РІШЕННЯ

20 травня 2019 року Справа № 913/611/18

м. Харків Провадження №17/913/611/18

Господарський суд Луганської області у складі колегії суддів: головуючий суддя Фонова О.С., судді: Корнієнко В.В., Секірський А.В., розглянувши матеріали справи в порядку загального позовного провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання», м. Луганськ,

до Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал», м. Лисичанськ Луганської області

про стягнення 14873429,94 грн.

Секретар судового засідання Медуниця Р. І.

У засіданні брали участь:

від позивача представник не прибув;

від відповідача представник не прибув.

Обставини справи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» (позивач у справі) звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою від 03.12.2018 №31/3-17 (з урахуванням заяви від 12.03.2019 б/н про зменшення позовних вимог) до Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал» (відповідач у справі) про стягнення 14873429,94 грн за договором на постачання електричної енергії № 29 від 01.12.2007, з яких:

- 14401588,73 грн заборгованість за спожиту активну електричну енергію в лютому, березні, травні-вересні 2018 року;

- 117217,69 грн 3 % річних за загальний період прострочення з 10.03.2018 по 02.11.2018;

- 354623,52 грн інфляційні втрати за загальний період прострочення з квітня 2018 року по жовтень 2018 року.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 26.12.2018 №01/3911 вказував, що позивачем не враховано при визначенні в позовній заяві періоду, за який виникла заборгованість з лютого 2018 року по вересень 2018 року та що спожита відповідачем у квітні 2018 року електрична енергія сплачена в повному обсязі. Станом на 01.12.2018 заборгованість за спожиту активну електричну енергію у квітні 2018 року відсутня.

По даним бухгалтерського обліку відповідача в період лютий-вересень 2018 року була здійснена оплата за спожиту активну електричну енергію у сумі 12505397,94 грн. Однак, за даними позивача в позовній заяві сума здійсненої оплати за спожиту активну електричну енергію складає 8337836,46 грн. У зв`язку з чим, відповідач просить надати час для складання акту звіряння взаємних розрахунків між позивачем та відповідачем та збору необхідних доказів.

Позивач у відповіді на відзив від 14.01.2019 № 01-19/2/13 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з огляду на таке.

Позивач зазначав, що згідно з доданими відповідачем до позовної заяви виписками банку про оплату сума оплати за період з лютого по вересень 2018 року складає 8337836,46 грн.

Позивач стверджував, що довідка від 21.12.2018, яка надана відповідачем, не може бути належним та допустимим доказом здійсненої останнім оплати за спожиту в лютому вересні 2018 року активну електртчну енергію, оскільки відповідачем не надані платіжні доручення із зазначенням у них періоду, за який сплачувалась сума 12505397,94 грн.

Позивач вказував, що до позовної заяви він надав розрахунки та копії виписок банку про оплату, які підтверджують, що відповідачем дійсно до моменту пред`явлення позову була сплачена сума 8337836,46 грн за спожиту у лютому вересні 2018 року за активну електричну енергію.

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив від 11.02.2019 № 01/344 просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю, оскільки з доводами позивача не погодився з огляду на таке.

Відповідач стверджував, що він до моменту пред`явлення позову сплатив суму 8337836,46 грн за спожиту у лютому - вересні 2018 року активну електричну енергію, на підтвердження сплати відповідач надав копії платіжних доручень за зазначений період на загальну суму 12505397,94 грн разом з реєстром платіжних доручень.

Відповідач зазначав, що в усіх платіжних дорученнях при перерахуванні коштів за спожиту електроенергію в графі «Призначення платежу» обов`язково вказується підстава оплати (послуги/товару), номер і дата договору, а також період, за який здійснюється оплата. У виписках по рахунках також зазначений період за який проводиться оплата.

