ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30.05.2019 Справа № 908/1277/19

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., розглянувши матеріали заяви від 24.05.2019 (вх. № 1382/08-07/19 від 27.05.2019) про видачу судового наказу

заявника: Товариства з обмеженою відповідальністю «Новакоммерс», ідентифікаційний код юридичної особи 37757233 (08150, Київська область, м. Боярка, вул. Будівельна, 3/1)

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл» ідентифікаційний код юридичної особи 34604386 (69006, м. Запоріжжя, вул.Добролюбова, 25, кімната 207)

за вимогою про стягнення 31575,41 грн.,

Без повідомлення(виклику)заявника і боржника

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Новакоммерс» звернулося до господарського суду Запорізької області із заявою від 24.05.2019 (вх. № 1382/08-07/19 від 27.05.2019) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл» 31575,41 грн. заборгованості за договором поставки № НН 1409/2017 від 14.09.2017.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу від 27.05.2019 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1277/19 та визначено до розгляду судді Науменку А.О.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про наявність його заявнику невідомо.

Судовий наказ, відповідно до положень статті 232 ГПК України, є судовим рішенням.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

За змістом статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Згідно з п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються. До заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Відповідно до ст.ст. 76-78 ГПК України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 цього Кодексу суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, в також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Із змісту заяви, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Новакоммерс», слідує, що заявник просить стягнути з боржника суму 31575,41 грн. заборгованості, яка виникла за Договором поставки № НН 1409/2017 від 14.09.2017, а саме: заборгованість за поставлений товар за видатковими накладними: № НО-00002862 від 10.12.2018, № НО-00002705 від 28.11.2018, № НО-00002927 від 14.12.2018, а також експрес-накладними перевізника ТОВ «Нова Пошта» № 6345, № НОМЕР_1 та № 4716. Як зазначено у заяві, після здійснення взаємозаліків заборгованість відповідача перед позивачем зменшилась до 30850,51 грн., що підтверджується актом взаєморозрахунків між позивачем та відповідачем станом на 15.01.2019. 20.03.2019 позивачем на адресу відповідача направлена претензія. Заборгованість в сумі 30850,51 грн. відповідачем не погашена.

До заяви додано копію зазначеного договору, копії видаткових накладних та експрес-накладних, копію акту звірки взаємних розрахунків за період січень 2019 лютий 2019 (станом на 28.02.2019) та претензію про сплату заборгованості.

Інших доказів на підтвердження вимог щодо видачі судового наказу, а саме щодо підтвердження договірних взаємовідносин сторін та виникнення заявленої до стягнення суми заборгованості у заяві не вказано та до неї не додано.

Згідно першого розділу Договору поставки № НН1409/2017 від 14.09.2017, укладеного між заявником та боржником за даною заявою, на який посилається заявник у змісті заяви про видачу судового наказу, постачальник (Товариство з обмеженою відповідальністю «Новакоммерс») зобов`язується поставляти, а покупець (Товариство з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл») приймати та оплачувати товар, на умовах даного Договору. Найменування, асортимент та ціна товару, який поставляється, зазначається у додатку № 1 «Специфікація», який є невід`ємною частиною даного Договору. Згідно з п. 6.1 Договору ціна на товар визначається на підставі узгодженої сторонами Специфікації. Розділом 13 Договору встановлено перелік додатків до Договору, які є невід`ємною частиною даного Договору.

Заявником додатків до Договору, зокрема, Специфікації, та інших, передбачених Договором документів, не надано. Про відсутність зазначених документів не вказано.

Надані заявником копії видаткових накладних на суму 32413,44 грн. містять посилання на Договір та сертифікати.

Акт звірки взаємних розрахунків, копія якого додана до заяви, містить посилання на період: січень 2019-лютий 2019 та складений станом на 28.02.2019, а не станом на 15.01.2019, як зазначено у змісті заяви. Акт звірки не містить посилання на Договір та видаткові накладні, а містить сальдо початкове 31476,67 грн., взаємозалік 626,16 грн. та заборгованість в сумі 30850,51 грн.

Вказаний Акт звірки взаємних розрахунків без посилання на Договір та видаткові накладні, без доказів на його обґрунтування (щодо початкового сальдо та взаємозаліку) не є належним доказом на підтвердження виникнення заявленої до стягнення заборгованості.

Тобто, із вищенаведеного вбачається, що вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, не підтверджуються доданими до заяви документами.

Із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права заявленої заявником грошової вимоги, за якою подано заяву про видачу судового наказу про стягнення суми грошової заборгованості.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що у задоволенні заяви про видачу судового наказу слід відмовити на підставі п.п.1, 8 частини першої статті 152 ГПК України.

За змістом ч. 1 ст. 153 цього Кодексу відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Суд звертає увагу заявника на зазначення у прохальній частині заяви про прийняття позовної заяви до розгляду, зазначення про направлення боржникові матеріалів позовної заяви, сплату судового збору за заявою у більшому розмірі (як за позовною заявою) та не надання суду копії заяви про видачу судового наказу із доданими до неї документами для направлення боржникові в порядку, передбаченому ст. 156 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 147, 150, п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Новакоммерс» у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл» 31575,41 грн. заборгованості за Договором поставки № НН 1409/2017 від 14.09.2017.

Додаток: оригінал платіжного доручення № 1003 від 02.05.2019 про сплату судового збору у розмірі 1921,00 (на 1 арк.) та докази направлення матеріалів позовної заяви відповідачу (на 3 арк.).

Отримати інформацію по справі можливо на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://court.gov.ua/sud5009/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її підписання в порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Ухвала підписана 30.05.2019.

Суддя А.О. Науменко