ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. ОдесаСправа № 923/760/16
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Будішевської Л.О., Мишкіної М.А.,

при секретарі судового засідання Станковій І.М.,

за участю представників:

від Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" Степанюк Д.О.,

від Приватного сільськогосподарського підприємства "Садове" участі не брали,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Садове"

на рішення Господарського суду Херсонської області від 21.02.2019, прийняте суддею Остапенко Т.А., м. Херсон, повний текст складено 04.03.2019,

у справі №923/760/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл"

до відповідача: Приватного сільськогосподарського підприємства "Садове"

про стягнення 218 733,22 грн

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" звернулось з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства "Садове", в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача 218733,22 грн, з яких: 175706,20 грн основного боргу, 4246,50 грн 3% річних, 20852,41 грн штрафу та 17928,11 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором поставки №CVS57958 від 02.12.2013.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 18.07.2016 порушено провадження у справі №923/760/16.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 21.02.2019 у справі №923/760/16 (суддя Остапенко Т.А.) позовні вимоги задоволено повністю: стягнуто з Приватного сільськогосподарського підприємства "Садове" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" заборгованість за договором поставки №CVS57958 від 02.12.2013, яка складається з: 175706,20 грн основного боргу, 17928,11 грн пені, 20852,41 грн штрафу, 4246,50 грн 3% річних; стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 3281 грн та судовий збір за касаційний перегляд постанови Одеського апеляційного господарського суду від 13.12.2017 у розмірі 6562 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд послався на доведеність позивачем факту неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором поставки №CVS57958 від 02.12.2013, а відтак на правомірність заявлення вимог про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним договором, 3% річних, штрафу та пені.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне сільськогосподарське підприємство "Садове" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Херсонської області від 21.02.2019 у справі №923/760/16 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник зазначає про те, що місцевим господарським судом безпідставно не застосовано до спірних правовідносин положення статті 694 Цивільного кодексу України щодо договірного встановлення сторонами порядку і підстав коригування ціни товару та не враховано, що жодного рахунку-фактури чи специфікації зі скоригованою вартістю товару від позивача Приватне сільськогосподарське підприємство "Садове" не отримувало. Скаржник також наголошує на тому, що договір поставки №CVS57958 від 02.12.2013 та специфікація №1/57958 від 02.12.2013 не містять узгодження ціни за поставлений товар в іноземній валюті, тому розрахунок скоригованої суми доплати у зв`язку зі зміною курсу долару США позивачем безпідставно здійснено за відсутності узгодженої сторонами формули проведення такого коригування. Водночас скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на відсутність у Приватного сільськогосподарського підприємства "Садове" будь-якої заборгованості за договором поставки №CVS57958 від 02.12.2013, а також на те, що одночасне стягнення штрафу та пені за несвоєчасне виконання зобов`язання є подвійним стягненням неустойки, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Крім того, апелянт зазначає про те, що під час розгляду позовних вимог щодо стягнення сум нарахованих штрафу та пені суд першої інстанції безпідставно не застосував положення статті 233 Господарського кодексу України, яким передбачено право суду зменшити розмір штрафних санкцій.

У відзиві на апеляційну скаргу №5987 від 06.05.2019 (вх.№1204/19/Д3 від 08.05.2019) Товариство з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" просить залишити скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін. Зокрема, позивач зазначає про те, що ненадання відповідачу рахунку-фактури не звільняє останнього від обов`язку сплатити вартість поставленого товару, скореговану відповідно до визначеної в договорі поставки №CVS57958 від 02.12.2013 формули. Позивач також звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що положення чинного законодавства не містять заборони здійснення перерахунку грошового зобов`язання у випадку зміни курсу національної валюти України відносно іноземної валюти. Крім того, позивач наголошує на законності одночасного нарахування пені та штрафу, які є формами неустойки, а не окремими видами юридичної відповідальності, а також на тому, що скаржником не доведено існування обставин, які стали би підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми штрафних санкцій.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів Будішевської Л.О., Мишкіної М.А. від 22.04.2019 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження та в подальшому ухвалою від 13.05.2019 розгляд справи призначено на 29.05.2019 о 12:00.

У судовому засіданні 29.05.2019, проведеному в режимі відеоконференції, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" висловив заперечення проти задоволення апеляційної скарги; представник Приватного сільськогосподарського підприємства "Садове" участі не брав, хоча був належним чином сповіщений про час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи (том ІІІ а.с.123).

