00:07:030:0001 не існує, оскільки вона була передана в оренду новому власнику і об`єднана з іншою земельною ділянкою з присвоєнням нового кадастрового номеру.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якому він заперечує проти доводів відповідача, а також вказує, що відповідач неправомірно, під час розгляду судового спору щодо поновлення договору оренди, передав земельну ділянку іншій особі.

Представник позивача (апелянта) у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, просила її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, 25 січня 2012 року між Рівненською обласною державною адміністрацією, як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Флавія", як орендарем, було укладено договір оренди землі (далі - договір оренди), відповідно до умов якого згідно ст.ст.93, 124 Земельного кодексу України орендодавець на підставі розпорядження голови Рівненської обласної державної адміністрації від 05.12.2011 №602 передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 3,0960 га, що знаходяться на території Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області (п.1.1 договору оренди) (а.с.16-20).

Пунктом 2.1 договору оренди встановлено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 3,0960 га - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (обслуговування механічного корпусу) (п.2.1).

Згідно з п.2.2 договору оренди на земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна, а саме: механічний корпус, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (механічний корпус) від 07.12.2009

Пунктом 2.3 договору оренди визначена категорія даної земельної ділянки - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

У пункті 2.4 договору оренди зазначений кадастровий номер земельної ділянки - 56:246:833:00:07:030 : 0001.

Відповідно до пункту 3.1 договір укладений на 1 рік, термін дії договору розпочинається з моменту його державної реєстрації.

Також сторони у пункті 3.2 договору зазначили, що після закінчення строку дії договору орендар, який належно виконував свої обов`язки за цим договором, має переважне право поновити його на новий строк. Для цього орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно з п.4.1 договору оренди орендна плата вноситься орендарем виключно у грошовій формі незалежно від результатів своєї діяльності та у відповідності до розпорядження голови держадміністрації від 05.12.2011 №602 складає 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а саме, 28717,46 грн. з урахуванням коефіцієнтів індексації грошової оцінки за 2009 (1,059) та 2010 (1) роки.

Відповідно до розділу 5 договору оренди земельна ділянка передається в оренду для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної іншої промисловості (обслуговування механічного корпусу). Умови збереження стану об`єкта оренди: використання земельної ділянки відповідно до її цільового призначення. Цільове призначення земельної ділянки - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Згідно п.6.3 договору оренди передача земельної ділянки орендарю здійснюється після державної реєстрації цього договору за актом її приймання - передачі.

У пункті 12.2 договору оренди встановлено, що дія договору припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до п.14.1 цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір зареєстровано в управлінні Держкомзему Рівненського району, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 02 березня 2012 року за №01064.

На виконання умов договору оренди відповідач передав, а позивач прийняв земельну ділянку загальною площею 3,0960 га, що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки, який підписаний головою Рівненської обласної державної адміністрації та директором ТОВ "Флафія" (а.с.21).

16 квітня 2015 року між Рівненською обласною державною адміністрацією, як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Флавія", як орендарем, було підписано додаткову угоду до договору оренди землі від 25.01.2012 про поновлення терміну дії договору на один рік та визначено, що додаткова угода набирає чинності після підписання сторонами та її державної реєстрації (а.с.27-28).

Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №43420369 від 07.09.2015 державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки загальною площею - 3,0960 га, кадастровий номер земельної ділянки - 56:246: 833 : 00: 07:030:0001, за адресою: Рівненська обл., і Рівненський район, с/рада Городоцька за Товариством з обмеженою відповідальністю "Флавія" строком на 1 рік за додатковою угодою від 16.04.2015 до договору оренди землі від 25.01.2012 (а.с.22-23).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за позивачем було зареєстровано право власності на механічний корпус площею 17200 кв.м.,за адресою Рівненська обл., Рівненський район, с.Городок, вул.Барона Штейнгеля, буд.4-А (а.с.24-26).

09 серпня 2018 року позивач звернувся до відповідача з листом за вих.№29 про поновлення терміну дії договору оренди землі від 25.01.2012 та підписання відповідної додаткової угоди. При цьому позивачем було долучено до вказаного листа проект додаткової угоди до договору. У листі-зверненні від 09.08.2018 позивач посилається на положення п. 3.2 договору (а.с.32).

