ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2019 року Справа № 904/4685/18

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач),

суддів Подобєда І.М., Орєшкіної Е.В.

секретар судового засідання Абадей М.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Пац В.О., довіреність №14-191 від 17.05.2019, адвокат;

від відповідача: представник не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ та Акціонерного товариства Дніпроазот, м. Кам`янське Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2019 у справі №904/4685/18, ухвалене суддею Красота А.І., повне рішення складено 22.03.2019

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Акціонерного товариства Дніпроазот, м. Кам`янське Дніпропетровської області

про стягнення 12 430 091,33 грн

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

У жовтні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з Акціонерного товариства Дніпроазот (надалі відповідач) боргу 11318739,82 грн, пені 633175,41 грн, інфляційних втрат 236443,77 грн та 3% річних 241732,33 грн, витрат по сплаті судового збору за подання позову.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням з боку Відповідача умов договору постачання природного газу №3312/1718-ТЕ-3 від 06.10.2017 в частині своєчасної оплати за поставлений природний газ.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2019 у справі №904/4685/18 (суддя Красота О.І.) позов задоволено частково. Провадження у справі стосовно суми 9164667,08 грн закрито. Стягнуто з Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" 316587,70 грн пені, 241732,33 грн 3% річних, 236443,77 грн інфляційних витрат та судовий збір у сумі 154140,27 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано правомірністю заявлених позовних вимог у зв`язку з невчасною оплатою Відповідачем за отриманий природний газ, наявністю підстав для застосування норм ч.1 ст. 233 Господарського кодексу України щодо зменшення неустойки, норм п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України, оскільки заборгованість у сумі 9164667,08 грн сплачена під час розгляду справи. У задоволенні позову в частині стягнення боргу в сумі 2154072,76 грн відмовлено, бо ця сума погашена Відповідачем до звернення із позовом до суду у цій справі.

Доводи та вимоги апеляційних скарг і відзивів на них.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Позивач, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення пені в сумі 316587,71 грн скасувати, прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на наступне:

- суд безпідставно зменшив розмір пені на 50% за відсутності виняткових обставин та не врахувавши особливості майнового стану Позивача, ступінь виконання та період прострочення, а саме: збільшення дебіторської заборгованості, яка становить 49209 млн. грн;

- Позивач має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави та відсутність можливості вчасно розраховуватися та поставляти природний газ спричинить негативні соціальні та економічні наслідки для держави; несвоєчасність оплати контрагентів за газ впливає на виконання Позивачем обов`язків, покладених на нього Постановою КМУ №187 від 22.03.2017;

- суд безпідставно здійснив перерахунок інфляційних втрат, незважаючи на те, що Позивач здійснив його у повній відповідності зі ст. 625 ЦК України, методики, викладеної у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97, роз`ясненням Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.2013.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.05.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2019 у справі №904/4685/18.

Відповідач, Акціонерне товариство Дніпроазот, також звернулося з апеляційною скаргою, в якій, з урахуванням уточнень до апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на наступне:

- суд зробив неправильний висновок щодо нарахування 3% річних, пені та інфляційних, не зазначив в рішенні доказів, наданих Відповідачем в якості заперечень проти цих вимог; суд не зазначив мотивів відхилення цих доказів та доводів Відповідача;

- суд не врахував, що Відповідачем оплата, хоч і з порушенням строків, але здійснена в повному обсязі, несвоєчасна оплата була викликана об`єктивними причинами, що є підставою для звільнення його від відповідальності;

- Відповідач навів такі об`єктивні причини, а саме: не виконання зобов`язань категорією споживачів «населення» з оплати за послуги центрального опалення та неможливість Відповідача впливати на розрахунки населення з теплопостачальними організаціями; неможливість впливати на учасників відносин з організації взаєморозрахунків по Постанові КМУ №256 від 04.03.2002;

- станом на 31.08.2018 загальна сума дебіторської заборгованості КП КМР «Тепломережі» перед Відповідачем за поставлену теплову енергію складала 57195615,50 грн, заборгованість ТОВ «Теплосервіс» станом на 30.10.21,42 грн.

- Відповідач не має можливості самостійно визначати порядок розподілу коштів, які надходять на його рахунок зі спеціальним режимом використання;

- наявні підстави для зменшення пені на 90%: простій підприємства, відповідач є єдиним постачальником теплофікаційної води для опалення Південного району м. Кам`янське, стягнення усієї суми штрафних санкцій призведе до повного зупинення виробничої та господарської діяльності Відповідача

Ухвалою суду від 02.05.2019 апеляційна скарга Відповідача прийнята до сумісного розгляду з апеляційною скаргою Позивача.

У судовому засіданні 29.05.2019 повноважний представник Позивача доводи, викладені в апеляційні скарзі, крім доводів щодо невірного визначення судом інфляційних втрат, підтримав.

Відповідач надіслав до Центрального апеляційного господарського суду відзив на апеляцію Позивача, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечував з аналогічних підстав, що викладені ним в його апеляційній скарзі.

Участь повноважного представника в судовому засіданні 29.05.2019 Відповідач не забезпечив, причин неявки не повідомив, не зважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №811).

