ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
30.05.2019 Справа № 917/527/18
Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С. при секретарі Дяченко Д.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю" № 01-19/1110 від 16.05.2019 р. (вх. № 5117 від 20.05.2019 р.) про ухвалення додаткового рішення у справі
про відкликання та спростування недостовірної інформації
Суддя Мацко Оксана Сергіївна
Секретар судового засідання Дяченко Д.Б.
від позивача: Андрюк С.Я. (див. протокол);
від відповідача: Пожаров О.О., Касьянов С.М. (див. протокол);
від третіх осіб: відсутні
30.05.2019р. в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення, повідомлено дату складання повного додаткового рішення (31.05.2019р.).
Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд -
В провадженні господарського суду Полтавської області знаходилася справа № 917/527/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімекс Лімітед" до Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю", треті особи, що не заявляють вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Національний депозитарій України", Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, про відкликання та спростування недостовірної інформації.
До закінчення судових дебатів відповідачем було подано заяву від 31.08.2018 р. (вх. № 8112 від 31.08.2018 р.) про розгляд питання про судові витрати після ухвалення рішення.
13.11.2018 р. судом було прийнято рішення у даній справі, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімекс Лімітед". Вказане рішення залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 р.
20.05.2019 року Приватним акціонерним товариством "Кременчуцький завод технічного вуглецю" подано заяву № 01-19/1110 від 16.05.2019 р. (вх. № 5117 від 20.05.2019 р.) про вирішення питання про судові витрати та ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 400 000,00 грн, оскільки до цього часу дане питання залишалося невирішеним судом.
У зв`язку зі звільненням судді Геті Н. Г ., згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано судді Мацко О.С. Засідання для розгляду заяви призначено на 30.05.2019 р.
У судовому засіданні представники відповідача підтримали заяву про ухвалення додаткового рішення у справі та просили стягнути з позивача 400 000,00 грн. витрат на правову допомогу.
Представник позивача проти задоволення зазначеної заяви заперечував.
Треті особи явку представників у засідання не забезпечили, хоча про час та місце його проведення повідомлялися судом належним чином.
При прийнятті додаткового рішення суд враховує правові норми:
Відповідно до ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Згідно з ч. 2 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу (ч. 3 ст. 221 ГПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч.ч. 4, 5, 6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Судом встановлено наступні фактичні обставини:
Адвокатом Овчаренком Віталієм Юрійовичем (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 637 від 25.12.2008р.) було здійснено представництво Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю" у даній справі. При цьому, правову допомогу відповідачу при розгляді справи зазначеною особою було надано на підставі Договору про надання правової допомоги від 23.05.2018 р. (т. 2, а.с. 62-65).
Згідно з п. 2.1 вказаного договору він набирає чинності з дати його підписання та діє включно до дати ухвалення судового рішення по суті спору судом першої інстанції, яким буде закінчено розгляд справи по суті в суді першої інстанції.
Відповідно до п. 3.3 договору в редакції додаткової угоди від 13.11.2018 р. (т. 3, а.с. 40-41) винагорода (гонорар) оплачується на підставі підписаного сторонами Акта приймання-передавання виконаних робіт (наданих послуг) та належно складеного, підписаного Адвокатом та врученого Замовнику рахунку шляхом перерахування грошових коштів та (або) в іншій формі грошових розрахунків у відповідності до законодавства України.
Судом досліджено детальний опис виконаних за договором робіт (т. 3, а.с. 38) та Акт передавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг) від 13.11.2018 р. (т. 3, а.с. 42), яким крім іншого зафіксовано, що за надання професійної правничої допомоги Замовник сплачує Адвокату винагороду в розмірі 400 000,00 грн. у відповідності до умов договору.
В матеріалах справи наявне платіжне доручення № 4195 від 16.07.2018р. (т. 2., а.с. 205) про сплату відповідачем адвокату Овчаренку В.Ю. 150 000,00 грн. гонорару за надання послуг.
На уточнююче питання суду представник відповідача пояснив, що жодних інших проплат за договором про надання правової допомоги відповідачем не проводилося, оскільки адвокатом відповідні рахунки не виставлялися, що, однак, не виключає можливості їх виставлення та оплати у майбутньому, у зв`язку з чим наполягає на стягненні з відповідача грошових коштів у заявленому розмірі.
З урахуванням вищенаведених законодавчих приписів, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. Зокрема, витрати сторони мають бути підтверджені належним чином оформленими видатковим касовим ордером або платіжним дорученням; за їх відсутності у суду відсутні підстави включати до судових витрат по справі витрати сторони на послуги адвоката як такі, що не підтверджені належними фінансовими документами.
Дана позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.02.2019р. у справі №906/194/18, що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України має враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.
