ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року Справа №924/1045/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Савченко Г.І.

при секретарі судового засідання - Вавринчук А.І.

за участю представників сторін:

позивача - Таламанчук О.С. (ордер серія КВ №420898 від 15.04.2019 р.)

відповідача - Ткач В.В. (ордер серія РН-710 №22/05-19 від 22.05.2019 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Дністер" на рішення господарського суду Хмельницької області від 05.02.2019 року у справі №924/1045/18 (суддя Крамар С.І., повний текст рішення складено 08.02.2019)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АДЕЛАЇДА-ЕКО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАРОГ-ДНІСТЕР"

про стягнення 1 048 925,17 грн., з яких 723 629,45 грн. заборгованості за надані послуги, 100 642,60 грн. пені, 180 507,12 грн. інфляційних втрат, 44 146,00 грн. 3% річних

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 05.02.2019 року у справі №924/1045/18 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АДЕЛАЇДА-ЕКО" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАРОГ-ДНІСТЕР" про стягнення 1 048 925, 17 грн., з яких 723 629,45 грн. заборгованості за надані послуги, 100 642,60 грн. пені, 180 507,12 грн. інфляційних втрат, 44 146,00 грн. 3% річних задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАРОГ-ДНІСТЕР" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АДЕЛАЇДА-ЕКО" 723 629,45 грн. заборгованості за надані послуги, 180 507,12 грн. інфляційних втрат, 44 109,03 грн. 3% річних, 14223,68 грн. відшкодування судового збору, у решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сварог-Дністер" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 05.02.2019 року у справі №924/1045/18 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Так, ТОВ "Сапоніт-Інвест" мало борг перед ТОВ "Сварог-Дністер" за договором складського зберігання зерна №19/09-16/СД від 19 вересня 2016 року в розмірі 723 629,45 гривень, строк виконання яких настав, а ТОВ "Сапоніт-Інвест" мало борг за договором позики №08/12-2016 від 08 грудня 2016 року перед СТОВ "Довіра" в розмірі 723 629,45 гривень.

Згідно договору про відступлення права вимоги Ха12/02-2018 ДДр від 12 лютого 2018 року СТОВ «Довіра» було відступлено право вимоги грошових коштів до ТОВ «Сапоніт-Інвест» на користь ТОВ «Сварог-Дністер» за Договором позики №12/02-2016 від 08 грудня 2016 року строк виконання яких настав.

Вказані зобов`язання сторін є однорідними та строк їх виконання настав, тому ТОВ "Сварог-Дністер" у відповідності до вимог ЦК України 13 лютого 2018 року надіслало ТОВ "Сапоніт-Інвест" заяву про припинення договору складського зберігання зерна №І9/09-16/СД від 19 вересня 2016 року шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Вказану заяву ТОВ"Сапоніт-Інвест" отримало 15 лютого 2018 року, а тому саме з даної дати Договір складського зберігання зерна Х°19/09-16/СД від 19 вересня 2016 року є припиненим.

За таких обставин, ТОВ "Сапоніт-Інвест" не могло відступити право вимоги третій особі за припиненим/недіючим (виконаним) Договором.

Згідно умов Договору про відступлення права вимоги N25/10/2018-3-ПНАК від 25 жовтня 2018 року, зокрема з предмету договору вбачається, що первісний кредитор оплатно передає (відступає) належне йому право вимоги згідно із договором про відступлення права вимоги (цесії) №24/10/2018-3-СІ від 24 жовтня 2018 року на суму 723 629,45 гривень, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сапоніт-Інвест" (надалі - Боржник) і Первісним кредитором, а новий кредитор на умовах цього Договору приймає право вимоги, що належить Первісному кредитору заосновним договором.

Із зазначеного не вбачаються зрозумілими істотні умови договору, а саме з предмету договору не вбачається хто є боржником, оскільки, згідно умов Договору про відступлення права вимоги №24/10/2018-З-СІ від 24.10.2018 р. ТОВ "Сапоніт- Інвест" виступає Первісним кредитором.

