ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/951/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

без повідомлення представників сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Інституту ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України, м. Київ третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національна академія аграрних наук України, м. Київ
до ДП "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва НААНУ с. Гонтарівка, с. Гонтарівка
про стягнення 35740,27 грн.
ВСТАНОВИВ:

Інститут ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України, м. Київ звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з ДП "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва НААНУ с. Гонтарівка, с. Гонтарівка заборгованість за договором №80 від 05.09.18р. про науковий супровід в сумі 35740,27 грн., яка складається з: 30000,00 грн. - заборгованість по договору; 5740,27 грн. - пеня. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 04.04.19р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національну академію аграрних наук України.

Ухвалою суду про відкриття провадження по справі від 04.04.19р. встановлено учасникам процесу строку для надання документів по справі, а саме:

- позивачу встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання до суду: повного тексту спірного договору; письмові пояснення щодо підстав нарахування пені (із зазначенням пунктів договору, якими передбачено стягнення пені та пунктів договору, які порушено відповідачем на підставі яких така пеня нараховується);

- відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву із нормативно-правовим та документальним обґрунтуванням своєї правової позиції;

- третій особі встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання письмових пояснень з викладенням своєї правової позиції щодо суті спору;

- встановлено позивачеві строк для подання відповіді на відзив у п`ять днів з дня отримання відзиву на позов;

- встановлено відповідачеві строк для подання заперечень у п`ять днів з дня отримання відповіді на відзив.

16.04.19р. від позивача надійшли додаткові пояснення на виконання ухвали суду від 04.04.19р. з документами для долучення до матеріалів справи. Дані додаткові пояснення долучено судом до матеріалів справи.

25.04.19р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує в повному обсязі та вказує про відсутність заборгованості перед позивачем, оскільки останнім не надавались відповідачу жодні послуги. Даний відзив долучено судом до матеріалів справи.

06.05.19р. від позивача надійшла відповідь на відзив, яку долучено судом до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

На виконання Розпорядження №28-р від 04.09.2018 року Інститутом ветеринарної медицини НААН укладено договір №75 від 05.09.2018 року про науковий супровід з ДП «ДГ «Зоряне» Інституту садівництва НААН.

Відповідно до пункту 2.1 Договору загальна вартість послуг становить 60000 гривень в тому числі 20% ПДВ.

Відповідно до пункту 2.2 Замовник здійснює оплату шляхом 50% передоплати з моменту укладення договору, протягом 10 робочих днів, інші 50% суми - після підписання Акту про надані послуги протягом 10 робочих днів.

Таким чином, для проведення робіт відповідач мав сплатити предоплату (аванс) в розмірі 30000 грн., а решту лише після проведення робіт.

Станом на момент подання позовної заяви відповідач не виконав зазначений обов`язок та не перерахував позивачу передоплату.

Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт господарювання (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язків.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Станом на момент розгляду справи, відповідач не сплатив 30000,00 грн. заборгованості та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би підтверджував сплату заборгованості за договором у сумі 30000,00 грн., суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 30000,00 грн. заборгованості, правомірні та обґрунтовані, такі, що не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно статям 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

Відповідно до пункту 4.5 за недотримання строків сплати зазначених в п. 3.3 Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення за кожний день прострочення.

У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 06.05.19р., позивач вказав про те, що під час укладання договору була допущена орфографічна помилка по застосуванні пені, оскільки в договорі взагалі відсутній пункт 3.3. Ціна та умови оплати зазначені в пунктах 2.1, 2.2.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконане.

Судом здійснено перерахунок суми пені та встановлено, що позивачем здійснено розрахунок пені за період здійснено понад шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконане.

Після здійсненої судом перевірки строку нарахування пені, суд приходить до висновку про те, що задоволенню підлягає сума пені в розмірі 5385,21 грн.

В частині стягнення пені в сумі 355,06 грн. суд не вбачає підстав для її задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 509, 598, 612, Цивільного кодексу України; ст.ст. 173, 174, 179, 193, 197 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України (62570, обл. Харківська, Вовчанський район, с. Гонтарівка, вул. Дмитрівська, 102, ) на користь Інституту ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України (03151, м. Київ, вул. Донецька, 30, ) заборгованість за договором в сумі 30000,00 грн., пеню в сумі 5385,21 грн., судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення пені в сумі 355,06 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення підписано 03.06.19р.

Суддя Л.В. Шарко