ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20 травня 2019 р. Справа № 903/765/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г., за участю секретаря судового засідання Хвищук Н.В.,

представника позивача: адвоката Карпів О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства "УкрСиббанк"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дельта Вест Ойл Груп"

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю Вог Рітейл

про стягнення 187 796 082 грн. 56 коп.

встановив: позивач - ПАТ "УкрСиббанк" звернувся до господарського суду з позовною заявою (вих.№13-2-1/54052 від 17.10.2018р.), в якій просив стягнути з ТОВ "Дельта Вест Ойл Груп", як з поручителя за договором поруки №258102 від 17.07.2014р., 187 796 082грн. 56коп. заборгованості за зобов`язаннями ТОВ Вог Рітейл за генеральним договором про кредитування №0 від 17.07.2014р. ( в редакції договору від 19.03.2015р.).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання боржником своїх зобов`язань за основним кредитним договором, в зв`язку з чим у позивача, як кредитора, виникло право вимагати від відповідача, як поручителя, виконання забезпечених порукою зобов`язань.

Ухвалою суду від 16.11.2018 року суддею Дем`як В.М. прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі; підготовче засідання призначено на 10.12.2018 року.

07.12.2018р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що позивач АТ «УкрСиббанк» вимогою №58-7/15880 від 30.03.2018р. визнало строк повернення кредиту таким, що настав, а також зазначає, що обґрунтовуючи заявлену до стягнення суму позивач не надав доказів перерахування коштів на рахунок ТОВ «Вог Рітейл», а долучена до матеріалів справи довідка-розрахунок заборгованості за кредитом не містить повної інформації про транші по генеральному договору про кредитування №0 від 17.07.2014р., що унеможливлює підрахунок дійсної суми, яка підлягає до стягнення. В зв`язку з цим, відповідач заперечує проти позову та просить відмовити у задоволенні позову.

22.01.2019р. від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не визнає доводи та заперечення відповідача, посилаючись на те, що банком було надано суду меморіальні ордери (платіжні та бухгалтерські документи) про видачу кредитів позичальнику і зазначає, що відповідач вводить суд в оману твердженнями про необізнаність про стан кредитної заборгованості, оскільки позивач надсилав відповідачу всі документи за кредитним договором, які стосуються виконання зобов`язань відповідачем, що підтверджується доданими описом вкладення у поштове відправлення та штемпелем відділення поштового зв`язку про прийняття до відправлення, яке було вручене адресату 02.04.2018р., про що свідчить відстеження з інтернет сторінки «Укрпошти».

Ухвалою суду від 22.01.2019р. постановлено провести процедуру врегулювання спору за участю судді та зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 18.02.2019р. припинено врегулювання спору за участю судді, поновлено провадження у справі та передано справу на розгляд іншому судді, визначеному в порядку ст. 32 ГПК України.

Ухвалою суду від 20.02.2019р. суддею Слободян О.Г. прийнято справу №903/765/18 до розгляду зі стадії підготовчого провадження; підготовче засідання призначено на "19" березня 2019р.; встановлено відповідачу строк до 04.03.2019р. для подання заперечення на відповідь позивача (за наявності), в порядку ст.167 ГПК України та встановлено сторонам строк до 04.03.2019р. для подання суду заяв, клопотань чи пояснень, пов`язаних з розглядом справи, які не були подані до суду в обґрунтування вимог та заперечень сторін.

Ухвалою суду від 19.03.2019р. до участі у розгляді справи залучено третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ТОВ Вог Рітейл та відкладено підготовче засідання на 09.04.2019 р.; встановлено учасникам справи строк до 08.04.2019р. на подання суду заяв чи клопотань, пов`язаних з розглядом справи.

Ухвалою від 09.04.2019р. продовжено строк підготовчого провадження до 20.05.2019р. та відкладено підготовче засідання на 24.04.2019 р.; повторно встановлено учасникам справи строк до 19.04.2019р. для подання суду заяв, клопотань, пояснень та доказів, які з поважних причин не були подані до суду в обґрунтування вимог та заперечень учасників справи.

Ухвалою суду від 24.04.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.05.2019р.

17.05.2019р. на адресу суду надійшло клопотання третьої особи ТОВ «Вог Рітейл» про долучення до матеріалів справи копії платіжного доручення про часткову оплату за генеральним договором про кредитування в розмірі 13 124 775грн.

Представники відповідача та третьої особи 20.05.2019р. у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про розгляд справи по суті, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення - ухвали суду. Про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки, явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представників відповідача та третьої особи.

