УХВАЛА

28 травня 2019 року Справа №913/184/17

Провадження №6/913/184/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Кредобанк", м. Львів,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вахрушевський завод будівельних матеріалів", м. Боково - Хрустальне Луганської області,

про стягнення 13965116 грн 39 коп.

Суддя Шеліхіна Р.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" від 07.05.2019 №50342

про заміну стягувача

Секретар судового засідання - Сокрута Н.М.

У засіданні брали участь:

від заявника: представник не прибув;

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: представник не прибув.

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Луганської області від 27.03.2017 у справі №913/184/17 позовні вимоги ПАТ "Кредобанк" до ТОВ "Вахрушевський завод будівельних матеріалів" задоволено повністю, з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитом в сумі 11 032 982 грн. 61 коп., заборгованість за відсотками в сумі 2 927 633 грн.78 коп., заборгованість за комісією в сумі 4 500 грн. 00 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 209 476 грн. 75 коп. (суддя Василенко Т.А.).

На виконання рішення суду видано наказ від 13.04.2017 у даній справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" 20.05.2018 звернулося із заявою від 07.05.2019 №50342, в якій просить суд замінити стягувача - Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія".

Заява обгрунтована тим, що 17.10.2017 між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та Публічним акціонерним товариством "Кредобанк" укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №17/10-01, відповідно до якого право грошової вимоги за договором від 25.02.2008 №1Ю-189, укладеним між ПАТ "Райффайзен банк Аваль" та відповідачем у справі, перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія".

Ухвалою господарського суду Луганської області від 21.05.2019 заяву призначено до розгляду на 28.05.2019.

У судове засідання 28.05.2019 представники сторін не прибули.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Між Публічним акціонерним товариством "Кредобанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" 17.10.2017 укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №17/10-01, відповідно до якого право грошової вимоги, в тому числі, за кредитним договором від 25.02.2008 №1Ю-189, укладеним між ПАТ "Кредобанк" та громадянином ТОВ "Вахрушевський завод будівельних матеріалів" перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія"

Згідно з п. 3.1. договору на умовах цього договору з дня, наступного за днем, у який фактором на користь клієнта буде виконано грошове зобов`язання щодо оплати ціни відступлення, клієнт відступає фактору права вимоги у повному обсязі за плату та під фінансування від фактора, а фактор з дня, наступного за днем, у який фактором на користь клієнта буде виконано зобов`язання щодо оплати ціни відступлення набуває від клієнта права вимоги в повному обсязі та здійснює їх оплату клієнту.

Відповідно до п. 3.2. договору шляхом укладення (підписання) цього договору сторони підтверджують здійснення фактичної передачі клієнтом у власність фактору та прийняття фактором у власність від клієнта (фактичне відступлення) з дня, наступного за днем, у який фактором на користь клієнта буде виконано в повному обсязі у повні відповідності до умов цього договору грошове зобов`язання щодо оплати (фінансування) ціни відступлення (а щодо прав вимоги, які виникнуть в майбутньому, - з дня їх виникнення) прав вимоги за кредитними договорами, так і за забезпечувальними документами щодо портфеля заборгованостей у повному обсязі. При цьому, з урахуванням вимог законодавства України, одночасно між сторонами укладається із нотаріальним посвідченням договір пор відступлення клієнтом фактору прав вимоги за нотаріально посвідченими забезпечувальними документами. Цей договір, а також вищевказаний нотаріально посвідчений договір між сторонами про відступлення клієнтом фактору прав вимоги за нотаріально посвідченими забезпечувальними документами є підтвердженням фактичного переходу від клієнта до фактом (фактичного відступлення) прав вимоги щодо портфеля заборгованостей у повному обсязі відповідно до умов цього договору з визначеної цим договором дати переходу прав вимоги.

Згідно з п. 4.1 договору за (під) відступленням прав вимоги на умовах цього договору фактом зобов`язаний здійснити оплату (надати фінансування) клієнту в день укладення цього договору в безготівковій формі шляхом переказу коштів на рахунок клієнта в загальній сумі 365907,57 грн, яка розрахована шляхом сумування сум оплати (фінансування) за (під) відступлення прав вимоги щодо всіх заборгованостей.

