ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2912/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Будішевської Л.О., Мишкіної М.А.,

при секретарі судового засідання Станковій І.М.,

за участю представників:

від Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" Невідомий О.М.,

від Служби автомобільних доріг в Одеській області участі не брали,

від Дочірнього підприємства "Одеський Облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" участі не брали,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування"

на рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2019, прийняте суддею Цісельським О.В., м. Одеса, повний текст складено 01.04.2019,

у справі №916/2912/18

за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування"

до відповідачів:

-Служби автомобільних доріг в Одеській області;

-Дочірнього підприємства "Одеський Облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про стягнення 421 115,33 грн

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 р. Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" звернулось з позовом до Служби автомобільних доріг в Одеській області та Дочірнього підприємства "Одеський Облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 421115,33 грн відшкодування шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) за участю застрахованого позивачем транспортного засобу, яка сталася на 68 км автомобільної дороги Р-75 Контрольно-пропускний пункт "Тимкове"-Балта-Первомайськ-Доманівка-Олександрівка у зв`язку з незадовільним станом дорожнього покриття та відсутністю на вказаній ділянці дороги будь-яких заходів організації дорожнього руху, Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" як страховиком було відшкодовано страхувальнику вартість ремонту транспортного засобу, що і стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про відшкодування майнової шкоди.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 02.01.2019 відкрито провадження у справі №916/2912/18.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.03.2019 у справі №916/2912/18 (суддя Цісельський О.В.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Судове рішення мотивоване тим, що постановою Любашівського районного суду Одеської області від 14.03.2018 у справі №507/274/18, яка набрала законної сили, водія застрахованого позивачем транспортного засобу визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при цьому зазначеним рішенням встановлено, що причиною пошкодження транспортного засобу є порушення водієм вказаного автомобіля Правил дорожнього руху, оскільки останній не обрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та здійснив з`їзд в кювет, внаслідок чого автомобіль перевернувся та отримав механічні пошкодження, тому місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що Любашівським районним судом Одеської області встановлено причинно-наслідковий зв`язок між порушенням водієм Правил дорожнього руху та настанням ДТП, в результаті якої було пошкоджено застрахований транспортний засіб. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що складена 06.04.2018 постанова про притягнення до адміністративної відповідальності начальника філії "Любашівська дорожня експлуатаційна дільниця" Дочірнього підприємства "Одеський Облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" за частиною першою статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є належним доказом того, що ДТП сталася з вини відповідачів, тобто внаслідок потрапляння застрахованого автомобілю у вибоїну, оскільки вказану постанову було винесено не в процесі оформлення ДТП 23.02.2018, а через півтора місяці за результатами проведеного за скаргою власника застрахованого автомобіля огляду 68 км автомобільної дороги Р-75 Контрольно-пропускний пункт "Тимкове"-Балта-Первомайськ-Доманівка-Олександрівка.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2019 у справі №916/2912/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник зазначає про те, що місцевий господарський суд при прийнятті рішення дійшов помилкового висновку стосовно відсутності вини відповідачів у настанні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено застрахований автомобіль, оскільки під час розгляду справи №507/274/18 Любашівським районним судом Одеської області надавалась оцінка виключно діям водія та взагалі не досліджувалася бездіяльність відповідачів. Водночас скаржник наголошує на тому, що притягнення водія застрахованого автомобіля до адміністративної відповідальності та не складання на місці ДТП матеріалів про адміністративне правопорушення відповідачів за статтею 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення не спростовують того факту, що супутньою причиною ДТП стала саме протиправна бездіяльність відповідачів. Апелянт також звертає увагу апеляційного господарського суду на наявність та доведеність ним всіх елементів складу цивільного правопорушення, встановлення яких є необхідною та достатньою передумовою для задоволення позовних вимог про відшкодування шкоди, а саме: протиправної поведінки відповідачів, яка полягала в їх бездіяльності, наявності збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідачів і збитками та вини відповідачів. Крім того, скаржник зауважує, що у резолютивній частині оскаржуваного рішення суд першої інстанції помилково зазначає про обставини, які не стосуються даної справи, зокрема, про те, що заявлені заступником керівника Одеської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Одеської міської ради позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків в сумі 2294509 грн задоволенню судом не підлягають.