20.05.2019р. позивач через відділ документального забезпечення суду подав заяву (вх.№01-68/38/19) про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з ТОВ "Дельта Вест Ойл Груп" 174 671 307,56 грн., заборгованості за договором поруки №258102 від 17.07.2014р. як з поручителя за зобов`язаннями ТОВ Вог Рітейл.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання.

Судом встановлено, що заява позивача (вх.№01-68/38/19 від 20.05.2019р.) про зменшення розміру позовних вимог подана позивачем після закінчення підготовчого провадження на стадії розгляду справи по суті, а тому судом залишено без розгляду дану заяву, у зв`язку із пропуском строку на її подання.

В судовому засіданні 20.05.2019р., представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задоволити позов частково, з врахуванням часткової оплати заборгованості.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступне.

17.07.2014 року між позивачем ПАТ «УкрСиббанк» (кредитор), правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та третьою особою ТОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» (позичальник) було укладено генеральний договір про кредитування №0 з додатками (а.с.10-18).

Згідно п. 1.1 генерального договору про кредитування, кредитор зобов`язується надати позичальнику кредит у формі кредитної лінії у доларах США, у межах ліміту кредитної лінії, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути кредитору кредит та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у цьому договорі. Ліміт кредитної лінії становить 5 000 000 000 дол. США, що дорівнює еквіваленту 58 598 545 грн. за курсом НБУ, що діє на 14:00 год. станом на 17.07.2014р.

Відповідно до п. 2.1 генерального договору про кредитування надання кредиту у формі кредитної лінії здійснюється у наступному порядку. Позичальник має право отримати кредит у вигляді одного Траншу або декількох траншів, загальна сума яких не може перевищувати суму ліміту кредитної лінії. Загальна сума заборгованості не може перевищувати ліміт кредитної лінії на дату надання траншу та/або на дату зниження ліміту кредитної лінії згідно з графіком зниження ліміту кредитної лінії.

В подальшому між позивачем ПАТ «УкрСиббанк» та третьою особою ТОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» були укладені додаткові угоди до генерального договору про кредитування №1 від 12.09.2014р., №2 від 01.10.2014р., №3 від 19.03.2015р., №4 від 18.03.2016р., №5 та №6 від 22.09.2016р. (а.с.19-36).

19.03.2015р. Додатковою угодою №3 генеральний договір про кредитування №0 від 17.07.2014р. викладено в новій редакції.

Згідно п. 3 Додаткової угоди №3 від 19.03.2015р. з моменту укладення цієї додаткової угоди, облік заборгованості позичальника за траншами №0, №0, №0, №0, за нарахованим і несплаченим станом на дату укладання цієї додаткової угоди основним боргом здійснюватиметься Кредитором однією сумою за новим траншем №0. На дату укладання цієї додаткової угоди заборгованість позичальника за траншем №0 становить 5 000 000 000 дол. США та підлягає погашенню на рахунок №961 відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 1.1 генерального договору про кредитування №0 (в редакції додаткової угоди №3) кредитор зобов`язується надати позичальнику кредит у формі кредитної лінії у валютах, вказаних в договорі, в межах лімітів кредитних ліній, встановлених для кожної з таких валют, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути кредитору кредит та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у цьому договорі. Ліміт кредитної лінії для траншів у доларах США становить 8 348 250,40 дол. США, що дорівнює еквіваленту 195 299 295,44грн. за курсом НБУ, що діє на 14:00 год. станом на 19.03.2015р.; ліміт кредитної лінії для траншів у гривні України становить 375 000 000 грн. (а.с.22).

Додатковою угодою №5 від 22.09.2016р. до генерального договору про кредитування сторони підтвердили, що станом на дату укладення цієї додаткової угоди, фактична заборгованість позичальника за основним боргом за договором складає 187 796 082,56 грн.

Так, відповідно до додаткової угоди №5 від 22.09.2016р. позичальнику надані транші в сумі 187 796 082,56грн.

Згідно заяви-індивідуальної угоди на пролонгацію траншу №2 від 16.03.2017р. новою датою погашення траншів, виданих на підставі заяви-індивідуальної угоди на видачу траншу №8 та №9 є 15.03.2018р. (а.с.47).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач свої зобов`язання згідно з кредитним договором, виконав належним чином, здійснивши кредитування позичальника шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника, що підтверджується меморіальними ордерами № НОМЕР_1 та № від 30.10.2014р., № НОМЕР_2 та № від 31.10.2014р., № від 19.03.2015р., № від 26.03.2015р., № від 31.03.2015р., № від 22.04.2015р. та № від 28.04.2015р. (а.с.87-91) та випискою про рух коштів на рахунку ТОВ Вог Рітейл (а.с. 92-107).