В абз. 3 п. 4.2 договору сторони передбачили, що в будь-якому випадку до моменту одержання клієнтом коштів в повному розмірі на умовах цього договору як оплати (фінансування) за відступлення прав вимоги, що відступаються (передаються) за цим договором, прав вимоги (як і будь-яка їх частина) від клієнта до фактора не переходять.

Відповідно до п. 4.3 договору за надання клієнту фактором фінансування від відступлення прав вимоги клієнт сплачує плату фактору в сумі 500 грн шляхом переказу коштів на рахунок фактора впродовж 10 робочих днів після одержання клієнтом від фактора письмового рахунку щодо вказаної оплати, який виставляється після того, як фактором на користь клієнта буде виконано в повному обсязі у повній відповідності до умов цього договору грошове зобов`язання, передбачене п. 4.1. договору.

Клієнт зобов`язаний передати фактору, а фактор зобов`язаний прийняти від клієнта документацію (щодо всіх прав вимоги) в порядку, передбаченому цим договором (п. 5.1. договору).

Передача документації клієнтом фактору повинна бути здійснена в м. Львові за місцезнаходженням клієнта протягом 3 місяців з визначеної цим договором дати переходу прав вимоги (п. 5.2. договору).

Згідно з п. 5.3. договору передача документації підтверджується сторонами шляхом підписання безпосередньо при такій передачі за місцем її проведення акту (актів) приймання-передачі документації. Після підписання акті приймання-передачі документації фактор не може пред`являти клієнту претензії щодо повноти та комплектності переданих документів.

Пунктом 6.4 договору сторони узгодили, що після визначеної цим договором дати переходу прав вимоги клієнт зобов`язується повідомляти позичальникам та сторонами забезпечення про здійснене відступлення прав вимоги згідно з цим договором. Письмові повідомлення щодо цього надсилаються позичальника та сторонам забезпечення, місцем проживанням/місцезнаходженням яких є непідконтрольна територія України, після відновлення роботи на такій території ПАТ "Укрпошта" (або іншого національного оператора поштового зв`язку України).

Відповідно до п. 7.2 договору фактор зобов`язується здійснити оплату (фінансування) на користь клієнта ціни відступлення у повній відповідності до умов цього договору.

Згідно з ст.1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1 ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч.5 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Статтею 512 Цивільного кодексу України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст.513 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст.516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст.517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до ст.1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Ухвалою від 21.05.2019 суд запропонував заявнику, ПАТ Фінансова компанія "Довіра та гарантія" надати належним чино засвідчені усі додатки до договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами від 17.10.2017 №17/10-01, а також докази виконання сторонами вказаного договору.

Проте заявником ані до матеріалів заяви, ані на виконання вимог ухвали суду не додано акту приймання-передачі документації (п.5.3 договору), не доказів оплати фактором суми відступлення за цим договором (п. 4.1 договору), в тому числі не надано доказів здійснення повідомлення позичальників про відступлення прав вимоги.

Згідно умов договору факторингу, датою відступлення права вимоги є день, наступний за днем, у який фактором на користь клієнта буде виконано грошове зобов`язання щодо оплати ціни відступлення. Проте матеріали справи не містять доказів в підтвердження виконання фактором свого зобов`язання по оплаті ціни відступлення.

Таким чином, заявник не надав до суду документи в повному обсязі, які передбачені договором для переходу прав до нового кредитора і які б підтверджували фактичне виконання договору факторингу.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявник не довів суду безспірний факт переходу права вимоги від ПАТ "Кредобанк" до ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" за договором факторингу від 17.10.2017 №17/10-01, а відтак не довів наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником.

За таких обставин, у задоволенні заяви ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" від 07.05.2019 №50342 про заміну стягувача правонаступником слід відмовити.

Керуючись ст.ст.234, 235, 334 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

у х в а л и в:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про заміну стягувача від 07.05.2019 №50342 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили 03.06.2019 та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України.

Суддя Р. Шеліхіна