У відзиві на апеляційну скаргу №15-1/447 від 10.05.2019 (вх.№1599/19/Д1 від 11.05.2019) Дочірнє підприємство "Одеський Облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" просить залишити скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін. Зокрема, відповідач зазначає про те, що застрахований транспортний засіб було пошкоджено з вини водія, який не обрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив з`їзд в кювет, що встановлено постановою Любашівського районного суду Одеської області від 14.03.2018 у справі №507/274/18, яка набрала законної сили.

Служба автомобільних доріг в Одеській області у відзиві на апеляційну скаргу №01-1317/06 від 20.05.2019 (вх.№1599/19/Д3 від 23.05.2019) зазначає про її безпідставність та необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін. Відповідач наголошує на тому, що єдиною причиною настання ДТП стало порушення водієм застрахованого транспортного засобу Правил дорожнього руху, що і призвело до пошкодження вказаного автомобіля.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів Будішевської Л.О., Мишкіної М.А. від 25.04.2019 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження та в подальшому ухвалою від 13.05.2019 розгляд справи призначено на 29.05.2019 о 10:00.

У судовому засіданні 29.05.2019 представник Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" апеляційну скаргу підтримав; представники Служби автомобільних доріг в Одеській області та Дочірнього підприємства "Одеський Облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" участі не брали, хоча були належним чином сповіщені про час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи (а.с.218, 220).

В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Місцевим господарським судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль Toyota Land Cruiser 200, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником вказаного автомобіля є Фермерське господарство "Гранат".

18.12.2017 між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" ("Страховик") та Фермерським господарством "Гранат" ("Страхувальник") укладено договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU №10428 (далі договір CLAU №10428 від 18.12.2017), відповідно до пункту 2.1 якого Страховик застрахував майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом Toyota Land Cruiser 200, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Пунктом 1.3 договору CLAU №10428 від 18.12.2017 передбачено, що за цим договором Страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в порядку і на умовах, визначених цим договором, а Страхувальник зобов`язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

23.02.2018 на 68 км автомобільної дороги Р-75 Контрольно пропускний пункт "Тимкове"-Балта-Первомайськ-Доманівка-Олександрівка сталася ДТП, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Toyota Land Cruiser 200, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 Дмитро Анатолійович, про що свідчать наявні у матеріалах справи письмові пояснення останнього від 23.02.2018 та додаток до протоколу про адміністративне правопорушення "Схема місця ДТП, яка сталася 23.02.2018 о 21:35 на 68 км автомобільної дороги Р-75".

Постановою Любашівського районного суду Одеської області від 14.03.2018 у справі №507/274/18, яка набрала законної сили 26.03.2018, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зазначеною постановою також встановлено, що ОСОБА_2 23.02.2018 о 21:35 на автошляху Контрольно-пропускний пункт "Тимкове"-Балта-Криве Озеро, керуючи автомобілем Toyota Land Cruiser 200, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не обрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та здійснив з`їзд в кювет, внаслідок чого автомобіль перевернувся та отримав механічні пошкодження. ОСОБА_2 у судовому засіданні 14.03.2018 свою вину визнав повністю, при цьому вина останнього у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується також і матеріалами справи №507/274/18, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД№368606 від 23.02.2018, підписаним, зокрема, Артеменком Д.А ОСОБА_3 , схемою місця ДТП від 23.02.2018 та поясненнями ОСОБА_2

21.06.2018 Фермерське господарство "Гранат" звернулось до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" з заявою про виплату страхового відшкодування за договором CLAU №10428 від 18.12.2017 у зв`язку зі страховим випадком, що стався 23.02.2018 з автомобілем Toyota Land Cruiser 200, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якій просило перерахувати визначену звітом №23/18 від 21.05.2018 суму страхового відшкодування.

