ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2019 р. Справа № 907/327/18

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників сторін:

від позивача не з`явився

від відповідача (скаржника) Штефанюк І.М.

від третіх осіб-1,2,3 не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Закарпатській області, вих.№207/05-12 від 19 лютого 2019 року

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 21 січня 2019 року (підписане 31.01.2019 року), суддя Ремецькі О.Ф.

у справі №907/327/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «ТРАНСПЕЛЕ», м. Київ

до відповідача Служби автомобільних доріг у Закарпатській області, м. Ужгород

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Дочірнє підприємство «Закарпатський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м. Ужгород

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державне підприємства «Свалявське лісове господарство», м. Свалява, закарпатська область

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна служба України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області, м. Ужгород

про відшкодування шкоди на суму 181 749,11 грн.

в с т а н о в и в :

04 травня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Транспеле» звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Служби автомобільних доріг у Закарпатській області про відшкодування шкоди на суму 181 749,11 грн.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 20 липня 2018 року у справі №907/327/18 залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Дочірнє підприємство «Закарпатський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та Державне підприємства «Свалявське лісове господарство».

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 29 листопада 2018 року у справі №907/327/18 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державну службу України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 21 січня 2019 року у справі №907/327/18 позов задоволено повністю: присуджено до стягнення з Служби автомобільних доріг у Закарпатській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Транспеле» майнову шкоду в розмірі 181 749 грн.

З врахуванням всіх наявних у матеріалах справи доказів, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність наявності складу цивільно-правового правопорушення відповідача, яке полягає у невиконанні своїх обов`язків по організації усунення аварійного дерева від падіння на автодорогу, що є незаконною бездіяльністю, яка спричинила зіткнення аварійного дерева з автомобілем позивача та завдання останньому майнової шкоди; зменшення вартості автомобіля позивача є порушенням його права власності на це майно. Рішення суду мотивоване статтями 22, 23, 1166, 1172, 1192 ЦК України, а також ст.9 ЗУ «Про дорожній рух», ст.13 ЗУ «Про автомобільні дороги». Суд у рішенні зокрема, зазначив, що відповідач не спростував своєї вини у заподіянні шкоди позивачу. Поряд з тим, суд відхилив доводи відповідача, зокрема і про неналежне фіксування ДТП працівниками поліції, зазначивши, що відсутність протоколу про адміністративне правопорушення та постанови суду, винесеної за наслідками розгляду справи про таке порушення, не спростовує доводів позивача.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Служба автомобільних доріг у Закарпатській області звернулась до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 21 січня 2019 року у справі №907/327/18 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Зокрема, зазначає, що Служба автомобільних доріг у Закарпатській області не є власником та балансоутримувачем а ні земельної ділянки, а ні дерева, яке спричинило пошкодження транспортному засобу позивача, останнє проростало у складі лісового масиву вздовж автомобільної дороги поза смугою її відведення, у зв`язку з чим, Служба не може самочинно втручатись у господарську діяльність інших суб`єктів господарювання та проводити вирубку дерев. Крім цього, скаржник наголошує, що звертався в письмовому вигляді до власника (користувача) земельної ділянки з вимогою зобов`язати держлісгоспи видалити дерева, які несуть потенційну загрозу безпеці дорожнього руху (в тому числі в межах Свалявського та Воловецького районів). Вказує, що не мав функцій контролю за вирубкою потенційно аварійно небезпечних дерев поза смугою відведення автомобільної дороги. Апелянт також наголошує, що в матеріалах справи відсутній акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, не проведені заміри дерева, відстань його зростання від проїзної частини, також відсутні постанова про накладення адміністративного стягнення, протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду місця пригоди, показання свідків, тобто відсутні докази щодо обставин завдання шкоди автомобілю. Крім того, зазначає, що зі звіту про оцінку пошкодженого автомобіля вбачається включення до розміру шкоди різних вартостей одних і тих самих деталей, які підлягали заміні, відтак, на його думку, такий звіт не може вважатися належним доказом визначення розміру шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу (вих.№01-49/12 від 13 березня 2019 року) позивач просить рішення Господарського суду Закарпатської області від 21 січня 2019 року у справі №907/327/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок щодо належності, допустимості та достатності доказів складу цивільного правопорушення у діях (бездіяльності) відповідача з наявних у справі доказів (листа Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області №05/25/4271 від 24.10.2018 року, фото з місця ДТП, схеми ДТП та інших). Одночасно, вважає помилковим посилання скаржника на погані погодні умови під час ДТП, оскільки вказане не підтверджено належними та допустимими доказами. Також зазначає про помилковість висновків апелянта щодо звіту про оцінку майна №79/17 від 14 грудня 2017 року як неналежного доказу збитків позивача, оскільки такий звіт відповідає вимогам ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а зазначення у звіті однакових назв певних деталей транспортного засобу викликане перекладом з іноземної мови виробника запасних частин до транспортного засобу. Поряд з цим, позивач не погодився з думкою скаржника про ухилення позивача надати для огляду судовому експерту транспортний засіб, оскільки станом на час призначення судової експертизи останній вже було відремонтовано.