В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Херсонської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Місцевим господарським судом встановлено, що 02.12.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" ("Постачальник") та Приватним сільськогосподарським підприємством "Садове" ("Покупець") укладено договір поставки №CVS57958 (далі договір №CVS57958 від 02.12.2013), відповідно до пункту 1.1 якого в порядку і на умовах, передбачених цим договором, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність, а Покупець - прийняти та оплатити насіння зернових, олійних, технічних культур, засоби захисту рослин, добрива (далі - товар) згідно зі специфікаціями до цього договору.

Згідно з пунктом 2.1 договору №CVS57958 від 02.12.2013 загальна кількість товару визначається в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору.

В силу пунктів 3.1-3.3 договору №CVS57958 від 02.12.2013 ціна товару зазначається у специфікаціях, що є невід`ємними частинами цього договору. Ціна товару підлягає коригуванню відповідно до пункту 3.4 цього договору. Ціна товару включає вартість упаковки, маркування, а у випадках, коли умовами поставки передбачена доставка за рахунок Постачальника, - також вартість перевезення товару до узгодженого сторонами місця. Ціна договору визначається як сума вартості всього товару, поставленого Постачальником Покупцеві в рамках цього договору, що зазначається у видаткових накладних на товар.

Пунктом 3.4 договору №CVS57958 від 02.12.2013 передбачено, що порядок розрахунків за окремий товар, а також необхідність забезпечення виконання зобов`язання Покупця визначається у відповідній специфікації. Сторони можуть обрати наступний порядок розрахунків: повна попередня оплата без застосування базової ціни товару (підпункт 3.4.1 пункту 3.4 договору №CVS57958 від 02.12.2013); повна попередня оплата з застосуванням базової ціни товару (підпункт 3.4.2 пункту 3.4 договору №CVS57958 від 02.12.2013); часткова (повна) оплата після поставки товару з застосуванням базової ціни товару (підпункт 3.4.3 пункту 3.4 договору №CVS57958 від 02.12.2013).

У підпункті 3.4.3.1 пункту 3.4 договору №CVS57958 від 02.12.2013 сторони узгодили, що покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику вартість товару платіжним дорученням шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника.

Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику повну вартість товару, скориговану згідно з умовами цього договору, платіжним дорученням шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника не пізніше терміну, визначеного у відповідній специфікації (підпункт 3.4.3.2 пункту 3.4 договору №CVS57958 від 02.12.2013).

Відповідно до підпункту 3.4.3.3 пункту 3.4 договору №CVS57958 від 02.12.2013 базова ціна товару по кожному виду товару і його загальна вартість вказується в специфікаціях, що є невід`ємними частинами цього договору. Вказані в специфікації в гривнях ціна і вартість товару (тобто остаточна ціна і вартість товару) підлягають коригуванню на момент виставлення рахунка-фактури або дати фактичного зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника (у випадку сплати за простроченим рахунком), якщо курс банку змінився більше, ніж на 1% в порівнянні з курсом банку на дату підписання відповідної специфікації.

Згідно з підпунктом 3.4.3.4.4 пункту 3.4 договору №CVS57958 від 02.12.2013 у випадку, якщо Покупець сплачує за товар за простроченим рахунком, коригування остаточної ціни здійснюється за наступною формулою: "остаточна ціна товару = К1 х ((базова ціна товару/К2 - ОЧ1/К3/К-ть - ОЧ2/К4/К-ть … - ОЧn/Кn/К-ть) - ОЧ1/К3/К-ть х Зм х М - ОЧ2/К4/К-ть х Зм х М… - ОЧn/Кn/К-ть х Зм х М) + ОЧ1/К-ть + ОЧ2/К-ть +… ОЧn/К-ть, де: базова ціна товару = ціна товару, вказана в специфікації; К1 = курс банку долара США на дату виставлення рахунка-фактури для здійснення остаточного розрахунку; К2 = курс банку долара США на дату підписання специфікації; К3, К4 … Кn = курс банку долара США на дату фактичного зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника; Зм = коефіцієнт для розрахунку розміру знижки за кожний повний місяць дострокової оплати, як зазначено у відповідній специфікації; М = кількість повних місяців дострокової оплати від дати часткової оплати до дати остаточного розрахунку, як зазначено у відповідній специфікації; ОЧ1, ОЧ2 … ОЧn = часткова оплата суми специфікації; К-ть = кількість товару, вказана в специфікації".

