ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.05.2019 Справа № 920/161/19
м. Суми

Господарський суд Сумської області, у складі судді Котельницької В.Л., розглянувши матеріали справи № 920/161/19

за позовом Керівника Конотопської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивача Конотопської міської ради, м. Конотоп Сумської області

до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Конотоп-Горсєльстрой», м. Конотоп Сумської області

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Енерджі», м. Переяслав-Хмельницький Київської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_1 , м. Конотоп Сумської області

про визнання недійсним договору суборенди, звільнення земельної ділянки

за участю представників:

від позивача: не прибув

від 1-го відповідача: не прибув

від 2-го відповідача: не прибув

третьої особи: не прибув

прокурор: Вортоломей М.Ф. (службове посвідчення № 035621 від 07.09.2015)

при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в інтересах держави в особі позивача звернувся до господарського суду з позовом, відповідно до якого просить суд: 1) недійсним договір суборенди від 11.10.2017, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Конотоп-Горсєльстрой» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приват Енерджі»; 2) зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Приват Енерджі» звільнити земельну ділянку, що розташована по вул. Сумській, 12 у м. Конотоп Сумської області; а також стягнути з відповідачів судові витрати, пов`язані з розглядом справи, на рахунок прокуратури Сумської області (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 33, код 03527891, р/р 2983 в ДКСУ у м. Київ, МФО 820172).

Ухвалою суду від 19.02.2019 відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 28.03.2018 до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, залучено ОСОБА_1 .

Перший відповідач відзиву на позов не подав, у судове засідання повноважного представника не направив, про час і місце проведення підготовчого засідання повідомлений належним чином.

Другий відповідач відзиву на позов не подав, у судове засідання представника не направив, надіслав заяву про залишення позову прокурора без руху.

Позивач надіслав на адресу суду лист № 01-19/1102 від 12.04.2019 та відзив № 01-19/1604 від 24.05.2019, у якому повідомив, що підтримує позов прокурора та просить суд розглядати справу без участі представника позивача.

Прокурор проти залишення позову без руху заперечував та зазначив, що підстави звернення з позовом обґрунтовані ним у позовній заяві.

Розглянувши заяву другого відповідача про залишення позову прокурора без руху, суд ухвалою від 16.05.2019 відмовив у її задоволенні.

Розгляд справи по суті розпочато 28.05.2019.

У судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги.

Судом досліджено докази, подані прокурором в обґрунтування позову.

Судом оголошено стислий зміст заперечень відповідачів та досліджено докази, подані ними на підтвердження його позиції.

Представники відповідачів та третьої особи у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши та оцінивши надані суду докази, суд встановив наступне.

Стосовно представництва прокурором інтересів держави в особі позивача.

Статтею 1311 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

За приписами частини четвертої статті 53 Господарського процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту.

Згідно ст. 5 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Таким чином, з огляду на викладене, прокурор може заявити позов в інтересах держави, який виражається в інтересах частини Українського народу - членів територіальної громади, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює саме орган місцевого самоврядування, хоча останній, навпаки покликаний ці інтереси захищати.

Такий підхід узгоджується з Європейською хартією місцевого самоврядування 1985 року (ратифікована Законом України від 15 липня 1997 року № 452/97-ВР), яка передбачає, що органи місцевого самоврядування при вирішенні відповідної частини публічних (суспільних) справ (public affairs) діють під власну відповідальність в інтересах місцевого населення, й у правовій системі держав-учасниць, зокрема у сфері адміністративного контролю за органами самоврядування, має забезпечуватись співмірність (баланс) між заходами контролю та важливістю інтересів, які контролюючий орган має намір захищати (ст. 3, ст. 8).

Звернення до суду прокурор обґрунтовує тим, що правовідносини, пов`язані з використанням земель, якими розпоряджаються органи державної влади та місцевого самоврядування, становлять суспільний інтерес, а невжиття органом місцевого самоврядування заходів щодо поновлення порушених прав територіальної громади, такому інтересу не відповідає.

У даному випадку вбачаються порушення державного та суспільного інтересів, які полягають у недотриманні встановленого законом порядку передачі частини земельної ділянки комунальної власності у користування (суборенду) ТОВ «Приват Енерджі» для розміщення автозаправної станції, об`єкту підвищеного рівня небезпеки, що у свою чергу створює небезпеку загибелі людей та настання інших тяжких наслідків, так як поряд знаходяться промислові споруди, підприємства та автомобільна дорога обласного значення.

За вимогами ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Проте Конотопська міська рада не здійснює надані їй повноваження, до цього часу до суду з відповідним позовом не звернулася, захист інтересів держави у сфері земельних відносин не здійснює, а тому даний позов поданий прокурором в інтересах держави в особі Конотопської міської ради.