Однак, позичальник неналежним чином виконував свої зобов`язання за генеральним договором про кредитування та додатковими угодами до нього. Таким чином, у ТОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» виникла прострочена заборгованість по погашенню суми отриманого кредиту по траншу №0 в розмірі 90 400 000 грн. та по траншу №0 в розмірі 97 396 082,56грн.

Згідно з п.п. б) п. 6.2, п. 8.2 генерального договору про кредитування кредитор має право змінити терміни повернення кредиту та сплати плати за кредит в сторону зменшення в порядку, визначеному у розділі 12 договору у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту (основного боргу) та/або термінів сплати плати за кредит.

Пунктом 12.1 генерального договору про кредитування передбачено, що у випадку настання будь-якої з подій, що передбачені п. 6.2 договору, кредитор має право, направивши позичальнику письмове повідомлення, вимагати погашення заборгованості та/або визнати термін повернення усього або будь-якої частини кредитної лінії таким, що настав та/або вживати будь-які судові або позасудові дії. Термін повернення кредиту/кредитної лінії вважається таким, що настав, кредит таким, що підлягає поверненню, а Ліміт кредитної лінії скасовується у повному розмірі в дату відправлення кредитором зазначеного письмового повідомлення у випадку настання будь-якої події, передбаченої п.п. а), б) п. 6.2 договору.

30.03.2018р. позивач скористався своїм правом та направив позичальнику вимогу про визнання строку повернення кредиту таким, що настав з 18.04.2018р. та про повернення всієї суми заборгованості по генеральному договору про кредитування №0.

Крім того, листом від 25.04.2018 позивач звернувся до поручителя - ТОВ «Дельта Вест Ойл Груп» з вимогою виконати зобов`язання за договором поруки № 258102 від 17.07.2014р. та сплатити 187 796 082,56грн. простроченої заборгованості за Генеральним договором про кредитування № 0 у зв`язку з невиконанням у повному обсязі своїх зобов`язань позичальником.

В порушення умов генерального договору про кредитування №0 від 17.07.2014р. позичальником ТОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» не виконано своїх зобов`язань щодо повернення траншів №0 та №0, наданих на підставі додаткової угоди №5 від 22.09.2016р. в розмірі 187 796 082,56грн. у строки, порядку та розмірах, визначених генеральним договором та додатковими угодами до нього (розрахунок позивача додається, а.с.48).

З метою забезпечення виконання позичальником своїх кредитних зобов`язань перед позивачем, 17.07.2014р. між позивачем та відповідачем - ТОВ «Дельта Вест Ойл Груп» було укладено договір поруки №258102 (а.с.49-50).

Згідно з п. 1.1 договору поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання зобов`язань боржника перед кредитором, що виникли з основного договору, а саме щодо сплати суми основного боргу за основним договором, а саме 5 000 000 дол. США. Вказана сума основного зобов`язання дорівнює еквіваленту 58 598 545 грн. за курсом НБУ, що діє на 14:00 год. станом на 17.07.2014р. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржника за основним договором (а.с.49).

Відповідно до п. 1.3 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором частково, а саме за порушення основного зобов`язання боржником в межах суми, що становить 5 000 000 дол.США., вказана сума дорівнює еквіваленту 58 598 545 грн. за курсом НБУ, що діє на 14:00 год. станом на 17.07.2014р.

Пунктом 1.4 договору поруки передбачено, що відповідальність поручителя і боржника щодо виконання основного зобовязання є солідарною.

19.03.2015р. між позивачем ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем - ТОВ «Дельта Вест Ойл Груп» було укладено договір про внесення змін №1 до договору поруки №258102 від 17.07.2014р. (а.с.51).

Відповідно до договору про внесення змін №1 до договору поруки, пункти 1.1, 1.3 та 3.1 договору поруки викладено в новій редакції:

« 1.1. Поручитель поручається перед кредитором за виконання зобов`язань боржника перед кредитором, що виникли з основного договору, а саме щодо сплати суми основного боргу за основним договором, а саме 8 348 250,40 дол. США. Вказана сума основного зобов`язання за кредитом, наданим кредитором боржникув доларах США, дорівнює еквіваленту 195 299 295,44 грн. за курсом НБУ, що діє на 14:00 год. станом на 19.03.2015р. та 375 000 000 грн. за кредитом наданим кредитором боржнику у гривні. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржника за основним договором.