Згідно зі звітом №23/18 від 21.05.2018 про оцінку колісного транспортного засобу - автомобіля Toyota Land Cruiser 200, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеним суб`єктом оціночної діяльності Вітвіцьким Ігорем Івановичем, вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 840230,66 грн.

В подальшому 05.07.2018 Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" було складено страховий акт №1859, відповідно до якого ДТП, що сталася 23.02.2018, визнана страховим випадком та вирішено виплатити Страхувальнику страхове відшкодування у сумі 842230,66 грн.

Вищезазначена сума страхового відшкодування була виплачена Фермерському господарству "Гранат" 26.07.2018, що підтверджується платіжним дорученням №6208.

З матеріалів справи також вбачається, що Фермерське господарство "Гранат" звернулося до начальника Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області зі скаргою б/н від 05.04.2018 на дії (бездіяльність) інспектора СРПП №1 Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції Дорошевського І.В., в якій зазначило про те, що під час оформлення матеріалів адміністративного правопорушення за результатами ДТП, що сталася 23.02.2018 на 68 км автомобільної дороги Р-75 Контрольно-пропускний пункт "Тимкове"-Балта-Первомайськ-Доманівка-Олександрівка, водій автомобіля Toyota Land Cruiser 200, державний номер НОМЕР_2 , Артеменко ОСОБА_4 . звертав увагу працівників поліції на велику вибоїну на дорозі та на відсутність будь-яких технічних засобів організації дорожнього руху (попереджувальних дорожніх знаків, огороджень тощо), які і стали першопричиною даної ДТП, проте майже всі зауваження та уточнення останнього були проігноровані інспектором. Водночас за результатами розгляду вказаної скарги Фермерське господарство "Гранат" просило встановити особу, відповідальну за порушення правил, норм і стандартів при утриманні ділянки на 68 км автомобільної дороги Р-75 Контрольно-пропускний пункт "Тимкове"-Балта-Первомайськ-Доманівка-Олександрівка, та скласти відносно такої особи протокол про адміністративне правопорушення за статтею 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За результатами розгляду вищезазначеної скарги Фермерського господарства "Гранат" б/н від 05.04.2018 Любашівське ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області надало відповідь №41/3/8902 від 06.04.2018, в якій повідомило про те, що 06.04.2018 інспектором СРПП №3 Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Лисенком ОСОБА_5 . за участі начальника філії "Любашівська дорожня експлуатаційна дільниця" Дочірнього підприємства "Одеський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" ОСОБА_6 проведено обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, на якій трапилася ДТП, під час якого було встановлено, що вказана ділянка дороги знаходиться в незадовільному стані, а саме: має чисельну ямковість, значне пошкодження дорожнього покриття довкола технологічного отвору ("водостоку"), відсутня дорожня розмітка та будь-які заходи організації дорожнього руху (дорожні знаки), тому за результатами проведеного огляду стосовно начальника філії "Любашівська дорожня експлуатаційна дільниця" Дочірнього підприємства "Одеський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" Ліщука ОСОБА_7 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та видано останньому припис на усунення виявлених недоліків.

Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення солідарно зі Служби автомобільних доріг в Одеській області та Дочірнього підприємства "Одеський Облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" 421115,33 грн шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що причиною пошкодження застрахованого транспортного засобу є порушення водієм вказаного автомобіля Правил дорожнього руху, а не протиправна бездіяльність відповідачів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Положеннями статті 173 Господарського кодексу встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, що визначено статтею 175 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

В силу частини першої статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно з приписами статей 8, 9 Закону України "Про страхування" страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

За положеннями частин четвертої і вісімнадцятої статті 9 Закону України "Про страхування" розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством, а франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно зі статтею 27 Закону України Про страхування та статтею 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

При цьому колегією суддів враховується, що рішення про наявність або відсутність підстав для задоволення вимоги страховика про відшкодування мусить ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, тому такі спори мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка (або порушення зобов`язання); шкідливий результат такої поведінки (шкода); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Водночас колегією суддів враховується наступне.