Судом встановлено, що Конотопською місцевою прокуратурою направлено до Конотопської міської ради лист № 78-10284вих18 від 18.12.2018 з приводу необхідності вжиття заходів щодо захисту інтересів держави (територіальної громади) у сфері земельних відносин.

Проте, виходячи зі змісту отриманої відповіді від 22.12.2018 Конотопська

міська рада як власник земельної ділянки, яку незаконно в порушення вимог законодавства, передано в суборенду для розміщення автогазозаправного пункту та автозаправної станції, тобто з порушенням передбачених договором оренди землі умов її використання, зайняла пасивну позицію у вирішенні цього питання та фактично проігнорувала виявлені прокурором порушення.

У зв`язку з цим, Конотопською місцевою прокуратурою 16.01.2019 спрямований ще один лист № 78-251вих19 до Конотопської міської ради про необхідність проведення обстеження земельної ділянки по вул. Сумській, 12, в м. Конотоп, з метою встановлення для яких цілей та ким вона використовується, стану законності її використання та необхідності захисту інтересів держави в судовому порядку.

Листом № 01-16/29 від 30.01.2019 Конотопська міська рада повідомила, що незважаючи на низку виявлених порушень, виконавчий комітет Конотопської міської ради на початок бюджетного року не має можливості самостійно звертатися до суду за захистом порушених інтересів держави та просить прокуратуру сприяти у вирішенні притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства.

Конотопською місцевою прокуратурою направлено до Конотопської міської ради лист № 78-775вих19 від 04.02.2019 про намір звернутися до суду з позовом до ТОВ «Конотоп-Горсєльстрой», ТОВ «Приват Енерджі», третя особа: ОСОБА_1 , про визнання недійсним договору суборенди та звільнення земельної ділянки.

На підставі викладених обставин, у даному випадку вбачаються підстави, передбачені ч.3 cт.23 Закону України «Про прокуратуру», для представництва прокурором інтересів держави в суді в особі Конотопської міської ради. Відтак суд вважає правомірним звернення прокурора з даним позовом до господарського суду.

Обставини справи, встановлені судом:

14.03.2017 між Конотопською міською радою (позивачем у справі) та Маленком Анатолієм Олександровичем (третьою особою) укладено договір оренди землі, згідно п.п. 1, 2 якого орендодавець Конотопська міська рада на підставі рішення міської ради від 23.02.2017 (23 сесія 7 скликання), а орендар ОСОБА_1 приймає в строкове платне користування земельну ділянку (земельні ділянки) несільськогосподарського призначення - землі для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства з кадастровим номером (кадастровими номерами) :07:017:0013, яка розташована (які розташовані) у м. Конотоп по вул. Сумській, 12 ; в оренду передається земельна ділянка (земельні ділянки) загальною площею: 17/50 частин земельної ділянки від загальної площі 2,5198 га, що становить 0,8567, Земельна ділянка не підтоплюється, ґрунтові води залягають на глибині понад 3 м, ґрунти осідаючі суглинки.

Пунктом 14 Договору передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для обслуговування будівель та споруд бази.

У подальшому частина вищевказаної земельної ділянки передана в користування ТОВ «Приват Енерджі» для розміщення автогазозаправного пункту та автозаправної станції.

Так, 11.10.2017 між ТОВ «Конотоп-Горсєльстрой» (першим відповідачем, орендарем), керівником якого згідно Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, є ОСОБА_1 , укладено договір суборенди № 14 з ТОВ «Приват Енерджі» (другим відповідачем, суборендарем). Відповідно до п. 1.1. вказаного договору орендар передає, а суборендар приймає у строкове платне користування бетоновану площадку розміром 1000 кв.м, що розташована за адресою: вул. Сумська, 12, м. Конотоп.

Пунктом 2.1. договору суборенди передбачено, що майно надається суборендареві для ведення своєї господарської діяльності.

Згідно п. 4.1 договору суборенди він діє до 31.12.2017.

Якщо за два місяці до закінчення терміну дії договору суборенди, жодна із сторін письмово не заявила про свої наміри припинити договір, він вважається автоматично пролонгованим на наступний календарний рік на тих самих умовах (п. 4.3 договору суборенди).

Враховуючи той факт, що на даний час ТОВ «Приват Енерджі» використовує бетоновану площадку розміром 1000 кв.м для розміщення автогазозаправного пункту та автозаправної станції, передану у користування за спірним договором, то він є пролонгованим.

Бетоновану площадку розміром 1000 кв.м, що розташована за адресою: вул. Сумська, 12, м. Конотоп, передано у користування ТОВ «Приват Енерджі» на підставі акту приймання-передачі від 11.10.2017.