Позивач у письмових поясненнях від 27.02.2019 б/н просив вимоги за позовною заявою задовольнити у повному обсязі, оскільки сума 14401588,73 грн, що заявлена до стягнення є фактичною сумою заборгованості за спожиту активну електричну енергію в лютому 2018 року, березні 2018 року, травні-вересні 2018 року, тому позивач вважає, що нарахування на цю суму боргу інфляційних втрат та 3% річних здійснено ним на законних підставах.

Позивач повідомляв, що за період з лютого по вересень 2018 року відповідачем спожито активну електричну енергію на суму 26961052,34 грн, сплачено за спожиту активну електричну енергію у зазначений період 12559463,61 грн, заборгованість складає 14401588,73 грн. Водночас, у позовній заяві вказано, що за період з лютого по вересень 2018 року відповідачем спожито активної електричної енергії на суму 22739425,19, сплачено за спожиту активну електричну енергію в зазначений період 8337836,46 грн, заборгованість складає 14401588,73 грн.

Позивач вказував, що зазначені розбіжності обумовлені тим, що позивачем до позовних вимог не включені наступні суми, нараховані за спожиту активну електричну енергію у зазначений період, зокрема:

- 486876,67 грн рахунок № 29/рем/2/1 від 19.02.2018 (лютий 2018 року);

- 478010,48 грн рахунок №29/рем/3/1 від 19.03.2018 (березень 2018 року);

- 440422,81 грн рахунок №29/рем/4/1 від 19.04.2018 (квітень 2018 року);

- 2816317,19 грн рахунок №29/4/1 від 01.05.2018 (квітень 2018 року),

всього на суму 4221627,15 грн.

Позивач повідомляв, що вказані вище суми за рахунками були сплачені відповідачем в повному обсязі, тому вони не заявлені позивачем в загальну суму позову, не є предметом спору, відтак на них не нараховувались інфляційні втрати та 3 % річних.

Відповідач у клопотанні від 21.03.2019 № 01/749 просив відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі через неналежність письмових доказів, на які позивач посилається як на обґрунтування своїх вимог, а також розгляд справи проводити за відсутністю представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

В цьому клопотанні відповідач, зокрема, зазначав, що 15.03.2019 на його адресу від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог. Серед додатків до заяви доданий акт звірення взаємних розрахунків за договором від 01.12.2007 №29 за період з лютого 2018 року по вересень 2018 року, станом на 01.02.2019, два примірники якого надавались відповідачем разом з супровідним листом №02/540 від 28.02.2019. Зазначений акт звірення заповнений позивачем та підписаний з боку ТОВ «ЛЕО» начальником Лисичанського РЕМ Ткач С.В. та інженером Лук`янчук С.М. Водночас, згідно з даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який є в матеріалах справи, керівником підприємства позивача та підписантом є виконуючий обов`язки генерального директора Грицай В.В.

Враховуючи викладене відповідач зазначав, що у зв`язку з відсутністю погодження акту звірення повноважними представниками сторін, він вважає цей документ таким, що не має юридичної сили та не може розглядатися судом як належний письмовий доказ. Інші документи, на які посилається позивач як на обґрунтування своїх позовних вимог, відповідач також вважає неналежним чином оформленими та підписаними/завіреними неповноважними особами в порушення ст.91 ГПК України, оскільки в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують повноваження начальника Лисичанського РЕМ Ткача С.В. та інженера ОСОБА_1 від імені ТОВ «ЛЕО» завіряти копії документів та підписувати інші документи, що використовуються в якості письмових доказів.

Позивача у клопотанні від 15.04.2019 б/н просив долучити до матеріалів справи копії документів, а саме: опису вкладення до цінного листа, поштової накладної, фіскального чеку, як докази направлення відповідачу заяви від 12.03.2019 про зменшення позовних вимог та доданих до неї документів; довіреності від 01.03.2019 на ім`я ОСОБА_2 ; довіреності від 01.03.2019 на ім`я ОСОБА_3 ; фіскального чеку від 03.04.2019; роздруківку сторінки сайту ДП «Укрпошта».