В силу підпункту 3.4.2.2 пункту 3.4 договору №CVS57958 від 02.12.2013 під курсом банку розуміється середній курс ПАТ "КІБ КредіАгріколь" долара США до гривні для здійснення розрахунків по безготівковим операціям купівлі-продажу іноземної валюти. Курс банку підтверджується довідкою банку з печаткою банку і підписом уповноваженої особи банку, яка видається щоденно Постачальнику.

Сторони домовились вважати процедуру коригування ціни товару в порядку, вказаному в пункті 3.4 цього договору, чинною протягом всього строку дії цього договору і не вважати таке коригування ціни односторонньою зміною умов договору (пункт 3.5 договору №CVS57958 від 02.12.2013).

За умовами пункту 3.7 договору №CVS57958 від 02.12.2013 оплата товару вважається здійсненою в момент зарахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника з урахуванням положень цього договору.

Пунктом 4.2 договору №CVS57958 від 02.12.2013 передбачено, що умови та місце поставки товару вказуються у відповідній специфікації на товар. Передача товару від Постачальника Покупцеві здійснюється за актом приймання-передачі.

Відповідно до пунктів 6.1, 6.3 договору №CVS57958 від 02.12.2013 сторона, яка порушила умови цього договору, відшкодовує іншій стороні завдані своїми діями чи бездіяльністю збитки в повному обсязі в порядку, передбаченому чинним законодавством. У випадку прострочення оплати товару Покупцем протягом строків, вказаних у відповідній специфікації та цьому договорі, Покупець сплачує Постачальнику неустойку в формі пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочення, але не більше 10% від загальної вартості товару. У випадку прострочення оплати товару покупцем більше, ніж на 30 календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 30% від загальної простроченої суми.

У пункті 7.1 договору №CVS57958 від 02.12.2013 сторонами узгоджено, що договір набуває чинності з дати його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

На виконання договору №CVS57958 від 02.12.2013 сторони підписали специфікацію №1/57958 від 02.12.2013, в якій узгодили поставку шляхом самовивозу 20 т виробленого в Україні фасованого Амофосу, загальна вартість якого з урахування ПДВ складає 121600,80 грн, а також низку умов поставки, зокрема, курс ПАТ "КІБ КредіАгріколь" долара США до гривні 8,24 грн за 1 долар США; строк поставки 19.12.2013; термін сплати повної вартості товару 10.10.2014; умови оплати оплата 100% від загальної вартості товару, вказаної у цій специфікації, після поставки, при цьому корегування ціни здійснюється відповідно до положень договору №CVS57958 від 02.12.2013; додаткові умови у випадку, якщо Покупець сплачує за простроченим рахунком, коригування остаточної ціни здійснюється одноразово на момент повної оплати за товар згідно з виставленим рахунком.

Позивачем поставлено відповідачу обумовлений договором №CVS57958 від 02.12.2013 товар на загальну суму 121600,80 грн, що підтверджується видатковою накладною №30485/4579820 від 05.12.2013 та актом приймання-передачі мінеральних добрив №1 від 05.12.2013.

Відповідно до виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" рахунку-фактури №57958/2488 від 09.10.2014 на виконання договору №CVS57958 від 02.12.2013 з урахуванням специфікації №1/57958 від 02.12.2013 Приватне сільськогосподарське підприємство "Садове" повинно було сплатити скориговану вартість поставленого товару у загальній сумі 191108,05 грн у зв`язку зі збільшенням курсу долара США до гривні для здійснення розрахунків по безготівковим операціям купівлі-продажу іноземної валюти, про що свідчить довідка ПАТ "КІБ КредіАгріколь" б/н від 09.10.2014.

Приватне сільськогосподарське підприємство "Садове" сплатило вартість отриманого товару у загальному розмірі 121600 грн, а саме: 11.12.2014 80000 грн та 17.12.2014 41600 грн, що підтверджується випискою з банківського рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" №7001/UAH, відкритого у ПАТ "КІБ КредіАгріколь".

