ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року Справа № 926/205/19

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Байталюка В. Д., при секретарці судового засідання Боштан У. Г., розглянув матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпол Інвест»

про визнання протиправною бездіяльність ТОВ «Укрпол Інвест» та зобов`язання вчинити дії

представники сторін не з`явились

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И :

Дімітров Костадін Георгієв звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпол Інвест» про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу повідомлення про вартість частки учасника внаслідок виходу останнього з товариства з обґрунтованим розрахунком та копіями документів, необхідних для розрахунку, а також про зобов`язання відповідача надати позивачу повідомлення про вартість частки учасника внаслідок виходу останнього з товариства з обґрунтованим розрахунком та копіями документів, необхідних для розрахунку, а також належним чином завірені копії документів фінансово-господарської діяльності відповідача за період з 05.06.2016 по 01.08.2018, а саме: «Баланс» (звіт про фінансовий стан)»; «Звіт про фінансові результати» (звіт про сукупний дохід); «Звіт про рух грошових коштів»; «Звіт про власний капітал»; довідку про наявність та рух основних засобів (за кожний місяць вказаного періоду); довідку про дебіторську та кредиторську заборгованості (за кожний місяць вказаного періоду); довідку про наявність та рух товарних запасів (за кожний місяць вказаного періоду); довідку про наявність незавершеного виробництва та готової продукції (за кожний місяць вказаного періоду); копії укладених договорів оренди майна (як тих, що втратили чинність, так й тих, що діють).

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у відповідності до рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпол Інвест», оформлених протоколом № 2 від 07.09.2018, позивач вийшов з числа учасників вказаного товариства на підставі власної заяви. Однак, відповідач в порушення вимог частини шостої статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» не одержав від відповідача передбаченого вказаною статтею Закону повідомлення з розрахунком вартості частки позивача та її документального підтвердження.

Ухвалою суду від 05.02.2019 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 26.02.2019, зобов`язано відповідача надати письмовий відзив на позов та повідомлено сторін про дату, час та місце розгляду справи.

29.03.2019, через канцелярію Господарського суду Чернівецької області, від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 1199) в якому зазначається, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

12.04.2019, через канцелярію Господарського суду Чернівецької області, від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 1639) в якому зазначається, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

02.05.2019, представником позивача, подано відповідь на відзив (вх. № 1589) в якому зазначається, що доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими.

Підготовче засідання ухвалами суду неодноразово відкладалось. Востаннє, ухвалою суду від 02.04.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 02.05.2019.

У судовому засіданні, 02.05.2019, оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 06.05.2019.

06.05.2019, через канцелярію Господарського суду Чернівецької області, представником позивача подано заяву (вх. № 1633) про уточнення позовних вимог у змісті якої позивач просить суд вважати позовні вимоги наступними:

- визнати протиправною бездіяльність ТОВ «Укрпол Інвест» щодо ненадання ОСОБА_1 повідомлення про вартість частки учасника внаслідок виходу останнього з товариства з обґрунтованим розрахунком та копіями документів, необхідних для розрахунку;

- зобов`язати ТОВ «Укрпол Інвест» надати ОСОБА_1 повідомлення про вартість частки учасника внаслідок виходу останнього з товариства з обґрунтованим розрахунком та копіями документів, необхідних для розрахунку, а також належним чином завірені копії документів фінансово-господарської діяльності ТОВ «Укрпол Інвест» за період з 05.06.2016 по 01.08.2018, а саме: звіти суб`єкта малого підприємництва за 1 півріччя та 9 місяців 2016 року, а також за 2016 рік, за 1 квартал, 1 півріччя, 9 місяців 2017 року, за 1 квартал, 1 півріччя та 9 місяців 2018 року; довідку про наявність та рух основних засобів (за кожний місяць вказаного періоду); довідку про дебіторську та кредиторську заборгованість (за кожний місяць вказаного періоду); довідку про наявність та рух товарних (виробничих) запасів (за кожний місяць вказаного періоду); довідку про наявність незавершеного виробництва та готової продукції (за кожний місяць вказаного періоду); копії укладених договорів оренди майна (як таких, що втратили чинність, так й тих, що діють.

У судовому засіданні, 06.05.2019, представник позивача наполягав на задоволені заяви (вх. № 1633) про уточнення позовних вимог.

Ухвалою суду від 06.05.2019 заяву позивача про уточнення позовних вимог прийнято до розгляду, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27 травня 2019 року.

Сторони явку своїх представників у судове засідання не забезпечили.

До початку судового засідання від представника позивача надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні в Тернопільській обласній клінічній університетській лікарні. Однак, жодних доказів про перебування представника позивача на стаціонарному лікуванні до заяви не додано. У зв`язку з цим суд відзначає, що позивач не забезпечив явку свого представника у судове засідання без поважних причин.

З приводу повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини одинадцятої статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною четвертою статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини першої статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвалу від 06.05.2019 про повідомлення було скеровано на адресу відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 59233, Чернівецька область, Вижницький район, селище міського типу Берегомет, вулиця Центральна, будинок 85.