Зазначений лист отриманий відповідачем 09 серпня 2018 року, що підтверджується відміткою про реєстрацію, однак залишений без відповіді, у зв`язку із чим позивач 17 жовтня 2018 року звернувся до суду із даним позовом та просив визнати договір оренди поновленим на той самий строк і на тих самих умовах та зобов`язати відповідача вчинити дії по укладенню додаткової угоди до договору.

23 жовтня 2018 року, тобто, вже після звернення до суду із даним позовом, відповідач за вих.№7407/0/01-29/18 направив позивачу лист, у якому повідомив про розгляд листа від 09.08.2018 та відмовив у поновленні дії вказаного правочину з огляду на не дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Флавія" вимог чинного законодавства України щодо строку повідомлення про поновлення договору оренди землі, не надання проекту додаткової угоди, технічної документації з нормативної грошової оцінки. У цьому ж листі відповідач, посилаючись на інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вказав що за параметром запиту право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження, кадастровий номер земельної ділянки:: 07 :030:0001, наявний об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка із зазначеним кадастровим номером; відомості щодо наявності будь-яких забудов відсутні (а.с.71-73).

Тривалу затримку з розглядом листа позивача відповідач пояснив тим, що в ході опрацювання звернення ним були направлені відповідні запити і отримані відповіді від Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, Рівненської райдержадміністрації, Департаменту екології та природних ресурсів облдержадміністрації, органів фіскальної служби тощо (а.с.59-70).

Також, як зазначив відповідач, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 03.12.2018 №147818189 державним реєстратором 07.08.2018 внесено запис про знищення об`єкту нерухомого майна - механічного корпусу загальною площею 17200 кв.м. за адресою: Рівненська обл., Рівненський район, с.Городок, вул.Барона Штейнгеля, буд.4-А, для розміщення та експлуатації якого позивачу було надано у користування земельну ділянку за договором оренди землі від 25.01.2012 (а.с.75-78).

Листом від 08.11.2018 позивач повідомив відповідачу про те, що він є власником механічного корпусу, який знаходиться на спірній земельній ділянці, та просив утриматись від дій щодо передачі земельної ділянки іншим особам (а.с.81-83). Лист отриманий відповідачем 08.11.2018, що підтверджується відміткою про реєстрацію.

Також з матеріалів справи вбачається, що 04 серпня 2018 року у Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань було зареєстровано заяву позивача про те, що у період з 28.07.2018 по 03.08.2018 невстановлені особи пошкодили приміщення механічного корпусу за адресою: Рівненська обл., Рівненський район, с.Городок, вул.Барона Штейнгеля, буд.4-А (а.с.150).

У подальшому реєстратором КП "Центр реєстрації прав" були внесені відомості про припинення права власності ТОВ "Флавія" на об`єкт нерухомого майна на підставі документів, які позивач вважає підробленими, у зв`язку з чим було зареєстровано відповідну заяву у Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань (а.с.151-160).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що договір оренди землі від 25.01.2012 є таким, що припинив свою дію 07.09.2016 внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, і відсутні підстави для продовження оренди за цим договором.

Проте, Північний апеляційний господарський суд не погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди землі.

Предметом спору в даній справі є поновлення договору оренди землі на той самий строк і на тих же умовах після закінчення строку його дії на підставі ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у зв`язку із відсутністю заперечень відповідача щодо продовження правовідносин з оренди землі протягом місяця з дня закінчення строку дії договору.

За змістом частини 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Законом України "Про оренду землі" визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а статтею 13 цього закону передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця з дня закінчення строку договору заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на поновлення договору).

При цьому, повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається.

Суть поновлення договору оренди згідно із цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема, у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі.

Відсутність такого заперечення, як уже зазначалося, може мати прояв у "мовчазній згоді".

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк.

Тобто, орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах.

Щодо прав та обов`язків орендодавця слід мати на увазі, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди, а орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, відповідно, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто, договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Як встановлено матеріалами справи, сторони вважають фактом, що вказаний договір оренди між ними двічі автоматично продовжувався на термін, визначений договором, тобто, до 07.09.2018 року.

