У Х В А Л А

28 травня 2019 року м. Чернігівсправа № 927/530/18

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Книш Н.Ю., розглянувши матеріали скарги № 78 від 17.05.2019 на рішення приватного виконавця

Скаржника: Приватного акціонерного товариства «КСК «Чексіл»

вул. Івана Мазепи, 66, м. Чернігів, 14014

Особа, рішення якої оскаржуються: Приватний виконавець Корольов Михайло Андрійович

Вул. Костельна, 7, оф. 4, м. Київ, 01001

у справі №927/530/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ТЕХНОВА»

вул. Оболонська, 38, кв. 36, м. Київ, 04071

В особі: Комунального енергогенеруючого підрозділу «Чернігівська теплоелектроцентраль ТОВ фірми «ТЕХНОВА»

вул. Ушинського, 23, м. Чернігів, 14014

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Камвольно-суконна компанія «Чексіл»

вул. Івана Мазепи, 66, м. Чернігів, 14014

про стягнення 7641876 грн 53 коп.

За участю:

Від стягувача: Штипа І.В. адвокат, ордер ЧН №075952 від 28.05.2019

Від боржника (скаржника): Тарабанько Д.М. адвокат, ордер ЧН №076303 від 27.05.2019

Від приватного виконавця: Корольов М.А. приватний виконавець, посвідчення №0174 від 13.03.2018

встановив:

Приватним акціонерним товариством «Камвольно-суконна компанія «Чексіл» подано скаргу на дії приватного виконавця. В поданій скарзі боржник просить зупинити стягнення на підставі виконання ухвали Господарського суду Чернігівської області № 927/530/18 від 25.07.2018; визнати дії приватного виконавця Корольова Михайла Андрійовича щодо прийняття до виконання ухвали Господарського суду Чернігівської області № 927/530/18 від 25.07.2018 неправомірними; виконавче провадження №59001351 з виконання ухвали Господарського суду Чернігівської області № 927/530/18 від 25.07.2018 закінчити.

Крім того, боржник просить поновити пропущений з поважних причин ПрАТ «КСК «Чексіл» строк для подання скарги.

В обґрунтування скарги боржник зазначає, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника -юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Посилаючись на дані з Єдиного реєстру приватних виконавців скаржник вказує, що виконавчий округ приватного виконавця Корольова Михайла Андрійовича визначено: м. Київ. За таких обставин, скаржник вважає, що приватним виконавцем Корольовим Михайлом Андрійовичем можуть вчинятися виконавчі дії виключно в межах виконавчого округу: м. Київ, спеціальні норми законодавства не надають йому право проводити виконавчі дії у місті Чернігові, так, як боржник перебуває у місті Чернігові і його майно знаходиться там же.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 20.05.2019 поновлено Приватному акціонерному товариству «Камвольно-суконна компанія «Чексіл» пропущений з поважних причин строк для подання скарги та призначено розгляд скарги в судовому засіданні на 28.05.2019. Крім того, даною ухвалою відмовлено Приватному акціонерному товариству «Камвольно-суконна компанія «Чексіл» у клопотанні про зупинення стягнення на підставі виконання ухвали Господарського суду Чернігівської області № 927/530/18 від 25.07.2018, оскільки рішення суду є обов`язковим до виконання та нормами чинного законодавства України не передбачено зупинення виконання рішення суду, за винятком того випадку, коли питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії вирішується судом касаційної інстанції у відповідності до ч.4 ст.294 Господарського процесуального кодексу України.

24.05.2019 на адресу суду від приватного виконавця Корольова Михайла Андрійовича надійшов відзив №1419/01-18 від 23.05.2019 на скаргу, у якому просить відмовити у задоволенні скарги боржника. В поданому відзиві приватний виконавець зазначає, що гроші є різновидом майна, оскільки в заяві про відкриття виконавчого провадження стягувачем вказано наявність у боржника відкритих розрахункових рахунків в Акціонерному товаристві «УКРСОЦБАК», , адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100 та у Акціонерному товаристві «Альфа-банк», , адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, а подальші дії приватного виконавця у межах вже відкритого виконавчого провадження не обмежуються виконавчим округом цього виконавця, дії приватного виконавця Корольова М.А., який здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва, з відкриття виконавчого провадження шляхом винесення постанови від 26.04.2019 про відкриття виконавчого провадження № 59001351 та подальші виконавчі дії з винесенням постанови про стягнення основної винагороди від 26.04.2019 в межах виконавчого провадження №59001351, постанови від 26.04.2019 про арешт коштів боржника, постанови від 26.04.2019 про арешт манна боржника не суперечать нормам законодавства.

28.05.2019 від стягувача надійшли пояснення №01 від 28.05.2019, в яких він просить відмовити ПАТ «КСК «Чексіл» у задоволенні скарги та закрити провадження у справі по розгляду скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича щодо прийняття до виконання ухвали Господарського суду Чернігівської області №927/530/18 від 26.07.2018. В обґрунтування своєї позиції стягувач зазначає, що відповідно до наявної у нього інформації, на момент подачі заяви про відкриття виконавчого документу до приватного виконавця Корольова М., боржник володіє та використовує грошові кошти, розміщені на розрахункових рахунках відкритих в Акціонерному товаристві «Укрсоцбанк», , що фактично знаходиться за адресою 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, а також в Акціонерному товаристві «Альфа-банк», , що знаходиться за адресою: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, що територіально відноситься до виконавчого округу м. Києва.

28.05.2019 скаржником подано відповідь №85 від 28.05.2019 на відзив. В поданій відповіді скаржник зазначає, що Закон України «Про виконавче провадження» вирізняє майно боржника: майно як таке, що підлягає державній реєстрації з метою встановлення його місцезнаходження та примусової реалізації , інше майно, а також кошти не залежно від того зберігаються вони на рахунках у банківській установі чи отримані у вигляді заробітної плати, пенсії, стипендії і в інший спосіб або зберігаються у власності боржника. Скаржник вважає, що виконання рішення за місцезнаходженням майна, в розумінні вимог ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», не передбачає можливості виконання рішення за місцезнаходженням коштів.

28.05.2019 приватним виконавцем Корольовим Михайлом Андрійовичем подані додаткові документи, які долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подану скаргу, вислухавши пояснення учасників справи та приватного виконавця, оцінивши подані докази, суд, на підставі приписів чинного законодавства, дійшов висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2018 у справі №927/530/18 затверджено мирову угоду укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОВА» в особі Комунального енергогенеруючого підрозділу «Чернігівська теплоелектроцентраль» ТОВ Фірми «ТЕХНОВА» (стягувач) та Приватним акціонерним товариством «Камвольно-суконна компанія «Чексіл» (боржник), відповідно до якої боржник (відповідач у справі) зобов`язався сплатити стягувачу (позивачу у справі) кошти шляхом розстрочення платежів за наведеним у мировій угоді графіком. У мировій угоді позивачем та відповідачем були зазначені реквізити сторін, зокрема, банківські реквізити боржника - р/р7668 м. Київ, АКБ «Укрсоцбанк», МФО 300023.

У п.4 ухвали від 25.07.2018 вказано, що вона є виконавчим документом, в разі несвоєчасного та неповного виконання зобов`язаною стороною встановлених зобов`язань по тексту ухвали і може бути пред`явлена до виконання у порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження». Окрім того, в ухвалі від 25.07.2018 вказано, що набирає законної сили з моменту її підписання, повний текст ухвали складено та підписано 26.07.2018.

Умови і порядок виконання рішень судів регламентовані Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно зі ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 3 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що в заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Пунктом 2 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Відповідно до частини 3 ст.22, частини першої та пункту 4 частини 2 ст.23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець має право розпочати здійснення діяльності з дня внесення інформації про нього до Єдиного реєстру приватних виконавців України. Міністерство юстиції України забезпечує ведення Єдиного реєстру приватних виконавців України. У Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Доступ до інформації Єдиного реєстру приватних виконавців України є безоплатним, здійснюється цілодобово і без обмежень на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України із забезпеченням можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування інформації без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів (ч.5 ст.23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

За приписами ч.2 ст. ст.25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Згідно ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Відповідно до пункту 10 частини 4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

26.04.2019 ТОВ «Технова» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Михайла Андрійовича з заявою вих №19, відповідно до якої, зокрема, просило винести постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Господарського суду Чернігівської області від 25.07.2018 у справі №927/530/18, про арешт майна боржника, про арешт коштів з наведенням переліку рахунків боржника відкритих у АТ «Укрсоцбанк», АТ «Альфа-Банк» у м. Києві.

26.04.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим Михайлом Андрійовичем відкрито виконавче провадження №59001351 з примусового виконання документу: ухвали Господарського суду Чернігівської області №927/530/18, виданий 26.07.2018 про стягнення заборгованості у зв`язку з невиконанням мирової угоди, яка складає 7756504,68грн, з яких 7641876,53грн основного боргу за спожиту теплову енергію у вигляді пари та 114628,15грн судового збору.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, 26.04.2019 приватним виконавцем винесено постанови про арешт коштів та майна боржника та про стягнення з боржника основної винагороди.

Частиною 3.1 статті 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Згідно з частинами 6.1, 6.2 статті 6 вказаного закону банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам, представництвам юридичних осіб в Україні, інвестиційним фондам та компаніям з управління активами, що діють від імені таких інвестиційних фондів, фізичним особам). Особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Частинами 7.1, 7.1.4, 7.1.5 статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Безготівкові кошти розглядаються у доктрині банківського права як такі, що можуть бути об`єктом права власності внаслідок юридичної фікції, яка передбачає також визнання того, що безготівкові кошти знаходяться на відповідному рахунку у банку. Відкинути цю юридичну фікцію, як того вимагає скаржник, у цій справі означало б, що безготівкові кошти є недосяжним для звернення на них стягнення, оскільки слід було б визнати, що вони одночасно всюди і ніде не знаходяться, тобто не мають місцезнаходження, інформація про яке є необхідною при вчиненні виконавчих дій і зазначається під час арешту цього майна. Можливість ініціювати операції стосовно безготівкових коштів в іншому місці, окрім як у банку, у якому відкрито відповідний рахунок, не суперечить цій юридичній фікції, яка закріплена також у Законі України «Про виконавче провадження», у якому йдеться про «кошти, які перебувають на рахунках боржника у банках».

В частині 4 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Крім того, частинами 5, 7 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному ст.56 цього Закону.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Стягувачем у заяві про примусове виконання рішення було зазначено відомі йому рахунки боржника у банківських установах, розміщених у м. Києві.

У відповідності до ст. 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

У ст.179 Цивільного кодексу України встановлено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникнути цивільні права та обов`язки.

Главою 13 «Речі.Майно» Цивільного кодексу України передбачено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ст. 190 Цивільного кодексу України).

У цій же главі Цивільного кодексу міститься норма ст.192 «Гроші (грошові кошти), частиною першою якої передбачено, що законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня.

Отже, гроші (грошові кошти) є різновидом майна.

З огляду на вище викладене, а також враховуючи той факт, що грошові кошти на рахунках боржника, які відкриті, зокрема, АТ «Укрсоцбанк» та АТ «Альфа-Банк» у м. Києві (з місцем реєстрації у місті Києві), тобто у банківських установах юридичною адресою яких є м. Київ, знаходяться на рахунку у цих установах, в розумінні глави 13 Цивільного кодексу України є майном, суд доходить висновку, що правомірності дій приватного виконавця щодо винесення 26.04.2019 постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Господарського суду Чернігівської області у справі №927/530/18 від 25.07.2018, та їх відповідність приписам ст.24 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином доводи скаржника викладені в скарзі на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича не знайшли свого правого та матеріального підтвердження, оскільки не ґрунтуються на нормі закону та не відповідають обставинам справи, а тому відповідні вимоги не підлягають задоволенню.

Крім того, що вимоги скаржника щодо закінчення виконавчого провадження №59001351 з виконання ухвали Господарського суду Чернігівської області № 927/530/18 від 25.07.2018, суд зазначає наступне.

Підстави закінчення виконавчого провадження викладені в статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, скаржником не надано належних, допустимих та достовірних доказів існування викладених у скарзі обставин щодо закриття виконавчого провадження №59001351 з примусового виконання ухвали Господарського суду Чернігівської області у справі №927/530/18.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, замість приватного виконавця, але може зобов`язати такого приватного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Керуючись ст. 234, 235, 343, 345 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Приватному акціонерному товариству «Камвольно-суконна компанія «Чексіл» у задоволенні скарги № 78 від 17.05.2019 про визнання дій приватного виконавця Корольова Михайла Андрійовича щодо прийняття до виконання ухвали Господарського суду Чернігівської області № 927/530/18 від 25.07.2018 неправомірними.

3. Відмовити Приватному акціонерному товариству «Камвольно-суконна компанія «Чексіл» в задоволенні вимоги скаржника про закінчення виконавчого провадження №59001351 з виконання ухвали Господарського суду Чернігівської області № 927/530/18 від 25.07.2018.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення і може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня складення повного тексту ухвали в порядку ст.256 Господарського процесуального кодексу України та підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання в порядку ст.256 Господарського процесуального кодексу України та підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://www.court.gov.ua. або в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено 03.06. 2019.

Суддя Н.Ю.Книш