10 травня 2019 року від апелянта до суду надійшло клопотання про долучення додаткових доказів (б/н від 02.05.2019 року), в якому скаржник просить долучити до справи наступні докази: копії адвокатських запитів №19САД2, №19САД3, №19САД4 та акт обстеження місця скоєння ДТП від 09.04.2019 року, схема та фотографії до неї. Позивач заперечив проти вказаного клопотання у письмових запереченнях (вих.№94 від 08.05.2019 року). Розглянувши клопотання скаржника, колегія суддів вирішила відмовити у задоволенні останнього, беручи до уваги те, що докази, які апелянт просить долучити, є новими, тобто такими, що виникли вже після прийняття рішення місцевим господарським судом, відтак, не можуть братись до уваги при перегляді справи в суді апеляційної інстанції (апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції станом на момент його винесення). Копії інших долучених до клопотання документів знаходяться у матеріалах справи та оцінюються судом на загальних підставах.

Представник відповідача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 21 січня 2019 року у справі №907/327/18 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, поряд з тим, від останнього до суду надійшло клопотання (вих.№48/12 від 02.05.2019 року) про розгляд справи без участі його представника.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Оскільки явка представників позивача та третіх осіб не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 11 грудня 2017 року о 10 год. 50 хв. на автомобільній дорозі Київ-Чоп М-06 на ділянці 728 км + 254 м трапилася ДТП за участю транспортного засобу ТзОВ «Компанія «Транспеле» VOLVO, державний номер НОМЕР_1 та причеп SCHMITZ, державний номер НОМЕР_2 , який здійснив наїзд на падаюче дерево. Вказані обставини зафіксовано у схемі місця ДТП, складеній лейтенантом поліції Стецьком Віталієм Васильовичем, з якої також вбачається, що дерево росло поза межами правого краю проїзної частини дороги по шляху руху автомобіля; ширина правої та лівої проїзної частини дороги складає по 3,5 м, а відстань від місця зіткнення автомобіля з деревом (позначено цифрою 3 на схемі) та верхнього кінця дерева (позначено цифрою 2 на схемі) до краю лівої проїзної частини дороги складає 6 м. У схемі місця ДТП зазначено, що освітлення місця ДТП було денне, стан покриття проїзної частини мокре, також зазначено про наявність недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП, та міститься опис видимих пошкоджень автомобіля.

Як вбачається з листа Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції вих.№43-зі/61/15/03-2017 від 26 грудня 2017 року за результатами оформлення матеріалів ДТП протокол про адміністративне правопорушення не складався.

Судом встановлено, що ДП «Свалявське лісове господарство» володіє правом постійного користування земельною ділянкою, на якій зростало аварійне дерево згідно державного акту на право користування землею Б №088787 від 1990 року.

В матеріалах справи знаходиться звіт №79/17 про оцінку автомобіля Volvo FH42Т держномер НОМЕР_1 , складений 14 грудня 2017 року оцінювачем Опанасюком О.Є. відповідно до висновків якого матеріальний збиток, завданий власникові вказаного автомобіля, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 181 749,11 грн., в т.ч. ПДВ 30 291,52 грн.

У травні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Транспеле» звернулось до суду з цим позовом про стягнення з Служби автомобільних доріг у Закарпатській області шкоди на суму 181 749,11 грн.

Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Пунктом 8 ч.2 ст.16 ЦК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування шкоди за правилами ст.1166 ЦК України необхідно довести такі елементи: 1. Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. 2. Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). 3. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. 4. Вина особи, що завдала шкоду.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, що утворюють склад правопорушення, є підставою для відмови в позові.

Колегією суддів встановлено, що за результатами оформлення дорожньо-транспортної пригоди, яка на думку позивача, призвела до завдання йому збитків, працівниками поліції не складався протокол про адміністративне правопорушення, натомість суд першої інстанції посилається на схему місця ДТП, яка може бути додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, однак сама по собі не може вважатись належним доказом дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п.3 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 139, частиною четвертою статті 140 КУпАП або постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про: 1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху; 2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху; 3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття; 4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу; 5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху; 6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій; 7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

Однак, з матеріалів справи не вбачається, що працівниками поліції на місці ДТП складався протокол про адміністративне правопорушення, чи постанова про адміністративне правопорушення чи зазначений вище акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2), протилежне позивачем не доведено, в той час посилання суду на саму лише схему місця ДТП, не є достатнім доказом. Більше того, відхиляючи доводи відповідача про неналежне фіксування ДТП працівниками поліції, суд першої інстанції помилково зазначив, що відсутність протоколу про адмінправопорушення та постанови суду, винесеної за наслідками розгляду справи про адмінправопорушення, не спростовує доводів позивача.