08.07.2016 позивач засобами поштового зв`язку направив на адресу відповідача рахунок-фактуру №57958/727 від 04.07.2016 для сплати скоригованої вартості товару, поставленого за договором №CVS57958 від 02.12.2013 з урахуванням специфікації №1/57958 від 02.12.2013, у загальній сумі 175706,20 грн, про що свідчить опис вкладення у цінний лист №472.

Зазначений рахунок-фактуру №57958/727 від 04.07.2016 отримано відповідачем 12.07.2016, що вбачається із змісту роздруківки з офіційного Інтернет-сайту "Укрпошта" про відстеження поштового відправлення.

Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 218733,22 грн, з яких: 175706,20 грн основного боргу, 4246,50 грн 3% річних, 20852,41 грн штрафу та 17928,11 грн пені

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з доведеності позивачем факту неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором поставки №CVS57958 від 02.12.2013, а відтак правомірності заявлення вимог про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним договором, 3% річних, штрафу та пені.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтею 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до частини сьомої статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Колегія суддів вбачає, що за своєю юридичною природою договір №CVS57958 від 02.12.2013 є договором поставки.

Згідно з приписами частини першої статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України).

Виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Як обґрунтовано зазначено місцевим господарським судом, укладений між сторонами договір №CVS57958 від 02.12.2013 є належною підставою виникнення у сторін за цим договором господарського зобов`язання відповідно до статей 173, 174 Господарського кодексу України (статті 11, 202, 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами пункту 3.1 договору №CVS57958 від 02.12.2013 ціна товару зазначається у специфікаціях, що є невід`ємними частинами цього договору, підлягає коригуванню відповідно до пункту 3.4 вказаного договору.

Пунктом 3.4 договору №CVS57958 від 02.12.2013 передбачено, що порядок розрахунків за окремий товар, а також необхідність забезпечення виконання зобов`язання Покупця визначається у відповідній специфікації.

У специфікації №1/57958 від 02.12.2013 сторони узгодили умови оплати, а саме: оплата 100% від загальної вартості товару, вказаної у цій специфікації, після поставки, при цьому корегування ціни здійснюється відповідно до положень договору №CVS57958 від 02.12.2013. Водночас сторони також узгодили додаткові умови оплати, визначивши, що у випадку, якщо Покупець сплачує за простроченим рахунком, коригування остаточної ціни здійснюється одноразово на момент повної оплати за товар згідно з виставленим рахунком.

Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику повну вартість товару, скориговану згідно з умовами цього договору, платіжним дорученням шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника не пізніше терміну, визначеного у відповідній специфікації (підпункт 3.4.3.2 пункту 3.4 договору №CVS57958 від 02.12.2013).

Відповідно до підпункту 3.4.3.3 пункту 3.4 договору №CVS57958 від 02.12.2013 базова ціна товару по кожному виду товару і його загальна вартість вказується в специфікаціях, що є невід`ємними частинами цього договору. Вказані в специфікації в гривнях ціна і вартість товару (тобто остаточна ціна і вартість товару) підлягають коригуванню на момент виставлення рахунка-фактури або дати фактичного зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника (у випадку сплати за простроченим рахунком), якщо курс банку змінився більше, ніж на 1% в порівнянні з курсом банку на дату підписання відповідної специфікації.

Як вбачається зі специфікації №1/57958 від 02.12.2013, на момент підписання даної специфікації курс долара США до гривні у ПАТ "КІБ КредіАгріколь" становив 8,24 грн за 1 долар США, при цьому на час виставлення позивачем рахунку-фактури №57958/2488 від 09.10.2014 курсу долара США до гривні для здійснення розрахунків по безготівковим операціям купівлі-продажу іноземної валюти складав 12,95 грн за 1 долар США, що підтверджується довідкою ПАТ "КІБ КредіАгріколь" б/н від 09.10.2014.

Отже, курс банку ПАТ "КІБ КредіАгріколь" на момент виставлення рахунка-фактури змінився більше, ніж на 1% в порівнянні з курсом даного банку на дату підписання відповідної специфікації, тому позивачем правомірно та відповідно до умов договору №CVS57958 від 02.12.2013 проведено коригування остаточної вартості поставленого товару, яка на час виставлення рахунку-фактури №57958/2488 від 09.10.2014 становила 191108,05 грн.

В силу статті 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.

З матеріалів справи вбачається, що за поставлений товар відповідач розраховувався не у повному обсязі та несвоєчасно, тобто з порушенням строків проведення оплати, що визначені умовами договору №CVS57958 від 02.12.2013 та підписаної на його виконання специфікації №1/57958 від 02.12.2013.