Позивач у клопотанні від 17.04.2019 б/н зазначав, що за клопотанням від 15.04.2019 б/н до суду направлені копії довіреностей від 01.03.2019, які підтверджують повноваження начальника Лисичанського РЕМ Ткача С.В. та інженера групи по роботі з дебіторською заборгованістю Лисичанського РЕМ Лукянчука С.М. на підписання актів звірення розрахунків. Вказані документи засвідчені належним чином відповідно до вимог Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації ДСТУ 4163-2003, а тому спростовують доводи відповідача про відсутність повноважень у вказаних працівників позивача.

Ухвалою суду від 22.04.2019 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті 20.05.2019.

16.05.2019 до відділу документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання від 15.05.2019 №б/н, в якому останній просить провести розгляд справи призначений на 20.05.2019 без його участі, яке судом задоволено.

Сторони не скористались правом участі в судовому засіданні 20.05.2019, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового слухання, що підтверджується матеріалами справи.

Дослідивши обставини справи, надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, суд встановив таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання», як Постачальником (далі позивач у справі) та Лисичанським комунальним спеціалізованим підприємством по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал», як Споживачем (далі відповідач у справі) був укладений договір про постачання електричної енергії № 29 від 01.12.2007 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору, Постачальник зобов`язується поставити електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електричних установок Споживача з загальною приєднаною потужністю 10626,6 кВт, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені відповідно до додатків до Договору «Відомості про розрахункові засоби обліку електричної енергії Споживача», а Споживач зобов`язується оплатити Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами Договору та додатками до Договору (далі Додатки), що є його невід`ємною частиною.

За умовами Договору Споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії за діючими роздрібними тарифами, встановленими відповідно до Умов та ПКЕЕ здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та здійснювати інші платежі згідно з умовами додатку «Порядок розрахунків» (пункт 2.3.4).

Згідно з пунктом 7.9 Договору, розрахунки за електричну енергію та інші платежі здійснюються Споживачем у порядку, передбаченому додатком «Порядок розрахунків».

У відповідності з пунктом 9 додатку до Договору «Порядок розрахунків» передбачено, що остаточний розрахунок за спожиту у розрахунковому періоді активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, за перетікання реактивної електричної енергії, оплату сум на відшкодування збитків, оплату пені, 3% річних та інфляційних нарахувань за порушення строків розрахунків споживач здійснює на підставі наданих постачальником рахунків протягом 5 операційних днів, починаючи з наступного дня після їх отримання.

Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточні рахунки постачальника.

Розрахунок за необліковану електроенергію споживач здійснює на підставі наданого постачальником рахунку протягом 30 календарних днів, починаючи з наступного дня після його отримання.

У разі якщо з реквізиту «Призначення платежу», що міститься в платіжному дорученні (або іншому платіжному документі) Споживача на перерахування грошових коштів у рахунок оплати спожитої електричної енергії, неможливо визначити, за який розрахунковий період здійснюється оплата спожитої електричної енергії. Постачальник має право зарахувати всі перераховані Споживачем кошти у рахунок погашення існуючої заборгованості Споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

У разі якщо Споживач, перераховуючи грошові кошти, в платіжному дорученні (або іншому платіжному документі) в реквізиті «Призначення платежу» не вказав період, за який здійснюється оплата, але перерахував грошові кошти на суму більшу, чим спожив електроенергії у вказаному періоді, різниця між сумою оплати і вартістю фактично спожитої електроенергії зараховується в рахунок погашення заборгованості Споживача з найдавнішим терміном її виникнення, а за відсутності заборгованості в рахунок майбутніх платежів.

На виконання умов Договору позивачем поставлено у лютому - вересні 2018 року активну електричну енергію відповідачу на загальну суму 26961052,34 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актами приймання-передавання товарної продукції від 19.02.2018, від 28.02.2018, від 19.03.2018, від 31.03.2018, від 19.04.2018, від 30.04.2018, від 19.05.2018, від 31.05.2018, від 19.06.2018, від 30.06.2018, від 1.07.2018, від 31.07.2018, від 19.08.2018, від 31.08.2018, від 19.09.2018, від 30.09.2018, підписаними між сторонами без зауважень та заперечень щодо кількості, ціни та якості товару.

