ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2019 р. Справа№ 911/1388/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Козир Т.П.

Кравчука Г.А.

секретар судового засідання: Денисюк І.Г.

за участю представників

позивача: не з`явилися;

відповідачів: не з`явилися;

відділу ДВС: Коваленко Т.А.;

розглянувши апеляційну скаргу Високопільського районного відділу

державної виконавчої служби Головного територіального

управління юстиції у Херсонській області

на ухвалу Господарського суду Київської області від 15.03.2019

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" на бездіяльність Високопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області

у справі №911/1388/16 (суддя Горбасенко П.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-

ТАЙС"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК

Трейдсервісгруп"

2) Фермерського господарства "Вікторія"

про стягнення 177 186, 44 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.06.2016 у справі №911/1388/16 позов задоволено. Солідарно стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" (далі за текстом - ТОВ "ПК Трейдсервісгруп") та Фермерського господарства "ВІКТОРІЯ" (далі за текстом - ФГ "ВІКТОРІЯ") на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" (далі за текстом - ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС") 20 000,00 грн. штрафу. Стягнуто з ФГ "ВІКТОРІЯ" на користь ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" 157 186,44 грн. штрафу, 5 322,75 грн. витрат на послуги адвоката та 2 357,80 грн. судового збору. Стягнуто з ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" на користь ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" 677,25 грн. витрат на послуги адвоката та 300,00 грн. судового збору.

30.06.2016 на виконання вказаного рішення видано накази.

05.03.2019 ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" подало до суду скаргу на бездіяльність державного виконавця Високопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції (далі за текстом - Високопільський РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області) у виконавчих провадженнях №52943752 та №52943884 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 30.06.2016 у справі №911/1388/16, в якій просило суд:

- визнати за період з 17.07.2018 по 04.03.2019 неправомірною бездіяльність державного виконавця Високопільського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області у виконавчому провадженні № 52943752 та № 52943884 щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 30.06.2016 у справі №911/1388/16, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження";

- зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Високопільського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №52943752 та №52943884 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 30.06.2016 у справі №911/1388/16 із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження", та котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану та фактичне примусове виконання наказу господарського суду Київської області від 30.06.2016 у справі №911/1388/16;

- зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Високопільського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області внести усі документи, які стосуються виконавчого провадження №52943752 та №52943884 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 30.06.2016 по справі №911/1388/16 до Автоматизованої системи виконавчого провадження;

- стягнути із Високопільського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області на користь ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" 2 100,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Скарга обґрунтована тим, що органом ДВС в порушення ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" не вжито всіх заходів, необхідних для виконання рішення суду боржником і станом на дату її подання накази Господарського суду Київської області у справі №911/1388/16 не виконані, а відповідно до офіційних відомостей, які містяться на офіційному веб-сайті Автоматизованої системи виконавчих проваджень, належних, допустимих та об`єктивних виконавчих дій в рамках виконавчих проваджень №52943752 та №52943884 не вчинялось.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.03.2019 у справі №911/1388/16 скаргу ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" задоволено, оскільки судом встановлено, що органом державної виконавчої служби у виконавчих провадженнях №52943884 та №52943752 при примусовому виконанні наказів у справі №911/1388/16, в порушення ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", всі належні та допустимі виконавчі дії не вчинялися.

Вказана ухвала місцевого господарського суду винесена за відсутності представників сторін та органу державної виконавчої служби, які були належним чином повідомлені про дату і час судового засідання, про що свідчать наявні у справі рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, з дотриманням вимог ст. 342 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, Високопільський РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області звернувся з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 15.03.2019 у справі №911/1388/16 та прийняти рішення про відмову у задоволенні скарги ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС".

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи. Зокрема, скаржник наголошував на тому, що при виконанні наказів у справі №911/1388/16 державний виконавець діяв у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження», ним направлялися відповідні запити з метою виявлення коштів та майна, на які можна було б звернути стягнення за рішенням суду.

До апеляційної скарги додано копії матеріалів виконавчого провадження, які не надавалися місцевому господарському суду у порядку і строки, встановлені Господарським процесуальним кодексом України (далі за текстом - ГПК України) та зазначені в ухвалі Господарського суду Київської області від 06.03.2019 у справі №911/1388/16, якою було прийнято до розгляду скаргу ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" на бездіяльність державного виконавця Високопільського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області.

Водночас, ані в тексті апеляційної скарги, ані у її резолютивній (прохальній) частині не викладено обґрунтування поважності причин неподання доданих до апеляційної скарги копій матеріалів виконавчого провадження місцевому господарському суду, які об`єктивно не залежали від скаржника, у зв`язку з чим відповідно до вимог ч.3 ст. 269 ГПК України вказані докази не приймаються судом та не враховуються при перегляді даної справи.

ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" у відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти доводів скаржника, зазначаючи про відсутність доказів, які б свідчили про належне виконання державним виконавцем покладених на нього Законом України «Про виконавче провадження» обов`язків під час перебування у нього на виконанні наказів Господарського суду Київської області у справі №911/1388/16, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник Високопільського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 15.03.2019 у справі №911/1388/16 та прийняти рішення про відмову у задоволенні скарги ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС".

Представники позивача та відповідачів у судове засідання не з`явилися, про поважність причин нез`явлення суд не повідомили, буд-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників сторін та Високопільського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області в судове засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення представників сторін та Високопільського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у відсутності представників позивача та відповідачів.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи та надані пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 124 Конституції України та ст. 326 ГПК України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, * і за її межами.

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, виданого судом (ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Згідно зі ст. 1 Законом України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Завданням органів державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст. 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів).

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В п.1 ч.2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Окрім наведеного, відповідно до ч.4 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (ч.5 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно і ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Зазначена норма є імперативною щодо визначення строків, вона є обов`язковою для виконання і не підлягає коригуванню державним виконавцем на власний розсуд.

Пунктами 1, 4 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що:

- реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово;

- рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

Надані суду матеріали свідчать про те, що державним виконавцем не проведено всі можливі та достатні дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", спрямовані на належне, повне та об`єктивне примусове виконання наказів суду у справі №911/1388/16. Державним виконавцем не надано у встановленому ГПК України порядку доказів здійснення періодичної перевірки майнового стану боржника, зокрема щодо виявлення рахунків у боржника, наявності у боржника нерухомого майна та рухомого майна, його майнових прав, та не здійснював заходів для отримання інформації про доходи боржника на виконання вимог ч.8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження".

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що ним направлялися відповідні запити та вчинялися окремі виконавчі дії у спірному періоді з 17.07.2018 по 04.03.2019 з метою виявлення майна боржника відхиляються колегією суддів, оскільки вони не спростовують тверджень, викладених в скарзі ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" і відповідна інформація стосовно запитів відсутня в Автоматизованій системі виконавчого провадження, що підтверджується витягами з цієї системи, доданими до скарги позивача та роздрукованими 27.05.2019 судом апеляційної інстанції, в той час як перевірка майнового стану боржника проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Окрім того, додані до апеляційної скарги копії запитів не засвідчені належним чином, оскільки містять лише відбиток штампів «копія» та «з оригіналом згідно», без відповідного напису із зазначенням посади і прізвища особи, яка засвідчила відповідність наданих копії їх оригіналам, без відбитку печатки органу державної виконавчої служби.

Також частина доданих до апеляційної скарги листів не містить посилання на вихідні дані запитів державного виконавця та номер виконавчого провадження, у зв`язку з чим викладену у них інформацію неможливо ідентифікувати як таку, що має відношення до боржника у даній справі.

Твердження скаржника про відсутність виявленого майна або коштів боржника визнається судом непереконливим, оскільки державним виконавцем не надано доказів застосування ним усіх можливих заходів для розшуку майна боржника, а висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника, майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №910/25970/14).

За результатами перегляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що державним виконавцем несвоєчасно та не в повній мірі вжито всіх необхідних, передбачених законом заходів примусового виконання рішення, що свідчить про наявність факту неправомірної бездіяльності державної виконавчої служби під час примусового виконання рішення, що свідчить про обґрунтованість скарги ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" в частині визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Високопільського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області за період з 17.07.2018 по 04.03.2019 у виконавчому провадженні № 52943752 та № 52943884 щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 30.06.2016 у справі №911/1388/16, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження".

Решта вимог скарги ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" відповідає вимогам ч.2 ст. 343 ГПК України, яка передбачає, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Колегією суддів також враховано, що з огляду на приписи статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України", частину 1 статті 3 і частину четверту статті 11 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (далі - Закон) встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, у зв`язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Європейського суду з прав людини з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні.

У рішенні у справі Янголенко проти України, no. 14077/05, від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

У рішенні у справі Савіцький проти України, no. 38773/05, від 26.07.2012 Європейський суд з прав людини зазначив, що право, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012).

З врахуванням викладеного, зважаючи на широке коло повноважень та законодавчо визначені механізми, які мають бути застосовані державними виконавцями в процесі виконання судових рішень, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про задоволення скарги ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС".

Скаржником не доведено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали у розумінні ч.3 ст. 277 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваної у даній справі ухвали суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Високопільського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 15.03.2019 у справі №911/1388/16 залишити без змін.

3. Повернути Господарському суду Київської області матеріали оскарження ухвали від 15.03.2019 у справі №911/1388/16.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у порядку і строки, встановлені ГПК України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 30.05.2019.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Т.П. Козир

Г.А. Кравчук