Згідно з підпунктом 3.4.3.4.4 пункту 3.4 договору №CVS57958 від 02.12.2013 у випадку, якщо Покупець сплачує за товар за простроченим рахунком, коригування остаточної ціни здійснюється за наступною формулою: "остаточна ціна товару = К1 х ((базова ціна товару/К2 - ОЧ1/К3/К-ть - ОЧ2/К4/К-ть … - ОЧn/Кn/К-ть) - ОЧ1/К3/К-ть х Зм х НОМЕР_1 - ОЧ2/К4/К-ть х Зм х М… - ОЧn/Кn/К-ть х Зм х М) + ОЧ1/К-ть + ОЧ2/К-ть +… ОЧn/К-ть, де: базова ціна товару = ціна товару, вказана в специфікації; К1 = курс банку долара США на дату виставлення рахунка-фактури для здійснення остаточного розрахунку; К2 = курс банку долара США на дату підписання специфікації; К3, К4 … Кn = курс банку долара США на дату фактичного зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника; Зм = коефіцієнт для розрахунку розміру знижки за кожний повний місяць дострокової оплати, як зазначено у відповідній специфікації; М = кількість повних місяців дострокової оплати від дати часткової оплати до дати остаточного розрахунку, як зазначено у відповідній специфікації; ОЧ1, ОЧ2 … ОЧn = часткова оплата суми специфікації; К-ть = кількість товару, вказана в специфікації".

Таким чином, оскільки у спірних правовідносинах відбулося часткове погашення заборгованості за простроченим рахунком в сумі 121600 грн і повна вартість товару, скоригована позивачем відповідно до умов договору №CVS57958 від 02.12.2013, відповідачем сплачена не була, Товариство з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" скористалося своїм правом і з урахуванням зміни курсу долару США до гривні, який відповідно до довідки ПАТ "КІБ КредіАгріколь" б/н від 04.07.2016 станом на 04.07.2016 становив 24,815 грн за 1 долар США, на підставі узгодженої сторонами формули, визначеної у підпункті 3.4.3.4.4 пункту 3.4 зазначеного договору, здійснило розрахунок суми основного боргу за договором №CVS57958 від 02.12.2013 станом на 04.07.2016 та виставило відповідачу рахунок-фактуру №57958/727 від 04.07.2016 на загальну суму 175706,20 грн, між тим, вказану суму Приватним сільськогосподарським підприємством "Садове" сплачено не було.

З огляду на викладене колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги стосовно того, що договір поставки №CVS57958 від 02.12.2013 та специфікація №1/57958 від 02.12.2013 не містять узгодження ціни за поставлений товар в іноземній валюті, та що розрахунок скоригованої суми доплати у зв`язку зі зміною курсу долару США позивачем безпідставно здійснено за відсутності узгодженої сторонами формули проведення такого коригування.

Водночас Південно-західним апеляційним господарським суд враховується наступне.

Статтею 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом

Відповідно до частини другої статті 189 Господарського кодексу України ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях.

За приписами статті 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За своєю правовою природою визначення ціни товару в еквіваленті до іноземної валюти, що коригується станом на момент здійснення оплати товару, є способом забезпечення майнового права та інтересу кредитора отримати погоджену вартість майна незважаючи на інфляційні процеси національної валюти.

Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.05.2018 у справі №908/1911/17.

Доводи апеляційної скарги про те, що жодного рахунку-фактури чи специфікації зі скоригованою вартістю товару від позивача Приватне сільськогосподарське підприємство "Садове" не отримувало, судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки матеріалами справи підтверджується отримання відповідачем 12.07.2016 виставленого позивачем рахунку-фактури №57958/727 від 04.07.2016.

Водночас колегія суддів наголошує, що у будь-якому разі ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє Приватне сільськогосподарське підприємство "Садове" від обов`язку з оплати за поставлений йому товар.

При цьому апеляційний господарський суд зауважує, що в договорі №CVS57958 від 02.12.2013 сторонами узгоджено порядок, процедуру коригування вартості отриманого товару та відповідну формулу, тому Приватне сільськогосподарське підприємство "Садове" було спроможне самостійно провести коригування вартості отриманого товару на момент його оплати та здійснити оплату з урахуванням такого коригування.