Згідно інформації, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на земельній ділянці з кадастровим номером :07:017: 0013 , за адресою: вул. Сумська, 12, м. Конотоп, за Маленком А . О ., а також за ТОВ «Конотоп-Горсєльстрой» не зареєстрований на праві власності такий об`єкт нерухомого майна як бетонована площадка площею 1000 кв.м.

Як зазначає прокурор у позовній заяві, фактично ТОВ «Конотоп-Горс-єльстрой» передало у користування ТОВ «Приват Енерджі». частину земельної ділянки (1000 кв.м. або 0,1 га) з кадастровим номером : 07:017 :0013 , яка перебуває в оренді у гр. ОСОБА_1 , директора ТОВ «Конотоп-Горсєльстрой», тобто між Товариствами укладено договір суборенди земельної ділянки.

На думку прокурора, вказаний договір є прихованим договором суборенди землі, його зміст суперечить вимогам Цивільного та Земельного кодексів України, Закону України «Про оренду землі» та не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Використання ТОВ «Приват Енерджі» частини земельної ділянки по вул. Сумська, 12, м. Конотоп, для розміщення автогазозаправного пункту та автозаправної станції підтверджується наступним.

У провадженні СВ Конотопського ВП ГУНГІ в Сумській області перебуває кримінальне провадження № 0001073 від 19.10.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 272 ч. 1 КК України, за фактом незаконної діяльності автогазозаправного пункту та азтозаправної станції з порушенням нормативно-правових актів у галузі архітектури, будівництва та містобудування, протипожежної, промислової безпеки та охорони праці. Зазначена діяльність відноситься до робіт з підвищеною небезпекою та створює загрозу настання тяжких наслідків.

Так, 18.10.2018 виїздом слідчо-оперативної групи на місце події за участю спеціалістів відділу архітектури та містобудування Конотопської міської ради, ДАБІ в Сумській області, УДСНС в Сумській області, ОУ ДФС у Сумській області, Держпраці в Сумській області за адресою: м. Конотоп, вул. Сумська, 12 на неогородженій території в районі розташування промислових споруд виявлено автогазозаправний пункт (АГЗП) та дизельну заправну станцію ТОВ «Приват Енерджі», яке здійснює свою діяльність, що відноситься до робіт з підвищеною небезпекою, з грубим порушенням нормативно-правових актів у галузі протипожежної та промислової безпеки, охорони праці, архітектури і будівництва та містобудування, й створює загрозу загибелі людей та настання інших тяжких наслідків.

Зокрема, встановлено, що у ТОВ «Приват Енерджі» відсутній дозвіл на початок будівельних робіт та сертифікат про введення в експлуатацію; відсутні правовстановлюючі документи на користування земельною ділянкою та документи щодо права власності на об`єкти нерухомості; об`єкт не введений в експлуатацію; відсутні містобудівні умови і обмеження; не надано жодних документів з питань пожежної безпеки та цивільного захисту тощо.

Під час огляду також встановлено, що на вказаному комплексі АГЗП ТОВ «Приват Енерджі» працює наступне обладнання, а саме: заправний модуль зі скрапленим газом, насосним обладнанням і заправною колонкою, автомобіль «Г`АЗ» автоцистерна, колонка для заправки дизельним пальним.

Крім того, згідно листа відділу містобудування та архітектури Конотопської міської ради Сумської області № 237 від 22.10.2018 відділом проведено огляд автогазозаправного пункту та дизельної заправки, розташованого по вул. Сумській, 12, в м. Конотоп. Під час обстеження виявлено дві ємності скрапленого газу, операторська та два модулі-контейнери (тимчасові споруди) ймовірно з дизельним паливом. Містобудівні умови та обмеження на об`єкти будівництва не надавалися. Об`єкт в експлуатацію не введений. Також земельною ділянкою фактично користується ТОВ «Приват- Енерджі».

Згідно з ч. 1ст. 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди.

Статтею 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно зі ст. 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 8 вказаного Закону орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду.

Статтею 15 Закону передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди, строк дії договору оренди, орендна плата із зазначенням її розміру, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Як встановлено у ході розгляду справи, ТОВ «Конотоп-Горсєльстрой» передало ТОВ «Приват Енерджі» частину земельної ділянки у платне користування і договір суборенди від 11.10.2017 містить усі істотні умови договору оренди землі, а саме: об`єкт оренди - бетонована площадка розміром 1000 кв.м (п. 1.1), строк дії договору оренди - до 31.12.2017 (з можливістю його прологнації) (п. 4), орендна плата із зазначенням її розміру, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду (п. 5), відповідальності сторін (п. 8).

Разом з тим, пунктом 27 Договору оренди землі від 14.03.2017 визначено одним із прав орендаря право за згодою орендодавця передавати у користування земельну ділянку або її частину в суборенду.

