ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

31.05.2019 Справа № 917/840/19

Суддя господарського суду Полтавської області Сірош Д.М., розглянувши матеріали

за позовною заявою Заступник керівника Кременчуцької місцевої прокуратури в особі Кременчуцької міської ради Полтавської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вторстальмет»

про стягнення суми основного боргу

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Кременчуцької місцевої прокуратури в особі Кременчуцької міської ради Полтавської області звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вторстальмет» про стягнення безпідставно збережених коштів в сумі 3981219,41 грн за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.

Дослідивши матеріали позовної заяви та доданих до неї документів, суд дійшов висновку про наявність підстави для повернення позовної заяви, передбачених частиною 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, а саме: відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави, виходячи з наступного.

Згідно з частиною четвертою статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Пункт 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках. У відповідності до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Аналіз частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 у справі № 927/246/18 зазначив, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

У частині 4 статті 23 Закону "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. При цьому суд зауважує, що саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. В такому разі, прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Звертаючись до суду з даним позовом, прокурор визначив орган, уповноважений державою здійснювати функції у спірних правовідносинах здійснювати відповідні повноваження Кременчуцьку міську раду Полтавської області.

В обґрунтування звернення з даним позовом прокурор зазначає про бездіяльність Кременчуцької міської ради, яка не вживає заходів щодо стягнення з ТОВ «Вторстальмет» безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючих документів.

Крім того, зазначає, що необхідність втручання органів прокуратури з метою захисту інтересів держави виникла у зв`язку з відсутністю у Кременчуцької міської ради можливості стягнення в судовому порядку зазначених коштів через відсутність належного бюджетного фінансування на сплату судового збору за подання позовної зави.

Зазначені обставини, як вважає прокурор, є виключними випадками для представництва інтересів держави прокурором.

Проте суд не погоджується з зазначеними доводами прокурора. Матеріали позовної заяви не містять відомостей стосовно того, які саме обставини перешкоджають захисту інтересів держави безпосередньо органом місцевого самоврядування: відсутність бюджетного фінансування на сплату судового збору не вважаються такими непереборними обставинами, оскільки суду не надано доказів на підтвердження цих обставин. Крім того, органи місцевого самоврядування є юридичними особами, наділяються власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону, мають процесуальну правоздатність відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України; у разі необхідності звернення до суду за захистом прав та інтересів територіальної громади орган місцевого самоврядування вправі подати клопотання, зокрема, про відстрочення чи розстрочення сплати судового збору; юридичні особи можуть брати участь у справі в порядку самопредставництва - через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (стаття 56 Господарського процесуального кодексу України).

До того ж, саме по собі не звернення позивача з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави.

Належних та допустимих доказів на підтвердження бездіяльності міської ради, а саме: внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посади державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків, суду не надано.

Враховуючи викладене, прокурором не доведено необхідності захисту інтересів держави саме прокурором, а також не обґрунтовано підстави звернення до суду від імені Кременчуцької міської ради, до компетенції якої віднесені відповідні повноваження, з наданням необхідних доказів, які б підтверджували наявність передумов, встановлених статтею 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Наведені обставини є підставою для повернення позовної заяви з доданими до неї документами без розгляду.

Разом з цим, у зв`язку з поверненням позовної заяви, суд залишає без розгляду заяву про забезпечення позову (вх. № 5506 від 27.05.2019).

Згідно з частиною 8 статті 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків. При цьому суд роз`яснює, що на підставі пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", в разі повернення заяви або скарги сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.

Керуючись пунктом 4 частини 5 статті 174, статтями 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути Заступнику керівника Кременчуцької місцевої прокуратури.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 29.05.2019.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Д.М. Сірош