З урахуванням положень ч. 12 ст. 270 ГПК України апеляційний суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі Відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника Позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд встановив наступне.

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як постачальником, та Акціонерним товариством "Дніпроазот", як споживачем, було укладено договір постачання природного газу №3312/1718-ТЕ-3 від 06.10.2017р. (надалі договір) на наступних умовах:

- постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору; природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п.п.1.1, 1.2 договору);

- постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2017р. по 31 березня 2018р. (включно) природний газ обсягом до 7695,000 тис куб. метрів, в тому числі по місяцях (тис.куб.м):

- жовтень в обсязі 368, 000; листопад в обсязі 1241,000; грудень в обсязі 1568,000; січень в обсязі 1674,000; лютий в обсязі 1490,000; березень 1354,000 (п. 2.1. договору).

В подальшому обсяги постачання природного газу були змінені Додатковою угодою №1 від 30.11.2017 та викладено пункт 2.1. договору в наступній редакції: постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2017р. по 31 березня 2018р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 7515,860 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (тис.куб.м): жовтень 188,860, решта місяців без змін. Додатковою угодою №2 від 26.12.2017 до 7339,701 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (тис.куб.м): листопад 1064,841, решта місяців без змін. Додатковою угодою №3 від 24.01.2018 до 6813,322 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (тис.куб.м): грудень 1041,621, решта місяців без змін. Додатковою угодою №4 від 21.02.2018 до 6744,383 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (тис.куб.м): січень 1605,061, решта місяців без змін. Додатковою угодою №5 від 26.03.2018 до 6725,707 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (тис.куб.м): лютий 1471,324, решта місяців без змін. Додатковою угодою №6 від 31.03.2018 до 6882,857 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (тис.куб.м): березень 1511,150, решта місяців без змін.

- ціна за 1000 куб.м газу на дату укладання договору становить 4942,00 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) -20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 5930,40 грн; загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу (п. 5.2, 5.4 договору);

- оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього договору (зі змінами внесеними додатковою угодою №2 від 23.01.2017р.) укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором (п. 6.1. договору);

- у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних (з 01.01.2019 15,3 % річних), але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. №20 (п. 8.2. договору);

- договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2017 року до 31 березня 2018р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1. договору).

В подальшому сторонами було укладено до договору ряд додаткових угод щодо обсягів постачання природного газу та порядку розрахунків за рахунок бюджетних коштів.

На виконання умов договору позивач поставив протягом періоду з жовтня 2017р. по березень 2018р. включно, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 40818095,14 грн, що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 31.10.217 на суму 1120015,34 грн, від 30.11.2017 на суму 6314933,06 грн, від 31.12.2017 на суму 6177229,18 грн, від 31.01.2018 на суму 9518653,75 грн, від 28.02.2018 на суму 8725539,85 грн, від 31.03.2018 на суму 8961723,96 грн (а.с. 43-48, т.1). Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень до них.

Вартість природного газу відповідачем була сплачена не в повному обсязі та з порушенням умов договору щодо строків оплати, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення боргу в сумі 11318739,82 грн, пені за період з 28.11.2017 по 20.08.2018 у сумі 633175,41 грн, 3% річних за період з 28.11.2017 по 20.08.2018 в сумі 241732,33 грн та інфляційних втрат за період з грудня 2017 року по липень 2018 року в сумі 236443,77 грн.

Застосоване законодавство та висновки апеляційного суду.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням обставин справи в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Так, за змістом статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.

Як було встановлено судом першої інстанції, Відповідачем частину заявленої Позивачем заборгованості було оплачено: 2154072,76 грн - в період з 21.08.2018 по 17.10.2018 (до звернення Позивача із позовом), тому в цій частині у задоволенні позову судом першої інстанції відмовлено, 9164667,08 грн в період з 18.10.2018 по 21.12.2018 (після відкриття провадження у справі), тому в цій частині провадження у справі закрито.

Сторони не оскаржують рішення в цій частині, тому судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України оцінка зазначеним обставинам не надається.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 8.2. договору передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 (в редакції додаткової угоди №2,2 від 22.01.2018).

Додатковою угодою №2/2 від 23.01.2018 у п. 8.2. Договору були внесені зміни визначено пеню у розмірі 15,3% річних. Відповідно до п.6 додаткової угоди №2/2 вона набирає чинності з дати її підписання і діє з 01.01.2018.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши наданий Позивачем розрахунок суми пені за період з 28.11.2017 року по 20.08.2018 року в сумі 633175,41 грн, апеляційний суд вважає його правильним, а позовні вимоги в цій частині правомірними.

В суді першої інстанції Відповідачем було заявлено клопотання про зменшення суми пені на 90% від заявленої, яке суд задовольнив частково зменшивши пеню на 50% та стягнув її в сумі 316587,70 грн.

З вказаним рішенням не погоджується як позивач, вважаючи, що суд безпідставно зменшив пеню, так і відповідач, який вважає, що суд не врахував всі його доводи, та повинен був повністю задовольнити його клопотання про зменшення пені на 90%

В силу приписів ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені та штрафу є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу.