Крім того, подаючи позов про стягнення з відповідача збитків в розмірі 181 749,11 грн., як доказ понесення таких збитків позивач зазначає звіт №79/17 про оцінку автомобіля Volvo FH42Т держномер НОМЕР_1 , складений 14 грудня 2017 року оцінювачем Опанасюком О.Є., який і був взятий судом першої інстанції до уваги.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що позивачем не надано суду доказів понесення останнім таких збитків (витрат на проведення робіт з відновлювального ремонту), що б підтверджувало реальність понесення таких, на що не звернув уваги місцевий господарський суд та дійшов висновку про доведеність таких збитків, пославшись лише на згадуваний звіт оцінювача.

Слід зазначити, що з метою встановлення фактичних обставин справи, Господарським судом Закарпатської області призначалась судова комплексна автотехнічна та дорожньо-технічна експертиза (ухвала суду від 13 серпня 2018 року), однак така проведене не була, з огляду на те, що позивачем, станом на час призначення експертизи, пошкоджений транспортний засіб був відремонтований.

Однак, як зазначалось вище, позивач не подав доказів на підтвердження понесення ним збитків, які він просить відшкодувати за рахунок відповідача. Докази відновлювального ремонту транспортного засобу (понесення позивачем витрат) в матеріалах справи відсутні.

Щодо вини Служби автомобільних доріг у Закарпатській області, яка на думку суду першої інстанції, полягає у незаконній бездіяльності відповідача щодо належного утримання доріг, колегія суддів зазначає, що для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій; важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків; значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Поряд з цим, в матеріалах справи знаходяться докази вжиття відповідачем заходів з метою виконання функцій щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, останній звертався до власника (користувача) земельної ділянки з вимогою зобов`язати держлісгоспи видалити дерева, які несуть потенційну загрозу безпеці дорожнього руху (в тому числі в межах Свалявського та Воловецького районів), зокрема, це лист за вих.№153/02-26 від 03 лютого 2017 року до ДП «Свалявське лісове господарство», також у матеріалах справи знаходиться лист №468/02-25 від 03 квітня 2017 року Управлінню лісового та мисливського господарства, та лист №1671/02-25 від 21 грудня 2017 року Закарпатському обласному управлінню лісового та мисливського господарства, які суд першої інстанції не взяв до уваги як докази, з тих лише підстав, що в матеріалах справи відсутні докази надіслання таких листів адресатам.

В той же час, ДП «Свалявське лісове господарство» у письмових поясненнях зазначило, що розпорядженням голови Свалявської райдержадміністрації від 15 вересня 2017 року за №01-08/59 було створено робочу групу для проведення обстеження стану аварійно небезпечних дерев, які загрожують безпеці руху уздовж автомобільних доріг на території Свалявського району, за результатами якої протоколом комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Свалявської районної державної адміністрації Закарпатської області №15 від 05 жовтня 2017 року затверджено акт обстеження аварійно небезпечних дерев, які загрожують безпеці руху уздовж автомобільних доріг на території Свалявського району. Пунктом 2 протоколу рекомендовано ДП «Свалявський ЛГ» провести відведення аварійно небезпечних дерев на ділянці дороги Сасівка-Вовчий та автотраси М-06 Київ-Чоп на 744-727 км та видати лісорубні квитки ДПРЧ-9 УДНС України у Закарпатській області.

23 жовтня 2017 року на підставі протоколу засідання комісії №15 від 05 жовтня 2017 року ДП «Свалявський лісгосп» видало ДПРЧ-9 Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Закарпатській області лісорубний квиток на вирубку 328 дерев в порядку інших заходів, не пов`язаних з веденням лісового господарства, строком закінчення заготівлі 31.12.2017 року.

З наведеного вище вбачається, що відповідачем вживались заходи з метою забезпечення належних та безпечних умов дорожнього руху, що не було враховано місцевим господарським судом, при цьому, останнім у рішенні вказано, що відповідачем не спростовано своєї вини у заподіянні шкоди позивачеві, однак, суд не обґрунтував обставин щодо заподіяння такої шкоди позивачу та вини відповідача.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Беручи до уваги все наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено наявності усіх чотирьох складових елементів цивільного правопорушення, які б давали підстави для відшкодування позивачу за рахунок відповідача Служби автомобільних доріг у Закарпатській області матеріальної шкоди в розмірі 181 749,11 грн.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Статтею 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого господарського суду та прийняття нового рішення про відмову в позові.

Поряд з цим, з позивача на користь відповідача (скаржника) слід стягнути 4 089,36 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги. Судовий збір в розмірі 2 726,24 грн. за подання позову слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.129, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Закарпатській області задоволити.

Рішення Господарського суду Закарпатської області від 21 січня 2019 року у справі №907/327/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Транспеле» (03134, м. Київ, вул. Симиренка, будинок 36, ідентифікаційний код 13378964) на користь Служби автомобільних доріг у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, будинок 39, ідентифікаційний код 25449824) 4 089,36 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги.

На виконання постанови місцевому господарському суду видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Матеріали справи №907/327/18 повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Повну постанову складено 04 червня 2019 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.