ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2019м. ДніпроСправа № 904/1269/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Квік", м. Запоріжжя

до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 240 996 грн. 62 коп. за договором на виконання робіт від 04.05.2017 № 17151

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Квік" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" заборгованість у розмірі 240 996 грн. 62 коп., з яких: 176 440 грн. 98 коп. - основний борг, 25 334 грн. 99 коп. - пеня, 31 230 грн. 05 коп. - інфляційні втрати, 7 990 грн. 60 коп. - 3% річних, відповідно до умов договору на виконання робіт від 04.05.2017 № 17151.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов спірного договору в частині повної та своєчасної оплати виконаних позивачем робіт.

Ухвалою господарського суду від 03.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін у судове засідання на 24.04.2019.

22.04.2019 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, вважаючи позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Відповідач зазначає, що підтвердженням отримання ним об`єктів ремонту з ремонту є дата, вказана в акті приймання - передачі об`єктів з ремонту. Однак, позивачем не надано до позову такі акти. Також позивачем не надано докази отримання відповідачем рахунків на оплату, тобто не доведено належними доказами факт порушення відповідачем зобов`язань за договором в частині повної та своєчасної оплати виконаних позивачем робіт. Крім того, до розрахунку інфляційних втрат позивачем використано невірний сукупний індекс інфляції за період жовтень 2017 - лютий 2019.

Також 22.04.2019 відповідач подав до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, в обґрунтування якої зазначив, що справа підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження з підстав наявної необхідності підготовки і долучення оригіналів всіх необхідних документів для повної та об`єктивної оцінки всієї ситуації. У зв`язку із чим просить суд постановити ухвалу про розгляд справ за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням з викликом представників сторін.

Ухвалою господарського суду від 24.04.2019 відкладено розгляд справи на 29.05.2019, у зв`язку з необхідністю надання сторонами витребуваних судом документів та неявкою представника відповідача у призначене засідання. Крім того, суд відмовив у задоволенні заяви відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

14.05.2019 на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив від 10.05.2019, в якій зазначив, що акти приймання-передачі об`єктів в ремонт та з ремонту не створюють юридичних фактів щодо виникнення обов`язку оплатити виконані роботи. За умовами спірного договору (п.4.1) оплата здійснюється замовником протягом 30 календарних днів з моменту підписання акту приймання виконаних робіт на підстав рахунку виконавця. Саме ці акти надані позивачем на підтвердження позовних вимог. Зауважує, що підписанням акту здачі-приймання робіт з боку відповідача підтверджено виконання зобов`язань позивачем за договором у повному обсязі, в тому числі зобов`язання щодо надання відповідних документів (рахунку на оплату тощо). Крім того, стверджує, що обставини повернення металобрухту не є підставою для відмови від оплати вартості виконаних робіт. Порушення умов договору щодо повернення металобрухту може бути предметом окремого позову зі сторони відповідача.

21.05.2019 на адресу суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив від 20.05.2019 № 15-17/10, в яких відповідач зазначив, що додані до позову акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №0905.1 від 05.09.2017 та №0821.2 від 21.08.2017 належним чином не оформлені, не підлягають прийняттю до обліку, оскільки відсутні обов`язкові дані, а саме: посада уповноваженої особи ПрАТ "ДТРЗ", яка засвідчує факт прийняття робіт (отримання послуг), відсутні номер, дата довіреності та відомості щодо уповноваженої особи, яка прийняла роботи (отримала послуги) ПрАТ "ДТРЗ". Також вказує, що у графі «Затверджую» наявний підпис того ж представника від замовника, проте не керівника ПрАТ «ДТРЗ» (станом на дату підписання актів 05.09.2017 та 28.09.2017 в.о.голови правління ПрАТ «ДТРЗ» Войчук В.М, згідно наказу). Таким чином, акт № 0821.2 від 21.08.2017 підписаний невстановленою особою, оскільки підпис у вказаному акті не відповідає підпису уповноваженої особи від ПрАТ «ДТРЗ»

