ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

"21" травня 2019 р. Справа№ 911/2355/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.,

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 21.05.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Делта транс"

про забезпечення позову

у справі 911/2355/18 (суддя Мальована Л .Я.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Делта транс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тендертрейдбуд"

про стягнення 3 864 527, 43 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 08.02.2019 у справі № 911/2355/18 позов задоволено повністю.

На підставі рішення суду з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тендертрейдбуд" підлягає стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Делта Транс" 2 000 000 грн. 00 коп. попередньої оплати за непоставлений товар, 1 264 527 грн. 43 коп. пені, 300 000 грн. 00 коп. штрафу, 300 000 грн. 00 коп. проценти за користування чужими коштами, 57 967 грн. 92 коп. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Тендертрейдбуд" звернулося до суду з апеляційною скаргою, просить суд оскаржуване рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову повністю.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2019 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Тищенко А.І., судді Михальська Ю.Б., Скрипка І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2019 відкрито провадження у справі № 911/2355/18, справу призначено до розгляду на 14.05.2019.

Ухвалою від 14.05.2019 оголошено перерву в судовому засіданні до 21.05.2019.

В судовому засіданні 21.05.2019 представник позивача підтримав, подану через канцелярію суду заяву про забезпечення позову (вх.. №09.1-11/1986/19 від 22.04.2019), просив її задовольнити, забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ «ТЕНДЕРТРЕЙДБУД», що знаходяться (обліковуються) на усіх банківських (поточних, розрахункових, інших) рахунках в усіх банківських та інших кредитно-фінансових установах, в межах 3 922495,35 грн.

Розглянувши дану заяву про забезпечення позову, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 137 цього Кодексу , заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Крім того, навіть маючи докази, які свідчать про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання майбутнього рішення суду, позивачеві необхідно переконати суд в тому, що його доводи щодо вжиття заходів забезпечення позову та обраний ним спосіб такого забезпечення є розумними, обґрунтованими, адекватними та співмірними.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Поряд з викладеним, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 13, 15, 74 ГПК України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), господарський суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, зокрема у вигляді арешту грошових коштів або майна відповідача з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді арешту тощо) права цього учасника (відповідача), а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову у разі, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом (правова позиція, викладена в пункті 15 постанови Верховного суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18).

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання.

Колегія суддів дійшла висновку щодо відмови у задоволенні заяви ТОВ «Делта Транс» про забезпечення позову, з огляду на таке.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що, відповідач протягом двох років незважаючи на отримання листів-претензій від позивача, жодних дій спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань за договором поставки не здійснює, про будь-які відомості щодо неможливості виконання взятих на себе зобов`язань, позивачу не повідомляє та взагалі в односторонньому порядку відмовився від виконання своїх зобов`язань перед позивачем і повністю ігнорує законні вимоги останнього щодо повернення грошових коштів в розмірі 2 000 000,00 грн., які були сплачені позивачем в якості попередньої оплати за товар у відповідності до вимог п.п. 2.1, 3.5, 5.1 договору.

За доводами позивача, після постановлення Господарським судом Київської області ухвали від 29.10.2018 про відкриття провадження в даній справі, відповідач вчинив ряд правочинів, внаслідок яких нерухоме майно, що перебувало у приватній власності відповідача, та за рахунок якого позивач у разі задоволення даного позову, мав реальну можливість стягнути наявну заборгованості, було передано в іпотеку Акціонерному товариству «МЕГАБАНК».

Так, відповідно до інформації отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, позивачу стало відомо, що 15.11.2018 Відповідач уклав з АТ «МЕГАБАНК» Генеральний договір на здійснення кредитних операцій № ГД-10-26/2018 в розмірі 5 000 000,00 грн. і в якості забезпечення виконання основного зобов`язання за вказаним договором відповідачем шляхом укладення Іпотечного договору № 861 від 15.11.2018 було передано в іпотеку АТ «МЕГАБАНК» все нерухоме майно, що перебувало у власності відповідача, а саме:

- земельну ділянку, розташовану за адресою: Київська область, м. Обухів, вул. Шевченка, земельна ділянка 2, кадастровий номер :01:002:0206 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 116);

- житловий будинок, розташований за адресою: Київська область, м. Обухів, вул. Шевченка, будинок 2/17 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 16);

- квартиру, розташовану за адресою: Київська область, м. Бровари, вул . Чубинського Павла, буд. З , квартира №178 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6) (разом надалі у тексті - Майно).

