ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2019м. ДніпроСправа № 904/1334/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панни С.П. за участю секретаря судового засідання Кравченко Р.В.

за позовом Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" (69600, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 4, )

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49062, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 108)

про стягнення в розмірі 3942,13 грн.

Представники:

від позивача: Близнюк А.В., дов. № 19/17 від 01.01.19р.

від відповідача: Шляєв І.В., дов. № б/н від 29.10.18р.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Запоріжкокс" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 3 942,13 грн. шкоди завданої недостачею.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час перевезення відповідачем вантажу у вагоні № 67720136 відбулась його часткова втрата.

Ухвалою суду від 04.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 25.04.2019.

Ухвалою суду від 25.04.2019 відкладено розгляд справи в порядку спрощеного провадження до 23.05.2019.

23.05.2019 позивач подав клопотання, у якому просив суд розглядати справу № 904/1334/19 за відсутності свого представника.

23.05.2019 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідальність за втрату вантажу повинен нести відправник, який не вжив належних дієвих заходів щодо забезпечення збереження вантажу під час перевезення, передбачених статтею 31 Статуту залізниць України та пунктів 5, 6, 7 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу.

Ухвалою суду від 23.05.2019 відкладено розгляд справи в порядку спрощеного провадження до 04.06.2019.

04.06.2019 у судовому засіданні представник позивача подав відповідь на відзив, у якому зазначено, що саме відповідачем не були виконані належним чином обов`язки щодо забезпечення збереження переданого йому до перевезення вантажу, внаслідок чого позивачу було завдано матеріальної шкоди у розмірі 3 942,13 грн.

04.06.2019 у судовому засіданні проголошені вступна та резолютивна частини рішення відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.09.2014 між Приватним акціонерним товариством "Запоріжкокс" (покупець, позивач) та Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «АЗОВСТАПЬ» (постачальник) було укладено договір купівлі-продажу № 0103/11436, згідно п.1.1. якого постачальник зобов`язується прийняти та оплатити сировинні, паливно-енергетичні, матеріально-технічні матеріали (далі-ресурси) на умовах Договору.

Згідно п.2.1 Договору кількість, номенклатура ресурсів вказуються в специфікаціях до Договору, які є невід`ємною його частиною.

Згідно п.4.1 Договору поставка ресурсів здійснюється за цінами, які визначені у відповідності до умов поставки та вказані в специфікаціях.

Згідно п.10.2 Договору (з урахуванням Додаткової угоди від 14.12.2017 р. № 18 ) встановлено термін дії Договору до 31.12.2018 р.

Згідно п.1 Специфікації від 11.12.2018 р. № 344 ПрАТ «Металургійний комбінат «АЗОВСТАЛЬ» зобов`язався поставити ПРАТ «ЗАПОРІЖКОКС» 6 911,85 т високосірчистого коксівного вугілля Toms Creek (виробник: афілійовані підрозділи ТОВ «ПАРАМОНТ КОНТУРА»).

12.12.2018p. в межах Договору та Специфікації від 11.12.2018 р. № 344 на адресу Позивача (вантажоодержувача) було направлено високосірчисте коксівне вугілля у вагоні № 67720136 за залізничною накладною № 42469577.

Крім того, ПрАТ «Металургійний комбінат «АЗОВСТАЛЬ» виставило позивачу рахунок-фактуру № 91502900 від 12.12.2018 р. на суму 12 635 011,86 грн. (з ПДВ) щодо оплати вартості вугілля загальною кількістю 1 658,65 т (ціна без ПДВ 6 348,04 грн. за 1 т) по договору купівлі-продажу № 0103/11436 від 15.09.2014.

Рахунок-фактуру № 91502900 від 12.12.2018р. позивачем сплачено ПрАТ «Металургійний комбінат «АЗОВСТАЛЬ» 26.02.2019p., що підтверджується банківським документом № від 26.02.2019 р. згідно виписки по рахунку від 26.02.2019 (а.с. 17-19).

20.12.2018p. на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці було складено комерційний акт № 460005/2126 про наявність виїмки.

У комерційному акті № 460005/2126 від 20.12.2018 р. зафіксовано, що вагон № 67720136 вантажопідйомністю 69 т прибув поїздом № 2473. Вагон у технічному стані справний.