Судова кореспонденція була вручена адресату, що підтверджується даними з офіційного сайту публічного акціонерного товариства «Укрпошта».

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини першої статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

До того ж, відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами першою та другою статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина перша статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач також мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою суду від 06.05.2019 та з попередніми судовими рішеннями по справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Наразі, з огляду на неявку учасників судового процесу, суд зазначає наступне.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (частина перша статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Пунктом 1 частини третьої статті 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу за відсутності учасника справи, якого було належним чином повідомлено про судове засідання, та яким не було повідомлено про причини неявки.

Згідно частини першої статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004 Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Одночасно, застосовуючи відповідно до частини першої статті 11 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Отже, за висновками суду, неявка представників сторін не перешкоджає розгляду спору у судовому засіданні 27.05.2019.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В :

17 червня 2018 року набрав чинності Закон України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» згідно його пункту 1 глави VIII «Прикінцеві та перехідні положення» (17.03.2018 - публікація в офіційному виданні Голос України № 50).

Судом встановлено, що 01.08.2018 позивач надіслав відповідачу нотаріально засвідчену заяву від 11.06.2018 про вихід зі складу учасників товариства. Дану заяву відповідач отримав 08.08.2018, що підтверджується даними з офіційного сайту публічного акціонерного товариства «Укрпошта».

Отже, до спірних правовідносин застосовуються положення Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (далі - Закон). Тому, посилання позивача на норми Закону України «Про господарські товариства» та постанову Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.10.2008 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» суд вважає безпідставними.

Порядок виходу учасника з товариства регулюється статтею 24 Закону відповідно до норм якої учасник товариства, частка якого у статутному капіталі товариства становить менше 50 відсотків, може вийти з товариства у будь-який час без згоди інших учасників.

Учасник товариства, частка якого у статутному капіталі товариства становить 50 або більше відсотків, може вийти з товариства за згодою інших учасників.

Рішення щодо надання згоди на вихід учасника з товариства може бути прийнято протягом одного місяця з дня подання учасником заяви, якщо інший строк не передбачений статутом.

Якщо для виходу учасника необхідна згода інших учасників товариства, він може вийти з товариства протягом одного місяця з дня надання такої згоди останнім учасником, якщо менший строк не визначений такою згодою.

Учасник вважається таким, що вийшов з товариства, з дня державної реєстрації його виходу. Вихід учасника з товариства, внаслідок якого у товаристві не залишиться жодного учасника, забороняється.

Не пізніше 30 днів з дня, коли товариство дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, воно зобов`язане повідомити такому колишньому учаснику вартість його частки, надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку. Вартість частки учасника визначається станом на день, що передував дню подання учасником відповідної заяви у порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Товариство зобов`язане протягом одного року з дня, коли воно дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, виплатити такому колишньому учаснику вартість його частки. Статутом товариства, що діє на момент виходу учасника, може встановлюватися інший строк для здійснення такої виплати.

Вартість частки учасника визначається виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників товариства пропорційно до розміру частки такого учасника.

За погодженням учасника товариства, який вийшов, та товариства зобов`язання зі сплати грошових коштів може бути замінено зобов`язанням із передачі іншого майна.

Товариство виплачує учаснику, який вийшов з товариства, вартість його частки або передає майно лише пропорційно до розміру оплаченої частини частки такого учасника.

Товариство зобов`язане надавати учаснику, який вийшов з товариства, доступ до документів фінансової звітності, інших документів, необхідних для визначення вартості його частки.

Статутом товариства можуть бути передбачені інші строк, порядок, розмір та спосіб проведення розрахунків з учасником, що виходить з товариства, а також порядок вибору суб`єкта оціночної діяльності. Відповідні положення можуть бути внесені до статуту, змінені або виключені з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства.

Положення частин восьмої - одинадцятої цієї статті застосовуються також до відносин щодо наслідків прийняття загальними зборами учасників рішення про виключення учасника з товариства. Не пізніше 30 днів з дня прийняття загальними зборами учасників такого рішення товариство зобов`язане повідомити колишньому учаснику (його спадкоємцю, правонаступнику) вартість його частки. Вартість частки визначається станом на день, що передував дню прийняття загальними зборами учасників рішення про виключення учасника з товариства.

Правила цієї статті застосовуються також до відносин щодо виходу з товариства спадкоємця чи правонаступника учасника.

Отже, Законом визначено 2 види виходу з товариства залежно від розміру частки учасника в статутному капіталі товариства:

1. Без згоди інших учасників, якщо частка учасника у статутному капіталі товариства становить менше 50 відсотків.

2. Обов`язковою згодою інших учасників, якщо частка такого учасника у статутному капіталі товариства становить 50 або більше відсотків.

Як вірно зазначає представник відповідача у першому випадку Закон не вимагає ані скликання та проведення загальних зборів для прийняття відповідного рішення про вихід, ані внесення змін до статуту товариства.