Враховуючи вказані фактичні обставини, у позивача виникли обґрунтовані підстави стверджувати, що дізнавшись про наявність на розгляді в Господарському суді Київської області даної позовної заяви, відповідач, з метою істотного ускладнення виконання рішення суду та унеможливлення його примусового виконання виконавчою службою шляхом стягнення заборгованості за рахунок вищезазначеного майна, умисно уклав із АТ «МЕГАБАНК» вказані договори та передав майно в іпотеку останньому. внаслідок чого, майно за рахунок якого позивач мав можливість відновити свої порушенні права у разі задоволення судом даного господарського позову, може вибути із власності відповідача.

На думку позивача, вказані правочини були вчиненні відповідачем виключно з метою укладення ряду інших сумнівних правочинів за якими вказане майно «де-юре» вибуде із власності відповідача і перейде у власність інших «підконтрольних» відповідачу юридичних або фізичних осіб, проте «де-факто» продовжить перебувати у користуванні відповідача.

Водночас, внаслідок укладення вищезазначених правочинів, на момент виконання рішення у даній справі, відповідач внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору, може не мати коштів на рахунку у достатньому обсязі, який забезпечить виконання рішення суду та відшкодування судових витрат по сплаті судового збору та інших судових витрат у даній справі.

Таким чином, позивач вважає, що за наявності вищевикладених обставин, сам факт звернення останнього до суду із вищезазначеним господарським позовом без вжиття до відповідача певних заходів із його забезпечення, передбачених ст. 137 ГПК України, неодмінно істотно ускладнить та/або унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав позивача за захистом яких він звернувся або взагалі унеможливить виконання рішення Господарського суду Київської області від 08.02.2019 у разі набрання ним законної сили.

Однак, судова колегія вважає вищевказані доводи позивача необґрунтованими.

Так, статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Посилання заявника на те, що відповідач вчинив ряд правочинів внаслідок яких нерухоме майно, що перебувало у приватній власності відповідача, та за рахунок якого позивач у разі задоволення даного позову, мав реальну можливість стягнути наявну заборгованості, було передано в іпотеку Акціонерному товариству «МЕГАБАНК», не вказують на неможливість виконання рішення суду у даній справі та не можуть бути підставою для вжиття заходів до забезпечення позову.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання.

Зі змісту заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛТА ТРАНС» реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається. Доводи представника заявника в обґрунтування забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях.

Крім того, предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача 2 000 000 грн. 00 коп. попередньої оплати за непоставлений товар, 1 264 527 грн. 43 коп. пені, 300 000 грн. 00 коп. штрафу, 300 000 грн. 00 коп. проценти за користування чужими коштами.

Отже, сума, заявлена позивачем до стягнення з відповідача у справі №911/2355/18, складає близько 50% зі штрафних санкцій, процентів за користування чужими грошовими коштами, нарахованих за невиконання відповідачем відповідних умов договору поставки.

Розмір заявлених до стягнення з відповідача штрафних санкцій, а також процентів за користування чужими грошовими коштами підлягає встановленню відповідно до наданих доказів під час вирішення справи по суті, а тому застосування заходів забезпечення на суму позову наразі є передчасним.

З огляду на викладене, у задоволенні заяви ТОВ «ДЕЛТА ТРАНС» про забезпечення позову у даній справі слід відмовити у повному обсязі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛТА ТАРНС" про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст ухвали складено: 04.06.2019.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б.Михальська

І.М. Скрипка