ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" травня 2019 р.Справа № 922/1264/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради, м. Харків
до ФОП Мірошник Людмили Іванівни , м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - не з`явися

відповідача - Мірошник Л.І.

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2019 року до господарського суду Харківської області звернулася Харківська міська рада з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Мірошник Людмили Іванівни 106851,38 грн. заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою загальною площею 0,0222 га по вул . Морозова , 3/1 у м. Харкові відповідно до договору оренди землі від 06.12.2004 р. №69104/04. Судові витрати позивач просив покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору оренди землі від 06.12.2004 року за № 69104/04 з урахуванням рішення суду від 16.12.2014 р. №922/4967/14 за період з 25.04.2016 року по 31.11.2018 року що складає 106851,38 грн.

Ухвалою суду від 02.05.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання по справі призначено на 28.05.2019 р. о 10:30, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

21.05.2019 р. через канцелярію господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №12458), в якому викладено заперечення проти заявлених позовних вимог. Відповідач зазначає, що між сторонами був укладений договір оренди від 06.12.2004 р. №69104/04, але за Рішенням 2 сесії Харківської міської ради Харківської області 6 скликання від 22.12.2010 р. №36/10 за відмовою ФОП Мірошник Людмили Іванівни від фактичного користування земельною ділянкою припинено право користування земельною ділянкою загальною площею 0,0222 га. Дію договору було припинено з дня реєстрації угоди про його розірвання і зобов`язано Управління Держкомзема у місті Харків зарахувати цю земельну ділянку до земель запасу міста. За Актом приймання-передачі земельної ділянки від 28.03.2011 р. реєстр. №02/11, земельна ділянка згідно договору від 06.12.2004 р. №69104/04 була повернута орендодавцю, в особі начальника Управління земельних відносин до земель запасу міста без будь-яких зауважень. За таких обставин з 28.03.2011 р. у відповідача відсутні будь-які зобов`язання щодо сплати орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою. Враховуючи зазначене, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог Харківської міської ради.

15.05.2019 р. від Харківської міської ради надійшла заява (вх. №11764) про залишення позову без розгляду, оскільки Рішенням 2 сесії Харківської міської ради Харківської області 6 скликання від 22.12.2010 р. №36/10 ФОП Мірошник Людмилі Іванівні припинено право користування земельною ділянкою загальною площею 0,0222 га по вул. Морозова, 3/1 за її добровільною відмовою та земельну ділянку було повернено Харківській міській раді ще 28.03.2011 р. (Акт приймання-передачі земельної ділянки від 28.03.2011 р.). На підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України позивач просив суд залишити позов Харківської міської ради без розгляду. Також, позивач просив повернути 50% сплаченого судового збору в порядку, передбаченому ст. 130 ГПК України.

Позивач у призначене на 28.05.2019 р. підготовче засідання не з`явився, правом на участь представника у судовому засіданні не скористався.

Присутній у засіданні відповідач підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та наголошував на безпідставності заявлених позовних вимог.

Розглядаючи заяву позивача про залишення позовної заяви без розгляду суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є принцип диспозитивності, за яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 14 ГПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Згідно п.1 ч.2 ст. 185 ГПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що на момент подання заяви про залишення позову без розгляду суд не перейшов до розгляду справи по суті, господарський суд задовольняє заяву позивача та залишає позов без розгляду.

Частиною 2 ст. 226 ГПК України передбачено, що про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Вирішуючи питання про повернення судового збору з державного бюджету та розглядаючи клопотання позивача про повернення 50% судового збору, господарський суд виходить з того, що правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» та ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, вказаними нормами передбачено виключний перелік підстав для повернення 50% сплаченого судового збору: укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. Як вбачається із клопотання позивача (вх. 11764 від 15.05.2019 р.), Харківська міська рада не відмовляється від позову, а просить суд залишити позовну заяву без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 226 ГПК України. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для застосування положень ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» та ч. 1 ст. 130 ГПК України щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням). Таким чином, оскільки суд залишає позов без розгляду за заявою позивача, судовий збір, сплачений за позовом у даній справі, поверненню не підлягає.

Керуючись п.1 ч.2 ст. 185, п.5 ч.1 ст. 226, ст.ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву (вх. 11764 р. від 15.05.2019 р.) про залишення позову без розгляду.

Залишити без розгляду позов Харківської міської ради.

Відмовити Харківській міській раді в поверненні 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її підписання.

Суддя Л.С. Лаврова