Отже, з вище викладеного вбачається, що згідно Договору №24/10/2018-3-СІ ТОВ "Сапоніт-Інвест" передає свої права вимоги за Договором №19/09-16/СД від 19 вересня 2016 СОК "Перший національний аграрний кооператив", а згідно Договору №25/10/2018-3-ПНАК СОК "Перший національний аграрний кооператив" передає свої права вимоги за Договором №24/10/2018-3-СІ ТОВ "Аделаїда-Еко", проте у цьому договорі боржником виступає ТОВ "Сапоніт-Інвест", що суперечить умовам вказаних договорів відступлення та чинному законодавству. Оскільки ТОВ "Сапоніт-Інвест" не може бути одночасно кредитором та боржником.

Враховуючи вище викладене апелянт вважає, що позов поданий ТОВ "Аделаїда-Еко» до ТОВ "Сварог-Дністер" про стягнення грошових коштів в розмірі 1 048 925,17 грн. не відповідає вимогам законодавства України, а тому не підлягає задоволенню із вище викладених підстав.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.03.2019 р., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Дністер" на рішення господарського суду Хмельницької області від 05.02.2019 року у справі №924/1045/18 та призначено її до розгляду на 06.05.2019 р. об 11:00 год.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді-учасника колегії Савченка Г.І. у період з 01.04.2019 року по 11.05.2019 року включно, судове засідання у справі №924/1045/18 06.05.2019 р. об 11:00 год. не відбулось.

04.04.2019 року, 08.04.2019 року, 16.05.2019 року від представника позивача по справі надійшло клопотання, в якому просить проводити судове засідання в режимі відеоконференції, та визначити суд, відповідальний за проведення відеоконференції.

17.04.2019 року та 22.04.2019 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Дністер" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Хмельницької області від 05.02.2019 року у справі №924/1045/18 залишити без змін.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 р., призначено справу №924/1045/18 до розгляду на 27 травня 2019 р., а також доручено Дарницькому районному суду міста Києва забезпечення проведення судового засідання у справі № 924/1045/18 в режимі відеоконференції.

В судове засідання 27.05.2019 року до Дарницького районного суду міста Києва з`явився представник позивача.

Представник відповідача з`явився до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача апеляційну скаргу заперечив з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційниої скарги, відзив на апеляційну скаргу, заслухавши в судовому засіданні присутніх представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 19 вересня 2016 року між ТОВ Сапоніт-Інвест (зерновий склад) та ТОВ Сварог-Дністер (поклажодавець) укладено договір складського зберігання зерна № 19/09-16/СД, відповідно до умов якого зерновий склад зобов`язується прийняти, доробити, зберігати і відвантажити на першу вимогу, передане поклажодавцем зерно, останньому чи його довіреній особі, а поклажодавець зобов`язується оплатити надані послуги згідно даного Договору.

Умовами договору передбачено, що асортимент та кількість зерна вказується у Додатку № 1, що є невід`ємною частиною даного договору (п. 1.3. договору).

Згідно п. 1.4. договору документом підтверджуючим кількість зерна, яке знаходиться на зберіганні на Зерновому складі є складська квитанція на приймання зерна згідно Наказу Міністерства Аграрної політики України від 27.06.2003р. № 198.

Зерно передається на зберігання зерновому складу на період вказаний у Додатку № 1 до даного Договору (п. 2.2 договору).

Відповідно до п.3.3 договору поклажодавець взяв на себе обов`язок вчасно й у повному обсязі оплачувати послуги надані зерновим складом згідно розділу 5 договору.

За змістом п.п. 5.2, 5.3 договору поклажодавець на підставі актів виконаних робіт протягом п`яти банківських днів оплачує Зерновому складу за фактично надані послуги (виконані роботи). Послуги вказані в п. 5.1 договору, оплачуються поклажодавцем по тарифах, затверджених зберігачем, що визначені у Додатку № 2 до даного договору.

Згідно пункту 5.4 договору сторони домовилися, що оплата послуг проводиться поклажодавцем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Зернового складу чи передачі у власність Зернового складу (за згодою сторін) зерна за договірною ціною.