За поставлену активну електричну енергію відповідачу виставлялись рахунки №29/РЕМ/2/1 від 19.02.2018, №29/2/1 від 01.03.2018, №29/РЕМ/3/1 від 19.03.2018, №29/3/1 від 02.04.2018, №29/РЕМ/4/1 від 19.03.2018, №29/4/1 від 01.05.2018, №29/РЕМ/5/1 від 23.05.208, №29/5/1 від 01.06.2018, №29/РЕМ/6/1 від 20.06.2018, №29/6/1 від 02.07.2018, №29/РЕМ/1 від 30.07.2018, №29/7/1 від 01.08.2018, №29/РЕМ/8/1 від 22.08.2018, №29/8/1 від 03.09.2018, №29/РЕМ/9/1 від 25.09.2018, №29/9/1 від 01.10.2018, які було отримано особисто повноважними особами відповідача.

Станом на 01.02.2019 сторони підписали між собою акт звірки взаємних розрахунків за Договором (а.с.70, т.2).

Як вбачається із зазначеного акту за даними позивача за період з лютого по вересень 2018 року відповідачем спожито активну електричну енергію на суму 26961052,34 грн, сплачено за спожиту у вказаному періоді електроенергію 12559463,61 грн, заборгованість як на дату звернення до суду, так і на дату розгляду справи становить 14401588,73 грн.

Проте, за даними відповідача за період з лютого по вересень 2018 року відповідачем спожито активну електричну енергію на суму 26961052,34 грн, сплачено за спожиту у вказаному періоді активну електричну енергію 12505397,94 грн, заборгованість становить 14455654,40 грн, тобто відповідач вважає, що винен позивачу на 54065,67 грн більшу суму за активну електричну енергію, ніж заявлено в позові.

Водночас, згідно з даними бухгалтерського обліку позивача, сума заборгованості за спожиту відповідачем у лютому вересні 2018 року активну електрону енергію становить саме 14401588,73 грн.

Отже, відповідачем умови Договору з оплати спожитої активної електричної енергії у встановлені строки не виконано, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість за активну електричну енергію у лютому - вересні 2018 року в сумі 14401588,73 грн, яку відповідач не погасив у строк, зазначений у п. 9 Додатку «Порядок розрахунків» до Договору, на стягнення якої наполягає позивач.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення 3% річних у сумі 117217,69 грн, інфляційні нарахування у сумі 354623,52 грн за періоди, згідно наданих позивачем розрахунків (а.с.66-69, т.2).

Зокрема, за порушення терміну сплати рахунків № 29/РЕМ/2/1 від 19.02.2018 та №29/2/1 від 01.03.2018 (акт. е/е за лютий 2018 року) нараховані 3 % річних у сумі 15812,85 грн за період з 10.03.2018 по 02.11.2018.

За порушення терміну сплати рахунків № 29/РЕМ/3/1 від 19.03.2018 та № 29/3/1 від 02.04.2018 (акт. е/е за березень 2018 року) нараховані 3 % річних у сумі 11524,22 грн за період з 11.04.2018 по 02.11.2018.

За порушення терміну сплати рахунків № 29/РЕМ/5/1 від 23.05.2018 та № 29/5/1 від 01.06.2018 (акт. е/е за травень 2018 року) нараховані 3 % річних у сумі 19773,20 грн за період з 09.06.2018 по 02.11.2018.

За порушення терміну сплати рахунків № 29/РЕМ/6/1 від 20.06.2018 та № 29/6/1 від 02.07.2018 (акт. е/е за червень 2018 року) нараховані 3 % річних у сумі 31552,31 грн за період з 10.07.2018 по 02.11.2018.