Вказана інформація відображується виключно в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Для державної реєстрації виходу сам учасник, який виходить з товариства, подає державному реєстратору заяву про вихід з товариства, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально (частина п`ята статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»)

Одночасно з реєстрацією виходу державний реєстратор вносить запис про зменшення розміру статутного капіталу на розмір відповідної частки у статутному капіталі. У день реєстрації реєстратор надсилає товариству та іншим учасникам виписку за результатами реєстрації виходу.

Однак, в матеріалах справи вказані докази відсутні.

Стосовно учасника, частка якого у статутному капіталі товариства становить 50 або більше відсотків, то вказане положення є імперативним, тобто учасники не можуть на власний розсуд установити в статуті інше.

Частина третя статті 24 Закону визначає, що для отримання такої згоди учасник, який має намір вийти, подає іншим учасникам відповідну заяву. Після подання такої заяви протягом місяця кожен учасник приймає рішення щодо надання згоди на вихід цього учасника з товариства, при цьому вказаний строк (один місяць) може бути змінено за згодою учасників шляхом встановлення іншого строку в статуті товариства.

Вказаною частиною статті 24 Закону чітко визначено, що право на вихід виникає лише після надання згоди іншими учасниками, інше Законом не передбачено, та учасникам не дозволено врегулювати це питання самостійно у статуті.

Щодо форми такої згоди, то згідно з частиною п`ятою статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» для проведення реєстраційної дії про вихід учасника подається, зокрема, згода інших учасників (за її необхідності відповідно до закону), справжність підписів на якій має бути нотаріально засвідчена. Отже, форма згоди інших учасників - нотаріальна.

Однак, в матеріалах справи вказані докази відсутні, а наявне рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпол Інвест», оформлене протоколом № 2 від 07.09.2018 не є згодою інших учасників товариства, оскільки їх підписи не засвідчені нотаріально.

Для державної реєстрації виходу, що є необхідною умовою виходу з товариства, оскільки, як було зазначено вище, учасник вважається таким, що вийшов з товариства, з дня державної реєстрації його виходу, такий учасник (його представник, правонаступник, спадкоємець) подає реєстратору такі документи (частина п`ята статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»):

- заяву про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу;

- документ про сплату адміністративного збору;

- заяву про вихід з товариства, справжність підпису на якій засвідчено нотаріально;

- згоду інших учасників (якщо її наявність вимагається відповідно до закону), справжність підписів на якій засвідчується нотаріально.

У день проведення державної реєстрації змін до відомостей Єдиного державного реєстру суб`єкт державної реєстрації повинен видати (надіслати поштовим відправленням з описом вкладення) виписку з Єдиного державного реєстру заявнику, товариству, особам, які були зазначені в цьому реєстрі як учасники товариства до проведення реєстраційної дії. Якщо суб`єкту державної реєстрації відома електронна пошта осіб, яким надсилається ця виписка, він у той самий день додатково надсилає копію виписки зазначеним особам електронною поштою (частина четверта статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»).

Частина шоста статті 24 Закону на яку посилається позивач у своєму позові закріплює, що не пізніше 30 днів з дня, коли товариство дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, воно зобов`язане повідомити такому колишньому учаснику вартість його частки, надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку.

Тобто, Законом встановлений обов`язок товариства повідомити про вартість частки та надати її обґрунтований розрахунок тільки учаснику, який вже вийшов з товариства.

Щодо визначення «дня, коли товариство дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника» - день отримання товариством оригіналу виписки від суб`єкта державної реєстрації або день отримання товариством копії виписки електронною поштою, - залежно від того, який день настав раніше. Якщо товариство не отримало ні оригіналу, ні копії виписки, але вказані документи були надіслані суб`єктом державної реєстрації, а не були отримані з вини товариства, то вказаним днем потрібно вважати день, у який не відбулася доставка відправлення, оскільки саме в цей день товариство мало дізнатися про зміни.

Отже, проаналізувавши матеріали справи суд дійшов висновку, що позивач передчасно звернувся з даним позовом до відповідача, в свою чергу не вчинивши дій, передбачених статтею 24 Закону та статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». А тому, станом на день винесення даного судового рішення позивач є учасником товариства із розміром внеску до статутного фонду 2240000.00 грн., що також підтверджується відомостями з офіційного веб-порталу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Водночас, суд звертає увагу позивача, що відповідно до статті 43 Закону та статті 14 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» останній, як учасник товариства вправі отримати всю необхідну фінансову звітність товариства у визначеному законодавством та установчими документами товариства порядку.

Інших доказів, які б підтверджували протиправну бездіяльність відповідача суду не надано.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору при відмові у позові покладаються на позивача.

Керуючись статтями 130, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпол Інвест» про визнання протиправною бездіяльність ТОВ «Укрпол Інвест» та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення (якщо оголошено вступну та резолютивну частини рішення - з дня складання повного судового рішення).

Повне рішення складено 05.06.2019.

Суддя В. Байталюк

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/