У п. 5.5. договору передбачено, що остаточний розрахунок за надані послуги за даним договором провадиться при повному поверненні зерна поклажодавцю або при його переоформленні поклажодавець зобов`язаний оплатити Зерновому складу послуги по переоформленню, відвантаженню, зберіганню залишків зерна і т.і. шляхом передоплати не пізніше ніж за один день до відвантаження чи переоформлення.

За порушення термінів оплати наданих послуг (виконаних робіт), поклажодавець виплачує Зерновому складу, за вимогою останнього, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення від суми простроченого платежу (п. 7.2. договору).

Пунктом 9.1 договору визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 01 липня 2017 року, але в будь - якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по даному договору. Закінчення терміну дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, які виникли у період дії договору та від відповідальності за порушення цих зобов`язань.

Сторони у Додатку №1 від 19.09.2016р. до вищевказаного договору визначили асортимент зерна, показники якості для розрахунку залікової ваги, нормативні документи, період зберігання на зерновому складі (до 01.07.2017р.) У Додатку №2 від 19.09.2016р. сторони узгодили види робіт та послуг, вартість послуг з ПДВ

Договір №19/09-16/СД від 19.09.2016р., Додатки №1 та №2 до вказаного договору підписано та скріплено відтисками печаток сторін (т. 1 а.с.12 - 18).

ТОВ „Сапоніт-Інвест на виконання умов договору №19/09-16/СД від 19.09.2016р. виконано роботи (надано послуги) зі зберігання, очистки, переоформлення, сушки соняшника 3 кл. ТОВ „Сварог-Дністер на загальну суму 688 684,03 грн., що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №13 від 30.09.2016р. на суму 366 249,60 грн. та №37 від 31.10.2016р. на суму 322 434,43 грн (т. 1 а.с. 31 - 32).

Однак, відповідач зобов`язання щодо оплати грошових коштів за виконані роботи (надані послуги) не виконав.

В подальшому, 24 жовтня 2018 року ТОВ „Сапоніт-Інвест на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) №24/10/2018-3-СІ відступило на користь Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу Перший національний аграрного кооператив належне йому право вимоги згідно із договором складського зберігання зерна № 19/09-16/СД від 19.09.2016 року (основний договір) на суму 723 629,45 грн. укладеним між ТОВ „Сварог-Дністер (боржник) та ТОВ „Сапоніт-Інвест (первісний кредитор).

За умовами цього договору від первісного кредитора переходять до нового кредитора усі права за зобов`язаннями, що виникли з основного договору, в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення даного договору.

За Актом приймання-передачі документів до вищевказаного договору від 24 жовтня 2018 року, ТОВ „Сапоніт-Інвест передав Новому кредиторові - Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу Перший національний аграрного кооператив договір №19/09-16/СД від 19.09.2016р., Додатки №1 та №2 від 19.09.2016р., акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №13 від 30.09.2016р. та №37 від 31.10.2016р., акт звірки, картку рахунку 361 (т. 1 а.с. 19 - 21).

27.10.2018р. ТОВ „Сапоніт-Інвест надіслало відповідачу повідомлення від 24.10.2018р. про укладення договору №24/10/2018-3-СІ від 24 жовтня 2018 року та перехід прав вимоги до СОК Перший національний аграрного кооператив за договором №19/09-16/СД від 19.09.2016р. (т. 1 а.с. 22).

25 жовтня 2018 року Сільськогосподарський обслуговуючий кооператив Перший національний аграрного кооператив на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) №25/10/2018-3-ПНАК відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Аделаїда-Еко належне йому право вимоги згідно із договором про відступлення права вимоги (цесії) №24/10/2018-3-СІ від 24 жовтня 2018р. на суму 723 629,45 грн., укладеним між ТОВ „Сапоніт-Інвест (боржник) і первісним кредитором (СОК Перший національний аграрного кооператив) (надалі основний договір).

За умовами цього договору від первісного кредитора переходять до нового кредитора усі права за зобов`язаннями, що виникли з основного договору, в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення даного договору.