Проте судом встановлено, що гр. ОСОБА_1 перед передачею частини земельної ділянки в суборенду, в порушення вимог ст. 8 Закону України «Про оренду землі» та п. 27 Договору, не звертався за отриманням згоди до Конотопської міської ради.

Так, згідно листів Конотопської міської ради № 01-16/180 від 18.01.2019 та № 01-16/29 від 30.01.2019 така згода на передачу в суборенду частини земельної ділянки по вул. Сумській, 12, в м. Конотоп , а також дозволи на виготовлення документації щодо її поділу, міською радою як орендодавцем не надавалися. У ході обстеження земельної ділянки виявлено, що її частина використовується ТОВ «Приват Енерджі» для обслуговування працюючого автозаправного пункту (АГЗП) та дизельної заправної станції за відсутності відповідних рішень міської ради, дозвіл на початок будівельних робіт та сертифікат про введення в експлуатацію об`єкта, документи на право власності на автозаправний пункт відсутні, містобудівні умови та обмеження не видавалися, об`єкт в експлуатацію не введено.

Крім того суд наголошує, що право передавати об`єкт оренди в суборенду належить орендарю, а не іншій особі, навіть у випадку, якщо орендар є керівником такої особи.

Так, орендарем спірної земельної ділянки, на якій ТОВ «Приват Енерджі» розмістило автогазозаправний пункт та автозаправну станцію, є гр. ОСОБА_1 , а не ТОВ «Конотоп-Гороєльстрой» (керівником якого є ОСОБА_1 ).

Тобто, у ТОВ «Конотоп-Горсєльстрой» відсутнє право передавати в суборенду частину земельної ділянки з кадастровим номером :07:017:0013.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що договір суборенди від 11.10.2017 укладено з порушенням законодавства, оскільки із суті договірних відносин сторін можна зробити висновок, що він є удаваним. Фактично був вчинений договір суборенди частини земельної ділянки, а тому його зміст суперечить вимогам Цивільного та Земельного кодексів України, Закону України «Про оренду землі» та не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Крім того, за спірним договором відбулося розпорядження частиною земельної ділянки неповноважним суб`єктом, за відсутності згоди власника земельної ділянки, внаслідок чого спірний договір не відповідає вимогам ст.ст. 93, 116 Земельного кодексу України, ч. 4 ст. 4 Закону України «Про оренду землі».

Вищевикладене свідчить про недійсність зазначено договору на підставі ч.ч. 1, 2, 5 ст. 203, ст. 215 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

У п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 № 9 зазначено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу.

Згідно з п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Пунктом 3.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» визначено, що до господарських договорів, які підпадають під ознаки ч. 1 ст. 207 ГК України, слід відносити ті, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави і суспільства і спрямовані, зокрема, на незаконне заволодіння, користування, розпорядження (в тому числі відчуження) об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст.ст. 14, 15 Конституції України).

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь- яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Враховуючи вищевикладене, внаслідок недійсності спірного договору суборенди відсутні правові підстави у ТОВ «Приват Енерджі» для використання земельної ділянки площею 0,1 га (1000 кв.м), що розташована по вул. Сумській, 12, м. Конотоп, а тому відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України Товариство зобов`язане її звільнити.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до ст. 78 даного Кодексу достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зібрані у справі докази свідчать, що відповідачами у порушення діючого законодавства укладено спірний договір суборенди від 11.10.2017, а правомірність використання другим відповідачем частини земельної ділянки по вул. Сумській, 12 у м.Конотоп Сумської області, а також повноваження першого відповідача щодо передачі цієї частини земельної ділянки в суборенду відповідачами належними і допустимими доказами не доведено.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про правомірність і обґрунтованість вимог прокурора, тому поданий ним позов суд задовольняє у повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 123, 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню прокуратурі за рахунок відповідачів.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 183, 232, 233, 236- 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним договір суборенди від 11.10.2017, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Конотоп-Горсєльстрой» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приват Енерджі».

3. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Приват Енерджі» (08400, Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Золотоніське Шосе, 61; ) звільнити земельну ділянку (кадастровий номер :07:017:0013), розташовану по вул. Сумській, 12 у м. Конотоп Сумської області.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Конотоп-Горсєльстрой» (41600, Сумська область, м. Конотоп, вул. Сумська, 12; ) на користь Прокуратури Сумської області (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 33; ; р/р 2983 в ДКСУ у м. Київ, МФО 820172) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Енерджі» (08400, Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Золотоніське Шосе, 61; ) на користь Прокуратури Сумської області (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 33; ; р/р 2983 в ДКСУ у м. Київ, МФО 820172) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн.

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України). Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 30.05.2019.

Суддя В.Л. Котельницька