Зазначений висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.10.2018 у справі №912/1172/17.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що невиконання грошового зобов`язання правильно кваліфіковане судом як його порушення у розумінні Цивільного кодексу України, а самого відповідача визначено таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні частини першої статті 612 цього Кодексу.

Детальний розрахунок суми основної заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений товар, доданий до позовної заяви, належним чином перевірено судом першої інстанції і обґрунтовано встановлено, що скоригована згідно з підпунктом 3.4.3.4.4 пункту 3.4 договору №CVS57958 від 02.12.2013 неоплачена апелянтом вартість товару станом на 04.07.2016 становила 175607,20 грн.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №CVS57958 від 02.12.2013 у розмірі 175706,20 грн.

Крім того, позивачем було заявлено вимоги про стягнення з відповідача 4246,50 грн 3% річних, 20852,41 грн штрафу та 17928,11 грн пені, нарахованих за несвоєчасне виконання умов договору №CVS57958 від 02.12.2013.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статті 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 625 Цивільного кодексу України нарахування 3% річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що позивачем правомірно нараховано відповідачу 3% річних у сумі 4246,50 грн за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором №CVS57958 від 02.12.2013 за період з 11.10.2014 по 04.07.2016.

Згідно з приписами статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Статтею 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) згідно з приписами статті 549 Цивільного кодексу України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За умовами пункту 6.3 договору №CVS57958 від 02.12.2013 у випадку прострочення оплати товару Покупцем протягом строків, вказаних у відповідній специфікації та цьому договорі, Покупець сплачує Постачальнику неустойку в формі пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочення, але не більше 10% від загальної вартості товару. У випадку прострочення оплати товару покупцем більше, ніж на 30 календарних днів, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 30% від загальної простроченої суми.

З огляду на викладене, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо обґрунтованості заявлених позивачем позовних вимог про стягнення з відповідача 20852,41 грн штрафу та 17928,11 грн пені, нарахованої за несвоєчасне виконання умов договору №CVS57958 від 02.12.2013 за період з 11.10.2014 по 10.04.2015.

Водночас апеляційний господарський суд вважає безпідставними доводи скаржника щодо визначення граничного розміру пені у сумі 12160 грн, оскільки в силу положень пункту 6.3 договору №CVS57958 від 02.12.2013 Покупець сплачує Постачальнику неустойку в формі пені у розмірі не більше 10% від загальної вартості товару, тому, враховуючи те, що скоригована повна вартість поставленого товару рахунку-фактури №57958/2488 від 09.10.2014 становить 191108,05 грн, місцевий господарський суд підставно зазначив про те, що граничний розмір пені складає 19110,80 грн.

Крім того, Південно-західний апеляційний господарський суд критично оцінює доводи апеляційної скарги стосовно того, що під час розгляду позовних вимог щодо стягнення сум нарахованих штрафу та пені суд першої інстанції безпідставно не застосував положення статті 233 Господарського кодексу України, яким передбачено право суду зменшити розмір штрафних санкцій, оскільки зменшення заявленого до стягнення розміру неустойки є правом суду, а не його обов`язком, тому за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення нарахованих відповідачу штрафних санкцій.

З огляду на недоведеність відповідачем існування обставин, які стали би підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення сум неустойки, місцевим господарським судом підставно стягнуто штрафні санкції у визначеному позивачем розмірі, тим більше, що у відзиві на позовну заяву відповідач взагалі не вказував на необхідність їх зменшення.

Доводи скаржника про те, що одночасне стягнення штрафу та пені за несвоєчасне виконання зобов`язання є подвійним стягненням неустойки, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, колегією суддів оцінюються критично з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України, частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України та статтями першою, третьою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", а право встановити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 Господарського кодексу України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачена частиною другою статті 231 Господарського кодексу України. При цьому у випадку порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За таких обставин одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України- видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Водночас у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Саме такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 02.04.2019 у справі №917/194/18.

Відповідно до приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм матеріального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (пункт 58 рішення Європейського суду з прав людини рішення у справі "Серявін та інші проти України").

Інші доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення Господарським судом Херсонської області норм права при ухваленні рішення від 21.02.2019 не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Садове" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Херсонської області від 21.02.2019 у справі №923/760/16 - без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне сільськогосподарське підприємство "Садове".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 31.05.2019.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя М.А. Мишкіна