За Актом приймання-передачі документів до вищевказаного договору від 25 жовтня 2018 року, Сільськогосподарський обслуговуючий кооператив Перший національний аграрного кооператив передав Новому кредиторові ТОВ „Аделаїда-Еко договір №19/09-16/СД від 19.09.2016р., Додатки №1 та №2 від 19.09.2016р., акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №13 від 30.09.2016р. та №37 від 31.10.2016р., акт звірки, картку рахунку 361, копію договору про часткове переведення боргу №2/СІ від 19.10.2018р. (т. 1 а.с. 24 - 26).

27.10.2018р. СОК Перший національний аграрного кооператив надіслало відповідачу повідомлення від 24.10.2018р. про укладення договору №25/10/2018-3-ПНАК від 25 жовтня 2018 року та перехід прав вимоги до ТОВ „Аделаїда-Еко за договором №19/09-16/СД від 19.09.2016р. (т. 1 а.с. 27).

Зважаючи на вищевикладене, керуючись п. 7.2. договору складського зберігання зерна №19/09-16/СД, ст. 625 Цивільного кодексу України та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, позивач просить стягнути з відповідача, окрім основного боргу, 100 642,60 грн. пені, 180 507,12 грн. інфляційних втрат, 44 146,00 грн. 3% річних.

Під час розгляду справи №924/1045/18 в суді першої інстанції відповідачем було долучено до матеріалів справи укладений 12.02.2018р. між СТОВ „Довіра та ТОВ „Сварог-Дністер договір про відступлення права вимоги №12/02-2018ДДР, відповідно до умов якого СТОВ „Довіра (первісний кредитор) передав ТОВ „Сварог-Дністер право вимоги за договором позики №08/12-2016р. (поворотної фінансової допомоги) від 08.12.2016р. укладеним між первісним кредитором та ТОВ „Сапоніт-Інвест на суму 723 629,45 грн.

У п. 4.1 визначено, що доказом переходу до нового кредитора ТОВ „Сварог-Дністер прав вимоги за основним договором буде підписання цього договору (т. 1 а.с. 131).

Також, відповідачем було долучено до матеріалів справи договір позики №08/12-2016р. (зворотної фінансової допомоги) від 08.12.2016р. СТОВ „Довіра передає у власність ТОВ „Сапоніт-Інвест грошову суму у розмірі 3 642 039,55 грн. шляхом їх зарахування на рахунок ТОВ „Сапоніт-Інвест протягом 10 банківських днів з моменту підписання сторонами цього договору, з встановленим строком повернення поворотної фінансової допомоги 07.12.2017р. (т. 1 а.с. 140).

13.02.2018р. ТОВ „Сварог-Дністер надіслано ТОВ „Сапоніт-Інвест заяву про припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, за змістом якої на виконання зобов`язань за договором позики №08/12-2016р. від 08.12.2016р. та згідно договору про відступлення права вимоги №12/02-2018ДДР від 12.02.2018р. борг ТОВ „Сапоніт-Інвест перед ТОВ „Сварог-Дністер складає 723 629,45 грн. Одночасно ТОВ „Сварог-Дністер на виконання зобов`язань за договором №19/09-16СД від 19.09.2016р. заборгувало ТОВ „Сапоніт-Інвест 723 629,45 грн. З посиланням на ст.ст. 598, 601 ЦК України ТОВ „Сварог-Дністер заявило про припинення зобов`язань щодо сплати ним боргу в сумі 723 629,45 грн. за договором №19/09-16СД від 19.09.2016р. шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог, строк виконання яких настав, боргу ТОВ „Сапоніт-Інвест за договором позики №08/12-2016р. від 08.12.2016р. в сумі 723 629,45 грн. Враховуючи викладене, вищевказані договори є припиненими. На заяві наявна відмітка про отримання 15.02.2018р. з підписом та печаткою представника ТОВ „Сапоніт-Інвест (т. 1 а.с. 82).