Клопотання відповідача обґрунтоване скрутним фінансовим становищем підприємства, дебіторською заборгованістю споживачів фізичних та юридичних осіб.

На підтвердження свого клопотання відповідачем надано ліцензію серії АЕ №1445 від 11.08.2011р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яка надає право Акціонерному товариству Дніпроазот на виробництво теплової енергії на теплоелектроцентралях, ТЕС, АЕС, когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, наказ №655 від 15.06.2018р. та акт від 15.06.2018р. Акціонерного товариства Дніпроазот про простій в структурних підрозділах підприємства відповідача (а.с.117, 139-144, т.2), договір №646/16-17 від 26.09.2016р. купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді для потреб населення, спільні протоколі рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №131 від 16.01.2017р., №829 від 10.02.2017р., №2197 від 14.04.2017р., №3007 від 29.06.2017р., акти звіряння розрахунків, зведені дані-реєстри по погашенню заборгованості по пільгах та субсидіях населенню, договір №91/332-в від 08.11.2017р. про організацію взаєморозрахунків, банківські виписки по рахунках Акціонерного товариства Дніпроазот (а.с.123-138, т.2).

Крім того, на підтвердження наявності дебіторської заборгованості відповідачем надано до матеріалів справи акти звірки, які підписані з підприємствами боржниками, ухвали Господарського суду Чернігівської області від 28.07.2016р., від 29.09.2016р., та від 24.07.2018р. у справі №927/640/16 (а.с.118-122, 146-154, т.2) про порушення справи про банкрутство за ініціативою відповідача відносно теплопостачальної організації.

Здійснивши аналіз доводів відповідача та наданих ним доказів суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, що збиткова господарська діяльність боржника в частині надання послуг з теплопостачання значною мірою зумовлена невиконанням перед ним зобов`язань категорією населення за отримані послуги з централізованого опалення, наявність такої заборгованості не залежить від нього, неналежним виконанням зобов`язань з боку споживачів послуг боржника, а також наявністю категорії населення у місті Кам`янське, які користуються пільгами та субсидіями.

Крім того судом вірно зазначено, що крім заявленої суми пені, позивачем застосовано до відповідача такий вид відповідальності як стягнення 3% річних, які є платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, та інфляційних нарахувань, які за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, відтак суд вважав можливим зменшити розмір стягуваної суми пені на 50%.

Дослідивши матеріали справи та врахувавши, що основний борг був погашений повністю, плата за спожитий природний газ залежала від сплати за опалення та гарячу воду населенням, які мають заборгованість, оскільки предметом договору є постачання газу виключно для виробництва теплової енергії для потреб населення; апеляційний суд вважає правомірним, обґрунтованим та таким, що зроблений з дотриманням інтересів сторін висновок суду першої інстанції щодо зменшення суми неустойки на 50% та стягнення з Відповідача пені відповідно у сумі 316587,70 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

3% річних за загальний період прострочення з 28.11.2017 року по 20.08.2018 року (з урахуванням часткових оплат) становлять 241732,33 грн, інфляційні за період з грудня 2017 року по липень 2018 року 236443,77 грн, правильно розраховані позивачем та суд правомірно задовольнив вимоги в цій частині в повному обсязі.

Заперечення апелянта ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з приводу не з`ясування всіх обставин справи та неправомірного застосування судом норм ст. 233 Господарського кодексу України апеляційним судом відхиляються, бо, по-перше, наявність збитків, заподіяних в результаті неналежного виконання зобов`язання Відповідачем скаржником не доведена, а по-друге, обставини, які визначені законодавцем та мають бути взяті судом до уваги відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, вивчаються у їх сукупності. Позивачем не надано до матеріалів справи жодних доказів щодо тих обставин, на які він посилається, та які повинен був врахувати суд, вирішуючи питання зменшення неустойки.

Доводи апеляційної скарги АТ Дніпроазот колегією суддів відхиляються з тих підстав, що суд першої інстанції врахував всі обставини, на які посилався відповідач в клопотанні про зменшення пені, а також врахував значний період прострочення виконання зобов`язання щодо сплати основного боргу, інтереси обох сторін, та зменшив розмір пені співрозмірно.

На підставі викладеного, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні повно встановлені фактичні обставини справи, яким надана вірна оцінка у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального законодавства, тому місцевий господарський суд дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Відтак, підстави для скасування або зміни цього рішення, передбачені статтею 277 Господарського процесуального кодексу України, відсутні. Доводи апелянтів не спростовують правомірних висновків місцевого господарського суду, тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за перегляд справи в апеляційній інстанції покладаються на апелянтів.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 276, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ та Акціонерного товариства Дніпроазот, м. Кам`янське Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2019 у справі №904/4685/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2019 у справі №904/4685/18 залишити без змін.

Судові витрати, пов`язані з розглядом даної апеляційної скарги, покласти відповідно на апелянтів - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Акціонерне товариство Дніпроазот.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складання повної постанови в порядку, встановленому ст. ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 31.05.2019.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна