РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2019Справа № 910/4506/19
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІДРОБЕСТ» (08141, Київська обл., Києво-Святошинський район, село Петрівське, ВУЛИЦЯ КИЇВСЬКА, будинок 34)
до проДержавного підприємства «Київський бронетанковий завод» (02093, м.Київ, ВУЛИЦЯ БОРИСПІЛЬСЬКА, будинок 34-А) стягнення заборгованості у розмірі 148 639 грн. 48 коп.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГІДРОБЕСТ» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Київський бронетанковий завод» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 148 639 грн. 48 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором №ГБ-24-ДП-2017 від 18.01.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2019 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 10.04.2019 року була направлена на адреси Сторін, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення 15.04.2019 року та 16.04.2019 року уповноваженим особам Сторін.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

18.01.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГІДРОБЕСТ» (Продавець) та Державним підприємством «Київський бронетанковий завод» (Покупець) було укладено Договір №ГБ - 24-ДП-2017, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується поставити у власність Покупця гумотехнічну продукцію виробничого призначення, вказану у Специфікаціях до даного Договору, а Покупець прийняти і оплатити її на умовах цього Договору. (а.с.14-16)

Асортимент, номенклатура, одиниця виміру визначаються у Специфікаціях, які є невід`ємними частинами до цього Договору, або в окремих випадках у видаткових накладних та рахунках на оплату, оформлених у відповідності до замовлень Покупця. У такому випадку Видаткові накладні матимуть силу специфікацій у відповідності до ст. 266 ГКУ. (п.1.2 Договору)

У п.п.4.1, 4.2 Договору зазначено, що умови оплати за продукцію визначаються у Специфікаціях до даного Договору. Днем оплати продукції вважається день надходження грошових коштів на поточний рахунок Продавця.

Специфікацією №3 до Договору №ГБ - 24-ДП-2017 від 18.01.2017 року Сторони узгодили найменування продукції, кількість, вартість, загальну суму 134460 грн. 00 коп. Термін постачання продукції партіями протягом 40 календарних днів з моменту підписання Специфікації. Порядок оплати: після постачання продукції протягом 3 банківських днів, за кожну партію продукції окремо. (а.с.17)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №ГБ - 24-ДП-2017 від 18.01.2017 року Позивач передав, а Відповідач в свою чергу прийняв товар, що підтверджується видатковими накладними №50 від 21.03.2018 р. на суму 89 460 грн. 00 коп., №61 від 29.03.2018 р. на суму 45 000 грн. 00 коп., а загалом на суму в розмірі 134 460 грн. 00 коп. (а.с.19,21)

Гарантійним листом №1772/87 від 25.07.2018 року Державне підприємство «Київський бронетанковий завод» зобов`язалось сплатити кошти за отриманий товар у строк до 31.08.2018 р. (а.с.23)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач не останній здійснив оплату за отриманий товар у повному обсязі. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ГІДРОБЕСТ» становить 134 460 грн. 00 коп. Крім того, в результаті неналежного виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Державного підприємства «Київський бронетанковий завод» 3% річних у розмірі 3 934 грн. 34 коп., інфляційні у розмірі 10 245 грн. 14 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІДРОБЕСТ» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору №ГБ - 24-ДП-2017 від 18.01.2017 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №ГБ - 24-ДП-2017 від 18.01.2017 року Позивач передав, а Відповідач в свою чергу прийняв товар, що підтверджується видатковими накладними №50 від 21.03.2018 р. на суму 89 460 грн. 00 коп., №61 від 29.03.2018 р. на суму 45 000 грн. 00 коп., а загалом на суму в розмірі 134 460 грн. 00 коп., які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку (а.с.19,21)

Специфікацією №3 до Договору №ГБ - 24-ДП-2017 від 18.01.2017 року Сторони узгодили порядок оплати: після постачання продукції протягом 3 банківських днів, за кожну партію продукції окремо. (а.с.17)

Гарантійним листом №1772/87 від 25.07.2018 року Державне підприємство «Київський бронетанковий завод» зобов`язалось сплатити кошти за отриманий товар у строк до 31.08.2018 р. (а.с.23)

Таким чином, заборгованість Державного підприємства «Київський бронетанковий завод» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ГІДРОБЕСТ» за Договором №ГБ - 24-ДП-2017 від 18.01.2017 року становить 134 460 грн. 00 коп.

Проте, Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів Товариству з обмеженою відповідальністю «ГІДРОБЕСТ» в розмірі 134 460 грн. 00 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату отриманого товару в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому Суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 134 460 грн. 00 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 04.04.2018 р. по 29.03.2019 р. у розмірі 3 934 грн. 34 коп. та інфляційні у розмірі 10 245 грн. 14 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем сплати за отриманий товар за Договором №ГБ - 24-ДП-2017 від 18.01.2017 року за загальний період прострочки з 04.04.2018 р. по 29.03.2019 р. у розмірі 3 934 грн. 34 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у заявленому Позивачем розмірі, оскільки відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України суд при ухваленні рішення не може виходити у рішенні за межі заявлених позовних вимог.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року)

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов`язання в зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, за загальний період прострочки з 04.04.2018 р. по 29.03.2019 р. у розмірі 10 245 грн. 14 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у заявленому Позивачем розмірі, оскільки відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України суд при ухваленні рішення не може виходити у рішенні за межі заявлених позовних вимог.

Таким чином, з Державного підприємства «Київський бронетанковий завод» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІДРОБЕСТ» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 134 460 грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 3 934 грн. 34 коп., інфляційні у розмірі 10 245 грн. 14 коп.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІДРОБЕСТ» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Київський бронетанковий завод» (02093, м.Київ, ВУЛИЦЯ БОРИСПІЛЬСЬКА, будинок 34-А, Ідентифікаційний код юридичної особи 14302667) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІДРОБЕСТ» (08141, Київська обл., Києво-Святошинський район, село Петрівське, ВУЛИЦЯ КИЇВСЬКА, будинок 34, Ідентифікаційний код юридичної особи 38274659) заборгованість у розмірі 134 460 (сто тридцять чотири тисячі чотириста шістдесят) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 3 934 (три тисячі дев`ятсот тридцять чотири) грн. 34 (тридцять чотири) коп., інфляційні у розмірі 10 245 (десять тисяч двісті сорок п`ять) грн. 14 (чотирнадцять) коп. та судовий збір у розмірі 2 229 (дві тисячі двісті двадцять дев`ять) коп. 59 (п`ятдесят дев`ять) коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 28 травня 2019 року.

Суддя О.В. Чинчин