Згідно з письмовими поясненнями директора ТОВ "Сапоніт-Інвест" від 17.01.2019р., зазначено про фіктивність заяви від 13.02.2018р. про зарахування зустрічних однорідних вимог, яка не отримувалась та відсутня в останнього, огляд відбитку печатки провести неможливо та підпис на заяві не схожий на підписи працівників товариства. При цьому, повідомляє, що будь-яке повідомлення про відступлення права вимоги СТОВ "Довіра" за договором позики №08/12-2016р. від 08.12.2016р. ТОВ "Сапоніт-Інвест" не надходили на їх адресу (т. 1 а.с. 170).

Розглянувши позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Матеріали справи свідчать, що 19 вересня 2016 року між ТОВ Сапоніт-Інвест та ТОВ Сварог-Дністер укладено договір складського зберігання зерна № 19/09-16/СД, відповідно до умов якого ТОВ Сапоніт-Інвест зобов`язався прийняти, доробити, зберігати і відвантажити на першу вимогу, передане відповідачем зерно, останньому чи його довіреній особі, а ТОВ „Сварог-Дністер зобов`язався оплатити надані послуги згідно даного Договору.

За змістом ст. 946 ЦК України плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

ТОВ „Сапоніт-Інвест на виконання умов договору №19/09-16/СД від 19.09.2016р. виконано роботи (надано послуги) зі зберігання, очистки, переоформлення, сушки соняшника 3 кл. ТОВ „Сварог-Дністер на загальну суму 723629,45 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Доказів оплати відповідачем грошових коштів ТОВ Сапоніт-Інвест за договором складського зберігання зерна №19/09-16/СД від 19.09.2016р. суду не надано.

Згідно з ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 203 ГК України господарське зобов`язання, всі умови якого виконано належним чином, припиняється, якщо виконання прийнято управненою стороною. Господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань. Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними, однорідними та такими, за якими настав строк виконання. Тобто умовою, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням, є ясність вимог, коли між сторонами немає спору відносно характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.02.2018р. у справі №910/6374/17.

З долученої відповідачем до матеріалів справи копії заяви про припинення Договору складського зберігання зерна №19/09-16/СД від 19.09.2016 року вбачається, що міститься підпис, що не є схожим на дійсний підпис керівника Товариства з обмеженою відповідальністю САПОНІТ-ІНВЕСТ, що був директором цього товариства станом на 13.02.2018 року

Окрім того, факт отримання Товариством з обмеженою відповідальністю САПОНІТ- ІНВЕСТ заяви про припинення Договору складського зберігання зерна №19/09-16/СД від 19.09.2016 року шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог від 13.02.2018 року заперечується директором Товариства з обмеженою відповідальністю САПОНІТ- ІНВЕСТ - Божеваловим Д.Ю.

В підтвердження чого в матеріалах справи міститься лист директора Товариства з обмеженою відповідальністю САПОНІТ-ІНВЕСТ вих.№17/01/19 від 17.01.2019 року (т. 1 а.с.170).

Також, з копії заяви про припинення Договору складського зберігання зерна №19/09-16/СД від 19.09.2016 року неможливо встановити якою особою з боку Товариства з обмеженою відповідальністю САПОНІТ-ІНВЕСТ було отримано цю заяву, так як біля такого підпису не зазначено прізвища та/або посади особи, яка її отримала.

А відповідачем не надано інших доказів, які б підтверджували якою саме особою отримано Заяву від 13.02.2018 року (прізвище, посада тощо), щоб можна було встановити чи є ця особа співробітником або представником Товариства з обмеженою відповідальністю САПОНІТ-ІНВЕСТ (була співробітником/представником станом на 15.02.2018 року) або яке відношення вона має до Товариства з обмеженою відповідальністю САПОНІТ-ІНВЕСТ.

Долучений до матеріалів справи договір позики №08/12-2016р. (зворотної фінансової допомоги) від 08.12.2016р. за яким СТОВ „Довіра передає у власність ТОВ „Сапоніт-Інвест грошову суму у розмірі 3 642 039,55 грн. шляхом їх зарахування на рахунок ТОВ „Сапоніт-Інвест колегією суддів не приймається до уваги, оскільки відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували виконання вище зазначеного договору сторонами сторонами (виписки з рахунку про зарахування 3 642 039,55 грн. на рахунок відповідача, платіжні доручення, акт прийому-передачі, тощо).