За порушення терміну сплати рахунків № 29/РЕМ/7/1 від 30.07.2018 та № 29/7/1 від 01.08.2018 (акт. е/е за липень 2018 року) нараховані 3 % річних у сумі 19803,36 грн за період з 09.08.2018 по 02.11.2018.

За порушення терміну сплати рахунків № 29/РЕМ/8/1 від 22.08.2018 та № 29/8/1 від 03.09.2018 (акт. е/е за серпень 2018 року) нараховані 3 % річних у сумі 12362,90 грн за період з 11.09.2018 по 02.11.2018.

За порушення терміну сплати рахунків № 29/РЕМ/9/1 від 25.09.2018 та № 29/9/1 від 01.10.2018 (акт. е/е за вересень 2018 року) нараховані 3 % річних у сумі 6388,86 грн за період з 09.10.2018 по 02.11.2018.

Крім того, за порушення терміну сплати рахунків № 29/РЕМ/2/1 від 19.02.2018 та №29/2/1 від 01.03.2018 (акт. е/е за лютий 2018 року) нараховані інфляційні втрати у сумі 22704,96 грн за період з квітня 2018 року по жовтень 2018 року.

За порушення терміну сплати рахунків № 29/РЕМ/3/1 від 19.03.2018 та № 29/3/1 від 02.04.2018 (акт. е/е за березень 2018 року) нараховані інфляційні втрати у сумі 14129,53 грн за період з травня 2018 року по жовтень 2018 року.

За порушення терміну сплати рахунків № 29/РЕМ/5/1 від 23.05.2018 та № 29/5/1 від 01.06.2018 (акт. е/е за травень 2018 року) нараховані інфляційні втрати у сумі 47572,65 грн за період з липня 2018 року по жовтень 2018 року.

За порушення терміну сплати рахунків № 29/РЕМ/6/1 від 20.06.2018 та № 29/6/1 від 02.07.2018 (акт. е/е за червень 2018 року) нараховані інфляційні втрати у сумі 120206,09 грн за період з серпня 2018 року по жовтень 2018 року.

За порушення терміну сплати рахунків № 29/РЕМ/7/1 від 30.07.2018 та № 29/7/1 від 01.08.2018 (акт. е/е за липень 2018 року) нараховані інфляційні втрати у сумі 101763,89 грн за період з вересня 2018 року по жовтень 2018 року.

За порушення терміну сплати рахунків № 29/РЕМ/8/1 від 22.08.2018 та № 29/8/1 від 03.09.2018 (акт. е/е за серпень 2018 року) нараховані інфляційні втрати у сумі 48246,40 грн за жовтень 2018 року.

Відповідач з позовними вимогами не погоджується в повному обсязі, з підстав викладених вище.

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, суд дійшов висновку про таке.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов, що передбачені договором, вимогами Цивільного кодексу України, тощо.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 663 та ч.ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до п. 9 Додатку «Порядок розрахунків» до Договору, остаточний розрахунок за фактично спожиту у розрахунковому періоді активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, за перетікання реактивної електричної енергії, оплату сум на відшкодування збитків, оплату пені, 3% річних та інфляційних нарахувань за порушення строків розрахунків Споживач здійснює на підставі наданих Постачальником рахунків протягом 5 операційних днів, починаючи з наступного дня після їх отримання.

Матеріалами справи підтверджено постачання у лютому - вересні 2018 року позивачем активної електричної енергії відповідачу, на виконання умов Договору, та виставлення рахунків на її оплату на загальну суму 26961052,34 грн (а.с. 35-58, т.1, 71-78, т.2).

Відповідачем було сплачено згідно з доказами наданими до матеріалів справи (а.с.199-205, т. 1; а.с.1-20, т.2) в сумі 12505397,94 грн, зокрема: в лютому 2018 року 2741297,65 грн, у березні 2018 року 3115178,23 грн, у квітні 2018 року 3256740,00 грн, у травні 2018 року 1590672,82 грн, у червні 2018 року 314088,95 грн, у липні 2018 року 655404,25 грн, у серпні 2018 року 444010,68 грн, у вересні 2018 року 388005,36 грн.

