УХВАЛА

30 травня 2019 року

м. Київ

Справа № 914/1074/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кушніра І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Господарського суду Львівської області від 18.12.2018 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 (повний текст складено 09.04.2019)

за позовом Державного підприємства «Проектно-конструкторське технологічне бюро»

до 1. Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, 2. Львівської міської ради,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Міністерство культури України,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради,

про визнання незаконним розпорядження Галицької районної адміністрації від 28.04.2005р. №469 «Про оформлення права комунальної власності територіальної громади м. Львова на нежитловий будинок №4 на вул. Данилишина»; визнання недійсним свідоцтва про право власності на нежитловий будинок №Г-01324 від 28.04.2005 та визнання права власності на нежитловий будинок №4 на вул. Данилишина,

ВСТАНОВИВ:

26.04.2019 (згідно із поштовим штемпелем на конверті) Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради безпосередньо до Касаційного господарського суду подано касаційну скаргу на рішення Господарського суду Львівської області від 18.12.2018 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 у справі № 914/1074/18.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2019 року у справі №914/1074/18 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Краснов Є.В., Мачульський Г.М.

Перевіривши матеріали касаційної скарги встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згідно з підпунктами 1, 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції закону, чинній на момент подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру розмір ставки судового збору складав 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви немайнового характеру розмір ставки судового збору складав 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є:

- визнання незаконним розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 28.04.2005р. №469 «Про оформлення права комунальної власності територіальної громади м. Львова на нежитловий будинок №4 на вул.Данилишина»;

- визнання недійсним Свідоцтва про право власності на нежитловий будинок від 28.04.2005р. №Г-01324.

- визнання права власності на нежитловий будинок №4 площею 903,4 м . кв. на вул. Данилишина у м. Львові.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Враховуючи предмет позову у даній справі, заявлено дві вимоги немайнового характеру та одна вимога майнового характеру, суд, виходячи із касаційної скарги, не має можливості визначити вартість спірного майна, відтак заявнику необхідно надати докази вартості спірного майна для встановлення розміру судового збору при зверненні з касаційною скаргою за вимогою майнового характеру.

Крім того, виходячи з приписів Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на дату подачі касаційної скарги), судовий збір за подання касаційної скарги за 2 немайнові вимоги мав бути сплачений в сумі 7 048 грн. (1 762 грн. x 2 x 200%).

До касаційної скарги долучено платіжне доручення № 711 від 21.12.2018 на суму 1 762 грн., проте у відповідності до вказаного платіжного доручення судовий збір сплачено до Львівського окружного адмінсуду, тому судом не приймається до уваги.

Враховуючи викладене, касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд -

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради залишити без руху до 01.07.2019.

2. Встановити Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради строк усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали суду касаційної інстанції.

3. Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради надати Касаційному господарському суду у складі Верховного Суду (01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6) докази про дату вручення даної ухвали суду касаційної інстанції.

4. У разі усунення недоліків документи направити на адресу Касаційного господарського суду: 01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Кушнір