З вище викладеного вбачається, що апелянтом не доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України факт припинення грошового зобов`язання відповідача за договором складського зберігання зерна №19/09-16/СД від 19.09.2016 року.

Враховуючи, що укладені договори про відступлення права вимоги №24/10/2018-3-СІ від 24.10.2018р. та №25/10/2018-3-ПНАК від 25 жовтня 2018 року є чинними, в судовому порядку не оскаржувалися, а також враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази оплати основного боргу за договором складського зберігання зерна №19/09-16/СД від 19.09.2016 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 723 629,45 грн. заборгованості.

Посилання апелянта щодо неналежної визначеності особи боржника за договором №19/09-16/СД від 19.09.2016 року, право вимоги до якого було відступлено за укладеними 24.10.2018р. та 25.10.2018р. договорами про відступлення права вимоги (цесії) Колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються визначенням у предметі цих договорів Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАРОГ - ДНІСТЕР" саме як Боржника за основним договором - договором складського зберігання зерна №19/09-16/СД від 19.09.2016р.

З матеріалів справи вбачається, що за прострочення відповідачем оплати за виконані роботи, у відповідності до п. 7.2 договору від 19.09.2016р. та ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував до стягнення пеню в сумі 100 642,60 грн., 3% річних в сумі 44 146,00 грн. за період 30.09.2016р. - 06.11.2018р. та інфляційні втрати в сумі 180 507,12 грн. за жовтень 2016р. жовтень 2018р.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідачем подано заяву про застосування річної позовної давності до вимог про сплату неустойки.

За змістом частини першої статті 261, ст. 253 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

В частині 1 п 2.2 постанови Пленуму №10 від 29.05.2013р. Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів Вищим господарським судом України роз`яснено, що, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Матеріали справи свідчать, що за порушення відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих за спірним договором послуг зберігання, позивачем нараховано пеню в розмірі 100 642,60 грн., однак річний строк для звернення з позовними вимогами про стягнення пені за актами минув 08.12.2017р.

Враховуючи, що позивач звернувся до господарського суду Хмельницької області з позовом 07.11.2018р., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у стягненні 100 642,60 грн. пені необхідно відмовити.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У податковому кодексі України визначено, що операційний (банківський) день - частина робочого дня, протягом якої приймаються документи на переказ та на їх відкликання і, за наявності технічної можливості, здійснюється їх обробка, передача та виконання.

Згідно з ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

При обрахунку заявлених до стягненні 3% річних, датою початку прострочення зобов`язань за актом від 30.09.2016р. належить вважати 10.10.2016р. оскільки у п. 5.2 договору узгоджено, що поклажодавець на підставі актів виконаних робіт протягом п`яти банківських днів оплачує Зерновому складу за фактично надані послуги.

Суд першої інстанції, здійснивши власний перерахунок 3% річних з урахуванням вищевикладеного за заявлений період, дійшов висновку про те, що вимога про стягнення 3% річних підлягає частковому задоволенню на суму 44 109,03 грн., у стягненні 36,97 грн. 3% річних належить відмовити, обрахунок заявлених до стягнення інфляційних втрат обґрунтований, а тому вимога про стягнення 180 507,12 грн. інфляційних втрат підлягає задоволенню.

Перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів дійшла висновку, що він є арифметично правильним та не заперечується сторонами.

Враховуючи вище викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 723 629,45 грн. заборгованості за надані послуги, 180 507,12 грн. інфляційних втрат, 44109,03 грн. 3% річних.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Статею 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції в зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вище викладене в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення господарського суду Хмельницької області від 05.02.2019 року у справі №924/1045/18 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права та з врахуванням обставин справи, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги, у зв`язку з відмовою в її задоволенні покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Дністер" на рішення господарського суду Хмельницької області від 05.02.2019 року у справі №924/1045/18 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 05.02.2019 року у справі №924/1045/18 залишити без змін.

3. Справу №924/1045/18 повернути до господарського суду Хмельницької області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "30" травня 2019 р.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Савченко Г.І.