Крім того, вважає, що наявність акту приймання-передачі об`єктів в ремонт є необхідним первинним документом, адже посвідчення передачі об`єктів в ремонт та строк виконання робіт починається саме з моменту належного складання та підписання замовником та виконавцем акту приймання-передачі об`єктів ремонту в ремонт. У разі відсутності акту приймання-передачі об`єктів ремонту в ремонт відсутні і докази надання відповідачем об`єктів ремонту в ремонт позивачу. За вказаних обставин, повідомляє суд, що акти приймання-передачі об`єктів ремонту в ремонт відсутні, що не спростовується позивачем, а отже, відсутні і докази надання відповідачем позивачу об`єктів ремонту в ремонт, з чого вбачається, що відповідач не має жодних підстав для сплати позивачу заборгованості та штрафних санкцій за ремонт об`єктів.

Зауважує, що у п. 4.11 договору, на який посилається позивач, заперечуючи факт ненадання відповідачу рахунку на оплату, не міститься жодного посилання на рахунок на оплату. Наведене спростовує твердження позивача, що рахунок передавався відповідачу під час підписання акту здачі-приймання робіт (надання послуг).

У призначені судові засідання відповідач явку повноважного представника не забезпечив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за його місцезнаходженням згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Крім того, суд наголошує на тому, що ухвали суду надіслані відповідачу завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але останній не скористався своїм правом на участь представника у судових засіданнях.

У судовому засіданні 29.05.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Крім того, надав клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу у загальній сумі 10 395 грн. 85 коп. та докази понесення позивачем таких витрат.

29.05.2019 господарським судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про подальший розгляд справи без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.05.2017 між Приватним акціонерним товариством "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "КВІК-2006", яке відповідно до статутних документів змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Квік", (виконавець) укладено договір на виконання робіт № 17151 (надалі - договір).

Згідно п. 1.1. договору виконавець приймає на себе зобов`язання виконати роботи з капітального ремонту ГМР тепловозу ЧМЕ-3 (надалі - об`єкти ремонту). Обсяги та ціни ремонту визначені в Додатку № 1, що є невід`ємною частиною договору, у порядку і строки, передбачені договором. Виконавець зобов`язується виконати у встановлений строк ремонт об`єктів, у відповідності до встановлених законодавством вимог, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи виконавцем.

Відповідно до п. 2.1. договору загальна вартість наданих за цим договором робіт складає 348 024 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 20% - 58 004 грн. 00 коп.

Договір набирає чинність з моменту підписання його обома сторонами та діє до 31.12.2017, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх

зобов`язань за договором (п. 3.1. договору).

Замовник здійснює оплату протягом 30 календарних днів з моменту підписання акту приймання виконаних робіт на підставі рахунку виконавця (п. 4.1. договору).

Пунктом 5.1. договору передбачено, що здача та приймання в ремонт об`єктів оформлюється із складанням «Акту приймання-передачі» за підписом уповноважених представників замовника та виконавця.

Перед початком виконання робіт представники сторін проводять комісійний огляд об`єктів ремонту для визначення їх технічного стану, комплектності, наявності технічної документації і складають відповідний двосторонній акт приймання-передачі (п. 6.2. договору).

За п. п. 6.4., 6.5. договору місце надання робіт: м. Запоріжжя, Новобудов, 5. Виконавець здійснює транспортування ГМР тепловозу ЧМЕ-3 в ремонт та з ремонту за

власний рахунок і власними силами.

Згідно із п. п. 7.1., 7.2. договору приймання виконавцем ГМР тепловозу ЧМЕ-3 в ремонт відбувається на території замовника і оформлюється актом приймання-передачі. Після ремонту ГМР тепловозу ЧМЕ-3, проведеного виконавцем на його території, або на території субпідрядної організації, письмово узгодженої із замовником, здійснюється здача об`єктів ремонту замовнику з підписанням сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт та акту приймання-передачі об`єктів з ремонту.

Замовник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі оплачувати виконані роботи (пп. 8.1.3. п. 8.1. договору), а виконавець має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за виконані роботи з ремонту ГМР тепловозу ЧМЕ-3 (пп. 8.4.1. п. 8.4. договору).