У поданій 16.05.2019 року заяві відповідач акцентує увагу суду на тому, що позивачем клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката не подавалося, питання щодо витрат піднімалося лише в запереченнях на клопотання відповідача про забезпечення судових витрат від 02.08.2018 р. Однак, в матеріалах справи міститься подане позивачем клопотання щодо розподілу судових витрат від 13.11.2018 р. (т. 3, а.с. 6), яке позивач просить розцінювати саме як клопотання про зменшення судових витрат. Так, доводи даного клопотання, які були підтримані представниками відповідача у засіданні, зводяться до наступного:
1) витрати відповідача на послуги Овчаренка В . Ю . не можуть вважатися витратами на професійну правничу допомогу адвоката, оскільки були надані не адвокатом, а фізичною особою-підприємцем.
У спростування зазначеної позиції відповідачем надано докази того, що ОСОБА_4 з 03.02.2009 року перебуває на обліку в статусі адвоката, особи, яка проводить незалежну професійну діяльність (довідку, яка підтверджує зазначену обставину, адвокатом Овчаренком В.Ю. було отримано у серпні 2018 р.).
Також на підтвердження своїх вимог відповідач посилається на те, що єдиною відмінністю стану особи, яка проводить незалежну професійну діяльність, у разі неотримання довідки про взяття на облік, є порядок визначення об`єкта оподаткування; за відсутності такої довідки адвокат як платник податків не має права на врахування витрат при визначенні об`єкта оподаткування (копії довідки від 07.08.2018р., повідомлення про взяття на облік платника єдиного внеску містяться у матеріалах справи, т. 3, а.с. 36,37). Крім того, як стверджує відповідач, навіть невиконання особою-платником податків вимог податкового законодавства, може бути лише наслідком прийняття відповідним контролюючим органом рішення про відповідальність такої особи, вид та розмір якої визначаються в межах норм Податкового Кодексу України, але не свідчить про відсутність статусу адвоката та неможливість надання правничої допомоги.
Суд погоджується із запереченнями відповідача та додатково зазначає, що стаття 12 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльності основним документом, що підтверджує набуття особою статусу адвоката відповідно і права на здійснення нею адвокатської діяльності на підставі договору про надання правової допомоги.
2) витрати на оплату послуг в сумі 400 000,00 грн. є неспівмірними в розумінні ч. 4 ст. 126 ГПК України, а складність справи вимагала від адвоката більшого обсягу робіт. Натомість, як стверджує позивач, робота представника ПАТ "Кременчуцький завод технічного вуглецю" в даній справі полягала лише у наданні однієї заяви по суті спору - відзиву на позов.
Щодо даних заперечень Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімекс Лімітед" суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем було подано до суду детальний опис виконаних за договором робіт, у якому вказано форми представництва адвокатом Овчаренком В.Ю. інтересів Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю" у даній справі та окремі дії представника, вчинені ним з вказаною метою. З матеріалів справи вбачається, що виконані адвокатом роботи полягали не тільки у поданні відзиву на позову заяву. Згідно п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. №23-рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складання позовів і довідок, заяв, скарг, здійснення представництва. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.
Однак, суд погоджується з позивачем у тому, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявлений відповідачем (400 000,00 грн.) дійсно є завищеним та неспівмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.
3) Суд має врахувати поведінку сторони відповідача під час вирішення питання про розподіл судових витрат, яка призвела до затягування розгляду справи.
Доводи позивача в цій частині спростовуються матеріалами справи.
Так, всупереч твердженню позивача, відповідач повідомив суд про причини неявки у перше підготовче засідання, надав клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволене судом. Пояснення щодо виконання обов`язку стосовно вчасного надання відповідачу та третім особам відзиву міститься в матеріалах справи (т. 2, а.с. 78). Відмова від відповіді на запитання позивача та пояснення стосовно витребуваних судоми доказів також були підготовлені адвокатом Овчаренком В.Ю. та надані суду (т. 2, а.с. 17, 57, 139). Подання платіжного доручення № 852 від 16.07.18р. визнано помилковим та усунуто помилку поданням належного платіжного доручення.
При цьому, позивачем заявлялося клопотання про застосування заходів примусу до відповідача, однак у його задоволенні було відмовлено за необґрунтованістю.
Пояснення позивача стосовно того, що відповідачем не подано попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті позову, також спростовуються матеріалами справи.
Інших заперечень чи обґрунтованих клопотань про зменшення розміру судових витрат позивач не надав. Його представник у засіданні усно наполягав на тому, що заявлена до стягнення сума витрат є необґрунтованою. Проте, слід зауважити, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтування їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про їх зменшення, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено.
З урахуванням викладеного, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, встановлення їхньої дійсності та необхідності, критерію розумності їх розміру в контексті конкретних обставин справи, суд вважає, що тільки підтверджена на даний момент доказами сума понесення витрат на правову допомогу у розмірі 150 000,00 грн. підлягає відшкодуванню відповідачу за рахунок позивача.
Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244 ГПК України, суд,-
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції . Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне додаткове рішення буде складено 31.05.2019 року.

Суддя О.С. Мацко