В силу частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення.

Саме така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №917/1345/17.

Постановою Любашівського районного суду Одеської області від 14.03.2018 у справі №507/274/18, яка набрала законної сили 26.03.2018, водія застрахованого транспортного засобу - ОСОБА_2 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому у мотивувальній частині вказаного рішення судом зазначено про те, що ОСОБА_2 23.02.2018 о 21:35 на автошляху Контрольно пропускний пункт "Тимкове"-Балта-Криве Озеро, керуючи автомобілем Toyota Land Cruiser 200, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не обрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та здійснив з`їзд в кювет, внаслідок чого автомобіль перевернувся та отримав механічні пошкодження. ОСОБА_2 у судовому засіданні 14.03.2018 свою вину визнав повністю, при цьому вина останнього у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується також і матеріалами справи №507/274/18, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД№368606 від 23.02.2018, підписаним, зокрема, Артеменком Д.А., схемою місця ДТП від 23.02.2018 та поясненнями ОСОБА_2 .

Таким чином, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що Любашівським районним судом Одеської області встановлено вину ОСОБА_2 та причинно-наслідковий зв`язок між порушенням водієм Правил дорожнього руху та настанням ДТП, в результаті якої було пошкоджено застрахований транспортний засіб.

При цьому колегією суддів критично оцінюються доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідачі є особами, відповідальними за завдані збитки, з огляду на наступне.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

В силу вимог частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша статті 77 Господарського процесуального кодексу України)

З матеріалів справи вбачається, що 06.04.2018 інспектором СРПП №3 Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Лисенком А.В. за участі начальника філії "Любашівська дорожня експлуатаційна дільниця" Дочірнього підприємства "Одеський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" ОСОБА_6 проведено обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, на якій трапилася ДТП, під час якого було встановлено, що вказана ділянка дороги знаходиться в незадовільному стані, а саме: має чисельну ямковість, значне пошкодження дорожнього покриття довкола технологічного отвору ("водостоку"), відсутня дорожня розмітка та будь-які заходи організації дорожнього руху (дорожні знаки), тому за результатами проведеного огляду стосовно начальника філії "Любашівська дорожня експлуатаційна дільниця" Дочірнього підприємства "Одеський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" Ліщука ОСОБА_7 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та видано останньому припис на усунення виявлених недоліків.

Оцінюючи зазначений доказ, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що складена 06.04.2018 постанова про притягнення до адміністративної відповідальності начальника філії "Любашівська дорожня експлуатаційна дільниця" Дочірнього підприємства "Одеський Облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" за частиною першою статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення не є належним доказом того, що ДТП сталася з вини відповідачів, тобто внаслідок потрапляння застрахованого автомобілю у вибоїну, оскільки вказану постанову було винесено не в процесі оформлення ДТП 23.02.2018, а через півтора місяці в межах розгляду скарги власника застрахованого автомобіля.

Доводи апелянта стосовно того, що під час оформлення матеріалів адміністративного правопорушення за результатами ДТП, що сталася 23.02.2018 на 68 км автомобільної дороги Р-75 Контрольно-пропускний пункт "Тимкове"-Балта-Первомайськ-Доманівка-Олександрівка, водій автомобіля Toyota Land Cruiser 200, державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 звертав увагу працівників поліції на велику вибоїну на дорозі та на відсутність будь-яких технічних засобів організації дорожнього руху (попереджувальних дорожніх знаків, огороджень тощо), які і стали першопричиною даної ДТП, проте зауваження та уточнення останнього були проігноровані інспектором, Південно-західним апеляційним господарським судом до уваги не приймаються, оскільки з постанови Любашівського районного суду Одеської області від 14.03.2018 у справі №507/274/18 вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД№368606 від 23.02.2018 та схема місця ДТП від 23.02.2018 підписані Артеменком ОСОБА_8 , при цьому судом не встановлено наявності будь-яких зауважень водія щодо їх змісту або наявності порушень, допущених інспектором під час їх складання.