Специфікацією № 1 від 04.05.2017 (Додаток № 1 до договору) сторони узгодили найменування робіт, їх ціну, загальну вартість, термін виконання робіт.

На виконання умов договору позивачем виконані роботи, передбачені договором, на загальну суму 261 018 грн. 00 коп., що підтверджується підписаними сторонами і скріпленими їх печатками актами здачі-приймання робіт (надання послуг):

- № 0821.2 від 21.08.2017 капітальний ремонт ГМР тепловозу ЧМЕ-3 у кількості 2 од., на суму 174 012 грн. 00 коп. (а.с. 17);

- № 0905.1 від 05.09.2017 капітальний ремонт ГМР тепловозу ЧМЕ-3 у кількості 1 од., на суму 87 006 грн. 00 коп. (а.с. 15).

У вказаних вище актах зазначено, що замовник претензій щодо обсягу, якості та строків виконання робіт (надання послуг) не має.

Враховуючи умови п. 4.1. договору, відповідач повинен був здійснити оплату за виконані роботи:

- за актом № 0821.2 від 21.08.2017 - до 20.09.2017 включно;

- за актом № 0905.1 від 05.09.2017 - до 05.10.2017 включно.

Позивач зазначає, що відповідач, в порушення умов договору, частково оплатив виконані позивачем роботи за актом № 0821.2 від 21.08.2017 у розмірі 84 577 грн. 02 коп., у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем за цим актом у розмірі 89 434 грн. 98 коп. Акт № 0905.1 від 05.09.2017 відповідачем не оплачений. Загальний розмір заборгованості за актами № 0821.2 від 21.08.2017 та № 0905.1 від 05.09.2017 складає 176 440 грн. 98 коп.

В порядку досудового врегулювання спору, 22.02.2019 позивач надіслав відповідачу претензію про сплату заборгованості (а.с. 18-21), яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до п. 9.3. договору за несвоєчасне здійснення замовником розрахунку виконаних робіт, згідно з умовами цього договору, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення строків розрахунків.

На підставі п. 9.3. договору позивачем нарахована відповідачу пеня у розмірі 25 334 грн. 99 коп. за загальний період з 21.09.2017 по 21.03.2018, за кожним актом окремо. Період нарахування обмежено 6 місяцями відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України; пеня обчислена на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Із посиланням на положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 7 990 грн. 60 коп. за загальний період з 21.09.2017 по 25.03.2019 та інфляційні втрати у розмірі 31 230 грн. 05 коп. за загальний період з жовтня 2017 по лютий 2019, за кожним актом окремо.

Доказів оплати відповідачем спірної заборгованості сторонами до матеріалів справи не надано.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору на виконання робіт, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, заборгованість відповідача за виконані позивачем роботи становить 176 440 грн. 98 коп. З урахуванням умов п. 4.1. договору, строк оплати виконаних робіт є таким, що настав.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно п. 3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 № 14, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За розрахунком суду сума 3% річних (враховуючи початок прострочення зобов`язання з оплати акту № 0905.1 від 05.09.2017 - 06.10.2017) за загальний період з 21.09.2017 по 25.03.2019 становить 7 883 грн. 33 коп. Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку інфляційних втрат судом встановлено, що сума вказаних нарахувань (враховуючи, що за актом № 0905.1 від 05.09.2017 нарахування інфляційних втрат мало розпочинатись з листопада 2017) за загальний період з жовтня 2017 по лютий 2019 становить 25 137 грн. 81 коп., тому решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

За ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку пені судом встановлено, що сума пені (враховуючи початок прострочення зобов`язання з оплати акту № 0905.1 від 05.09.2017 - 06.10.2017) за загальний період з 21.09.2017 по 21.03.2018 становить 24 441 грн. 09 коп. Період нарахування обмежено 6 місяцями відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України; пеня обчислена на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань". Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення 176 440 грн. 98 коп. - основного боргу, 24 441 грн. 09 коп. - пені, 7 883 грн. 33 коп. - 3% річних, 25 137 грн. 81 коп. - інфляційних втрат є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У решті позову слід відмовити.