1.3. Поручитель відповідає перед кредитором частково, а саме за порушення основного зобов`язання боржником в межах сум, що становлять 8 348 250,40 дол. США за кредитом, наданим кредитором боржнику в доларах США. Вказана сума основного зобов`язання за кредитом, наданим кредитором боржнику в доларах США, дорівнює еквіваленту 195 299 295,44 грн. за курсом НБУ, що діє на 14:00 год. станом на 19.03.2015р. та 375 000 000 грн. за кредитом наданим кредитором боржнику у гривні. Поручитель відповідає перед кредитором у зазначеному в цьому пункті розмірі протягом строку дії поруки, зазначеного у п.3.1 цього договору незалежно від суми будь-яких погашених зобов`язань за основним договором.

3.1. Сторони домовились, що строк дії поруки, а саме строк протягом якого кредитор має право пред`явити вимоги до поручителя становить 7 років та 6 місяців з дати підписання цього договору обома сторонами. Цей договір діє протягом зазначеного строку поруки, але в будь-якому разі дія цього договору припиняється не раніше повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.» (а.с.51).

22.09.2016р. між позивачем ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем - ТОВ «Дельта Вест Ойл Груп» було укладено договір про внесення змін №2 до договору поруки №258102 від 17.07.2014р. (а.с.52).

Відповідно до договору про внесення змін №2 до договору поруки, пункт 3.1 договору поруки викладено в новій редакції: «Сторони домовились, що строк дії поруки, а саме строк протягом якого кредитор має право пред`явити вимоги до поручителя становить 8 років та 6 місяців з дати підписання цього договору обома сторонами. Цей договір діє протягом зазначеного строку поруки, але в будь-якому разі дія цього договору припиняється не раніше повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.»

Позивач звернувся до відповідача з повідомленням № 13-2-1/18214 від 12.04.2018 про виникнення прострочення у позичальника за кредитним договором із зазначенням того, що банківська установа скористалась своїм правом, передбаченим п. 1.2.1. кредитного договору, та визнала термін повернення кредиту таким, що настав, а кредит - таким, що підлягає поверненню з 18.04.2018р. (а.с. 54).

В цьому повідомленні позивач попереджав відповідача про можливість звернення до поручителя за виконанням зобов`язань за договором поруки.

В листі № 13-2-1/18473 від 25.04.2018р. позивач вимагав виконати зобов`язання за договором поруки (а.с. 55).

Судом встановлено, що позичальник ТОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» допустив виникнення заборгованості за генеральним договором про кредитування та порушив умови даного договору та додаткових угод.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості і стаття 627 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтею 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема порукою.

Як встановлено судом, виконання зобов`язань позичальника ТОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» за генеральним договором про кредитування були забезпечені порукою відповідно до вищезазначеного договору поруки, укладеного позивачем з ТОВ «Дельта Вест Ойл Груп».

Згідно з частинами 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У зв`язку із невиконанням позичальником - ТзОВ Вог Рітейл зобов`язань перед позивачем за договором кредитування № 0 від 17.07.2014р., вимога позивача про стягнення із ТзОВ Дельта Вест Ойл Груп, як з поручителя, 187796082,56грн., підлягає до задоволення.

Однак, як встановлено судом, після пред`явлення позову, позичальником - ТОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» було сплачено 13 124 775 грн. в рахунок погашення основної суми кредиту за генеральним договором про кредитування, що підтверджується платіжним дорученням №1560 від 10.05.2019р. та не заперечується представником позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки, існування предмета спору припинилось після відкриття провадження у справі, провадження у справі необхідно закрити.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи оплату ТОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» в період розгляду справи заборгованості в сумі 13 124 775 грн., суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення 13 124 775 грн. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

З огляду на вищезазначене, вимоги позивача є підставними та підлягають до задоволення частково.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи положення ст.129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 202, 233, 236- 238, 240 ГПК України, господарський суд,

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Вест Ойл Груп» () на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» () 174 671 307грн. 56коп. заборгованості, а також 616700грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В частині стягнення 13 124 775 грн. заборгованості закрити провадження у справі.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено та підписано 30.05.2019р.

Суддя О. Г. Слободян