Південно-західний апеляційний господарський суд враховує, що дії особи, яка здійснювала оформлення матеріалів ДТП 23.02.2018, незаконними або протиправними не визнані, не зафіксовано жодним доказом і неповноти або необ`єктивності оформлення інспектором СРПП №1 Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області матеріалів цієї ДТП.

Водночас колегія суддів зазначає, що адміністративний протокол є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, який містить дані, що мають значення для правильного вирішення спору, але останній не має юридичної сили встановленого факту вини особи щодо якої він винесений.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.03.2018 року у справі №923/1331/16.

При цьому жодне рішення суду на підтвердження притягнення відповідачів або їх посадових чи службових осіб до адміністративної відповідальності у зв`язку з наявністю їх вини та протиправної бездіяльності, які зумовили настання 23.02.2018 ДТП на 68 км автомобільної дороги Р-75 Контрольно-пропускний пункт "Тимкове"-Балта-Первомайськ-Доманівка-Олександрівка, у матеріалах справи відсутнє та позивачем до суду не надано.

Крім того, колегія суддів також вбачає, що навіть у складеному самим скаржником страховому акті №1859 від 05.07.2018, відповідно до якого ДТП, що сталася 23.02.2018, визнана страховим випадком, в спеціально відведеній графі "Особа, винна в настанні події" позивачем не зазначено про наявність вини жодного з відповідачів, хоча зазначений акт складений вже після отримання відповіді Любашівського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області №41/3/8902 від 06.04.2018 на запит представника страхувальника, що представляє у даній справі інтереси страховика (позивача), стосовно результатів обстеження вулично-шляхової мережі, на якій трапилася ДТП.

Погоджується колегія суддів і з висновком місцевого господарського суду про те, що за час, який сплинув з моменту ДТП до моменту повторного обстеження ділянки шляхової мережі, де сталася ДТП, стан дорожнього покриття міг суттєво змінитися, оскільки ДТП сталася у лютому місяці 2018 року і відповідно до схеми місця ДТП, складеної 23.02.2018, покриття проїзної частини мало засніжений стан, а додаткове обстеження за зверненням позивача №1061 від 05.04.2018 проводилося у квітні місяці 2018 року, тобто майже через півтора місяця.

Враховується апеляційним господарським судом і те, що за результатами обстеження ділянки вулично-шляхової мережі у квітні місяці 2018 року органом МВС України не було встановлено, що причиною ДТП, яка сталася 23.03.2018, був стан дорожнього покриття, а не порушення водієм транспортного засобу ОСОБА_9 . Правил дорожнього руху.

Стосовно доводів апелянта щодо того, що у резолютивній частині оскаржуваного рішення суд першої інстанції помилково зазначає про обставини, які не стосуються даної справи, а саме: про те, що заявлені заступником керівника Одеської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Одеської міської ради позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків в сумі 2294509 грн задоволенню не підлягають, колегія суддів зазначає наступне.

Господарським судом Одеської області в мотивувальній, а не резолютивній частині оскаржуваного рішення дійсно помилково зазначено про те, що заявлені заступником керівника Одеської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Одеської міської ради позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків в сумі 2294509 грн задоволенню не підлягають, між тим зазначене речення беззаперечно є опискою, яка в силу положень статті 243 Господарського процесуального кодексу України може бути виправлена місцевим господарським судом з власної ініціативи або за заявою учасників справи, при цьому помилкове включення до тексту оскаржуваного рішення зазначеного речення не може бути підставою для його скасування, оскільки це не вплинуло на правильність прийнятого судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм матеріального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (пункт 58 рішення Європейського суду з прав людини рішення у справі "Серявін та інші проти України").

Інші доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення Господарським судом Одеської області норм права при ухваленні рішення від 21.03.2019 не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2019 у справі №916/2912/18 - без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 30.05.2019.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя М.А. Мишкіна