Вказане підтверджується як поясненнями відповідача суду (а. с. 46), так і діями сторін спору, а саме: після закінчення строку дії договору оренди позивач продовжив користуватись земельною ділянкою та сплачував орендну плату у встановлені договором строки, що вбачається з виписки по особовому рахунку позивача, довідкою про відсутність заборгованості (а.с.29-31), довідкою Головного управління ДФС у Рівненській області (а.с.65) та не спростовано відповідачем, а відповідач приймав орендну плату за землю, обумовлену зазначеним договором, та не висував вимогу про звільнення земельної ділянки.

Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права.

При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу.

Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб.

Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема, щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар.

При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно із цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема, у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі.

Отже, враховуючи, що позивач після закінчення строку дії договору 07.09.2018 продовжував користування орендованою земельною ділянкою і належно виконував свої обов`язки за договором, а також з огляду на відсутність протягом одного місяця після закінчення строку дії вказаного договору, а саме, до 07.10.2018, листа-повідомлення відповідача про заперечення у поновленні договору, останній, в силу частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", вважається поновленим на той самий строк і на тих же умовах, які були передбачені цим договором, і сторони зобов`язані укласти про це додаткову угоду, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Крім цього, на думку суду апеляційної інстанції, суттєве значення для вирішення даного спору на засадах верховенства закону та справедливості та захисту законних прав та правомірних очікувань позивача має наступне.

За змістом ч. 3 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач є власником об`єкту нерухомого майна - механічного корпусу загальною площею 17200 кв.м. за адресою Рівненська обл., Рівненський район, с.Городок, вул.Барона Штейнгеля, буд.4-А, для розміщення та експлуатації якого позивачу було надано у користування земельну ділянку за договором оренди.

Відповідно до ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Отже, моментом припинення права власності на майно в разі його знищення є внесення відповідних змін до державного реєстру виключно за заявою власника.

Однак, з наданої відповідачем Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 03.12.2018 №147818189 вбачається, що відповідний запис було зроблено не за заявою позивача, як власника майна, а за заявою ТОВ "Динеро-Капітал", з приводу чого за заявою позивача відкрито кримінальне провадження та проводиться розслідування можливого злочину проти власності ТОВ «Флавія».

За приписами ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас, положеннями ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Кожна фізична та юридична особа згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, беручи до уваги принцип єдності юридичної долі нерухомості та земельної ділянки під нею, суд апеляційної інстанції вважає, що внаслідок ухилення відповідача від укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди та вчинення дій щодо передачі спірної земельної ділянки разом з належним позивачем об`єктом нерухомості іншим особам, порушено право позивача на мирне користування своїм майном.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, Північний апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 07 лютого 2019 року прийняте із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 277 ГПК України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову. Отже, апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до положень ст.129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати останнього на сплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Флавія" задовольнити.

2. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07 лютого 2019 року та прийняти нове рішення.

3. Позов задовольнити повністю.

4. Визнати договір оренди землі (кадастровий номер земельної ділянки 56:246:833:00:07:030:0001), укладений 25.01.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Флавія" (61003, м.Харків, пров. Університетський, 1, ідентифікаційний код 33289629) та Рівненською обласною державною адміністрацією (33028, м.Рівне, майдан Просвіти, 1, ідентифікаційний код 13986712), поновленим на той самий строк і на тих самих умовах;

5. Зобов`язати Рівненську обласну державну адміністрацію (33028, м.Рівне, майдан Просвіти, 1, ідентифікаційний код 13986712) вчинити дії щодо укладення з Товариством з обмеженою відповідальністю "Флавія" (61003, м.Харків, пров. Університетський, 1, ідентифікаційний код 33289629) додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 25.01.2012 про поновлення договору.

6. Стягнути з Рівненської обласної державної адміністрації (33028, м.Рівне, майдан Просвіти, 1, ідентифікаційний код 13986712) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Флавія" (61003, м.Харків, пров. Університетський, 1, ідентифікаційний код 33289629) - 3524,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 5286,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

8. Справу №910/14000/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

9. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30.05.2019.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.А. Кравчук

Г.П. Коробенко