ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/770/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Валтекс", м. Біла Церква
до Державного підприємства "Харківський машинобудівний завод "ФЕД", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача не з`явився,

відповідача не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

В березні 2019 року до господарського суду звернулось ТОВ "Валтекс" та просило стягнути з Державного підприємства "Харківський Машинобудівний Завод "ФЕД" 82165,81 грн., а саме: 73860,00 грн. основного боргу, пені 5980,35 грн., 3% річних - 498,36 грн., інфляційні втрати 1827,10 грн., та судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору № 6/18-205 БЦ від 26.10.2018 року в частині проведення оплати за отриманий товар.

Ухвалою суду від 08.04.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання по справі призначено на 25.04.2019 р., встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

08.04.2019 р. через канцелярію господарського суду від позивача надійшла заява (вх. №8519) про зменшення розміру позовних вимог, з урахуванням якої позивач просив суд стягнути з відповідача 5980,35 грн. пені, 498,36 грн. - 3% річних, 1827,10 грн. інфляційних втрат, витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Подану заяву судом було прийнято до розгляду, та подальший розгляд справи здійснювався з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Протокольною ухвалою від 25.04.2019 р. підготовче засідання у справі було відкладено на 06.05.2019 р. о 09:00.

Ухвалою від 06.05.2019 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 27.05.2019 р. о 09:00.

17.05.2019 р. через канцелярію господарського суду від позивача надійшла заява (вх. №12073), в якій позивач повідомляє суд про неможливість забезпечити явку в призначене судове засідання уповноваженого представника ТОВ «Валтекс» та просить суд розгляд справи здійснювати без участі представника позивача.

У призначене на 27.05.2019 р. судове засідання сторони своїх представників не направили.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що учасниками справи було реалізовано процесуальні права з надання до суду доказів та викладення доводів відносно доводів та заперечень по суті позовних вимог, тому суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи на підставі наданих учасниками доказів та заяв по суті справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази та викладені доводи, судом встановлено наступне.

На підставі договору №6/18-205БЦ від 26.10.2018 року (надалі - Договір) Товариством з обмеженою відповідальністю «Валтекс» (Продавець) було поставлено Державному підприємству «Харківський Машинобудівний Завод «ФЕД» (Покупець) продукцію (товар) на загальну суму 108480,00 грн., на підтвердження чого до суду надано видаткову накладну № 2724 від 14.12.2018 року.

Відповідно до п. 2.2 укладеного Договору розрахунок за Договором здійснюється протягом 10 робочих днів з моменту отримання товару.

Покупець зобов`язаний був оплатити партію товару, отриману за накладною №2724 від 14.12.2018 року на суму 108480,00 грн., у строк по 03.01.2019 року включно. Але всупереч умовам Договору Покупець станом на 12 лютого 2019 року здійснив лише частковий розрахунок, а саме: 17.01.2019 року перерахував на банківський рахунок ТОВ «Валтекс» 10000,00 грн., а 11.02.2019 року - 24620,00 грн.

Внаслідок цього утворилася заборгованість Покупця перед Продавцем в розмірі 73860,00 грн.

12.02.2019 р. позивач звернувся до відповідача з Претензією про перерахування коштів з метою погашення заборгованості. Відповідач у відповідь на претензію за вих. № 179/02 від 12.02.2019 року надіслав гарантійний лист за вих. №205/10-62 від 27.02.2019 року, у якому гарантував погашення заборгованості в сумі 73860,00 грн. у наступній послідовності: до 11.03.2019 року 36930,00 грн.; до 28.03.2019 року 36930,00 грн.

Однак, як зазначав позивач, станом на дату звернення з позовом до суду відповідачем так і не було погашено заборгованість за Договором №6/18-205БЦ від 26.10.2018 року.

За приписами ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (стаття 74 ГПК України).

Відповідно до ст. 165 ГПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

У відзиві на позовну заяву ДП «ХМЗ «ФЕД» повідомляє суд, що згідно платіжного доручення №2253 від 04.04.2019 р. відповідачем було перераховано позивачу суму основної заборгованості в розмірі 73860,00 грн. Заперечень щодо заявленого позивачем розміру понесених судових витрат відповідач не має.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Таким чином, після звернення з позовом до суду, відповідачем було погашено суму основної заборгованості, у зв`язку з чим позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 8519 від 08.04.2019 р.).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.1. Договору у випадку порушення Сторонами зобов`язань з поставки або оплати винна сторона сплачує на користь іншої сторони пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Враховуючи прострочення виконання зобов`язання відповідачем, позивачем було нараховано пеню на суму заборгованості за період прострочення. Загальна сума пені складає 5980,35 грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 4.1. Постанови ПВГСУ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

За прострочення оплати товару позивачем було нараховано відповідачу 498,36 грн. 3% річних та 1827,10 грн. інфляційних втрат.

Перевіривши розрахунок позивача по нарахуванню 3% річних, інфляційних втрат і пені суд вважає їх обґрунтованими, а вимоги по їх стягненню такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи зазначені положення діючого законодавства України, встановлені обставини, наявність в матеріалах справи належних та достатніх доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, суд задовольняє вимоги позивача у повному обсязі (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 08.04.2019 року вх. № 8519).

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 08.04.2019 року вх. № 8519).

Стягнути з державного підприємства "Харківський машинобудівний завод "ФЕД" (м.Харків, вул.Сумська,132 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАЛТЕКС" (Київська область, м. Біла Церква, вул.Героїв Небесної Сотні, 2 ) пеню в розмірі 5.980,35 грн., 3% річних - 498,36 грн., суму інфляційних втрат - 1.827,10 грн. та судовий збір 1.921,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено "30" травня 2019 р.

Суддя Л.С. Лаврова