З актів звірення розрахунків, що містяться в матеріалах справи (а.с.59, 70, т.2), які підписані з боку відповідача першим керівником та бухгалтером, вбачається, що заборгованість складає 14455654,40 грн, при цьому згідно з даними позивача борг складає 14401588,73 грн. З аналізу вказаних актів звірення розрахунків вбачається, що розбіжність є у сумі оплати за лютий 2018 року. Так, згідно з даними позивача оплачено 2795363,32 грн, згідно з даними відповідача 2741297,65 грн. Решта сум заборгованості за період з березня по вересень 2018 року співпадають за даними обох сторін.

Суд звертає увагу, що хоча позивач не надав доказів оплати боргу за лютий 2018 року в сумі 2795363,32 грн та є виписка по рахунку позивача від 28.03.2018 з сумою оплати 2741297,65 грн (а.с.61, т.1) і платіжне доручення від 27.03.2018 №2, в якому зазначено про сплату боргу в сумі 2741297,65 грн за лютий 2018 року (а.с.203, т. 1), однак, позивач заявив до стягнення суму меншу, ніж вказав відповідач, тому суд не вбачає підстав для корегування даної суми боргу, так як заявлення боргу в меншій сумі є правом позивача.

Відповідачем надано докази сплати суми боргу за поставлену активну електричну енергію за період з лютого по вересень 2018 року в сумі 12505397,94 грн (а.с.199-205, т. 1; а.с.1-20, т.2). Водночас, доказів погашення в сумі боргу, що заявлена позивачем, в повному обсязі відповідачем не надано.

Отже, зобов`язання по перерахуванню позивачеві вартості спожитої активної електроенергії в обумовлені Договором строки відповідачем не були виконані у повному обсязі та вчасно, що підтверджується в сукупності наявними в матеріалах справи копіями первинних бухгалтерських документів: копіями актів приймання-передавання товарної продукції, копіями рахунків-фактур, які вручалися нарочно позивачем відповідачу на оплату товару за кожним актом приймання-передавання товарної продукції, а також банківськими виписками по рахунку відповідача, які безпосередньо підтверджують факт здійснення відповідачем оплати товару, дату та суми оплати, призначення платежу (а.с. 59-138, т.1) та платіжними дорученнями (а.с.199-205, т. 1; а.с.1-20, т.2).

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу за поставлену активну електричну енергію за період з лютого по вересень 2018 року в сумі 14401588,73 грн слід задовольнити.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові; отже, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов`язання.

Перевіркою судом розрахунку 3% річних у сумі 117217,69 грн та інфляційних нарахувань у сумі 354623,52 грн порушень законодавства та арифметичних помилок не встановлено, тому вказані вимоги є обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідача.

З огляду на вказане, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з віднесенням судового збору на відповідача повністю, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.129, ст.ст. 232-233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал», вул. ім. В. Сосюри, 168, м. Лисичанськ Луганської області, 93100, ідентифікаційний код 03339851 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання», кв. Гайового, буд. 35-А, м. Луганськ, 91021, ідентифікаційний код 31443937:

- борг за спожиту активну електричну енергію за період з лютого по вересень 2018 року в сумі 14401588,73 грн на п/рахунок зі спеціальним режимом використання № НОМЕР_1 у філії ЛОУ ВАТ «Державний Ощадний банк України», МФО 304665, код 31443937;

- 3% річних у розмірі 117217,69 грн, інфляційні нарахування у сумі 354623,52 грн, судовий збір у сумі 223105,84 грн на п/рахунок № НОМЕР_2 у філії ЛОУ АТ «Державний Ощадний банк України» у м. Сєвєродонецьку, МФО 304665, код 31443937.

Видати накази позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції згідно положень ст.256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Згідно пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судовому засіданні 20.05.2019 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 29.05.2019.

Головуючий суддя О.С. Фонова

Суддя В.В. Корнієнко

Суддя А.В. Секірський