Заперечення відповідача спростовується матеріалами справи або не впливають та не спростовують вищенаведеної правової оцінки матеріалів, обставин справи згідно з вимогами закону, тому відхиляються господарським судом.

Так, твердження відповідача щодо відсутності у нього рахунків для здійснення оплати суд вважає безпідставним, оскільки рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти. Ненадання такого рахунку не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, тому наявність або відсутність рахунку у відповідача не звільняє його від обов`язку сплатити обумовлені договором кошти і не виключає його відповідальність за порушення цього зобов`язання.

Разом з тим, відсутність у матеріалах справи актів приймання-передачі об`єктів з ремонту не спростовує обов`язок замовника оплатити виконані позивачем роботи, які прийняті відповідачем без заперечень, згідно із актами здачі-приймання робіт (надання послуг) № 0905.1 від 05.09.2017 та № 0821.2 від 21.08.2017, з дати підписання яких, з урахуванням умов п. 4.1 договору, у замовника виникає такий обов`язок.

Посилання відповідача на неналежне оформлення спірних актів здачі-приймання робіт (надання послуг) та підписання акту № 0821.2 від 21.08.2017 невстановленою особою відхиляється господарським судом, оскільки вартість наданих позивачем послуг за актом № 0821.2 від 21.08.2017 частково оплачена відповідачем у розмірі 84 577 грн. 02 коп., що останнім не спростовано належними доказами. Крім того, з часу підписання вказаних актів, до звернення позивача із даним позовом до суду, відсутні докази звернення відповідача до ТОВ «МЗ» Квік» з приводу неналежного оформлення актів, неякісного виконання робіт чи ненадання виконавцем визначених спірним договором документів після приймання-передачі робіт за вищевказаними актами. Названі заперечення відповідача господарський суд оцінює як надумані та безпідставні, та вважає намаганням відповідача уникнути виконання зобов`язань за договором.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У наданому до суду 29.05.2019 клопотанні позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 10 395 грн. 85 коп.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За приписами ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду: договір про надання правової допомоги № 42 від 20.02.2019, укладений між позивачем та адвокатом Хільком А.С.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП 001815 від 27.09.2018; ордер серія ЗП № 085133 від 20.02.2019; акт приймання-передачі наданих послуг від 29.05.2019 на суму 10 395 грн. 00 коп.; детальний опис робіт (наданих послуг) та здійснених витрат, виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі, на суму 10 395 грн. 85 коп.; рахунки-фактури № 4201 від 20.02.2019 на суму 500 грн. 00 коп. та № 4202 від 20.03.2019 на суму 2 400 грн. 00 коп.; платіжні доручення № 5795 від 14.03.2019 на суму 500 грн. 00 коп., № 5884 від 25.03.2019 на суму 2 400 грн. 00 коп., № 6215 від 27.05.2019 на суму 7 495 грн. 85 коп.

Згідно ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, судом враховано, що принцип «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати - обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка тощо.

Згідно із п.3 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку із чим сума витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача складає 10 089 грн. 86 коп., з огляду на необхідність, розумність та справедливість відповідних судових витрат для даної справи.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 81, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (49038, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Квік" (69123, м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, 8А, ) 176 440 грн. 98 коп. (сто сімдесят шість тисяч чотириста сорок грн. 98 коп.) основного боргу, 24 441 грн. 09 коп. (двадцять чотири тисячі чотириста сорок одна грн. 09 коп.) пені, 7 883 грн. 33 коп. (сім тисяч вісімсот вісімдесят три грн. 33 коп.) 3% річних, 25 137 грн. 81 коп. (двадцять п`ять тисяч сто тридцять сім грн. 81 коп.) інфляційних втрат, 3 508 грн. 55 коп. (три тисячі п`ятсот вісім грн. 55 коп.) витрат зі сплати судового збору, 10 089 грн. 86 коп. (десять тисяч вісімдесят дев`ять грн.. 86 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 03.06.2019