У розділі «Д» (Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку) комерційного акту зазначено: На підставі акту загальної форми № 38685 від 17.12.2018 р. ст. Запоріжжя Ліве проведена комісійна видача вантажу вантажоодержувачу, прибувшего відправкою, зі зважуванням вагону на справних електронних вагонних вагах вантажоодержувача № 085, огляд повірка 06.11.2018 р. приймальником поїздів ОСОБА_1 , прийомоздавальником заводу Нікуліною М.І., слідчим Заводського ВП Ніколаєвою Е.В., у присутності заступника начальника станції Тетері О.М. За документом значиться: тара з документу перевірена 24000 кг, нетто 68 250 кг. Фактично брутто 91 050 кг, тара з документу 24 000 кг, нетто 67 050 кг, що менше документу на 1 200 кг. В комерційному відношенні навантаження нижче рівня бортів 20-40 см, нерівномірне. В документі значиться вантаж марковано вапном. Фактично маркування відсутнє. Над 2-7 люками посередині виїмка ковшом довжиною 900 см шириною 200 см глибиною 50-80 см. В технічному відношенні вагон справний, двері цільнометалеві, люка зачинені, просипу вантажу немає. При повторному зважуванні дані не змінилися.

Згідно з п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. Норма недостачі (природної втрати) для вугілля становить 1% маси, зазначеної в перевізному документі.

З урахуванням зазначеної норми, загальна недостача партії вугілля у вагоні № 67720136 згідно розрахунку позивача склала 3 942,13 грн. (вартість недостачі з ПДВ), у тому числі:

1 200 кг (виявлена недостача) - 682,5 кг (норма недостачі) = 517,5 кг

Згідно з розрахунком вартість вугілля, якого недостає, склала:

6 348,04 грн. (ціна за тону, без ПДВ, згідно рахунку № 91502900 від 12.12.2018 p.) x 0,5175 т (розмір недостачі) = 3 285,11 грн. (вартість недостачі без ПДВ);

3 285,11 грн. (вартість недостачі без ПДВ) + 657,02 грн. (розмір ПДВ) = 3 942,13 грн. (вартість недостачі з ПДВ).

Позивач вважає, що недостача вантажу у вагоні № 67720136 виникла з вини відповідача, який не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, та просить стягнути вартість недостачі вантажу із вирахуванням норми природної втрати в сумі 3 942,13 грн., що і є причиною спору.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

За норами ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Вантажовідправник зобов`язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством (частини 2, 3 ст. 308 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Згідно ст. ст. 110, 111, 113 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, (далі - Статут) залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу. Залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли, зокрема, вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення. За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу (абз. 3 та 4 п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення).

Залізниця прийняла вагон № 67720136 без будь-яких зауважень щодо повноти завантаження, його технічного стану. Наведене свідчить, що на момент передачі вказаного вагону з вантажем залізниці до перевезення були відсутні будь-які зазори, нещільності тощо, що могли привести до втрати вантажу при перевезенні.

За вказаних обставин, відповідальність за втрату вантажу під час перевезення слід покласти на залізницю.

Так, ст. 129 Статуту передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема обставин невідповідності маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Загальні підстави для відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 Цивільного кодексу України. Зокрема даною нормою закону передбачено, що шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У разі втрати або нестачі вантажу за заподіяну при перевезенні шкоду перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає (ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 115 Статуту передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно п. 14 Інструкції П-6 перевірка ваги нетто здійснюється у порядку, встановленому стандартами, технічними умовами та іншими обов`язковими для сторін правилами.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів передбачено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах, а саме: при перевезенні мінерального палива. Для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки, норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються від маси нетто.

Оскільки вантаж високосірчисте коксівне вугілля Toms Creek, є мінеральним твердим паливом, тому норма недостачі становить 1% маси, зазначеної у перевізних документах.

Судом встановлено, що вартість недостачі у вагоні № 67720136 склала 3 942,13 грн., правильно розрахована позивачем та підлягає до стягнення.

Згідно ст.130 Статуту право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу - одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до наявних у матеріалах справи документів вантаж був відправлений у належній кількості, однак при прибутті вантажу комерційним актом встановлена недостача такого вантажу.

Враховуючи те, що вантаж був прийнятий залізницею для перевезення без зауважень, відповідальність за недостачу, що утворилась під час перевезення, покладається на перевізника у розмірі фактичної шкоди. Перевізник не забезпечив збереження вантажу на шляху слідування та на залізничних станціях.

Заперечення відповідача проти позовних вимог судом відхиляються з мотивів їх недоведеності та необґрунтованості.

Згідно з ч.1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд відповідно до статті 237 ГПК України під час розгляду справи з`ясував чи мали місце обставини (факти) якими обґрунтовувались позовні вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у справі покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 108; код ЄДРПОУ ВП: 40081237) на користь Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" (69600, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 4; ) 3 942,13 коп. - шкоди завданої недостачею вантажу, 1 921 грн. 00 коп. - судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 05.06.2019

Суддя С.П. Панна