номер провадження справи 15/31/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2019 Справа № 908/438/19

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова І.С., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський електро-механічний завод", 49064, м. Дніпро, пр. Сергія Нігояна, буд. 62, оф. 416; адреса для листування 49005, м. Дніпро, вул. Героїв Крут, буд. 15, оф.319

до відповідача Фізичної особи-підприємця Вороніна Віталія Вікторовича, АДРЕСА_1

про стягнення коштів

при секретарі судового засідання Осоцькому Д.І.

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача - Казанцев С.В., адвокат, посвідчення №1194 від 25.01.2018, довіреність №25/01-2 від 25.01.2019;

від відповідача - Сосніна Л.І., адвокат, свідоцтво №344 від 16.07.2001, довіреність №1404 від 13.03.2019.

Суть спору:

25.02.2019 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський електро-механічний завод", м. Дніпро до відповідача Фізичної особи-підприємця Вороніна Віталія Вікторовича, м. Запоріжжя про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 150 000,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на приписи ст. ст. 11, 177, 202, 205, 509, 638, 1212 Цивільного кодексу Країни, ст.ст. 174, 179, 180, 181 Господарського кодексу України, ст.ст. 20, 29, 42, 161- 164, 171, 173, 176 Господарського процесуального кодексу України. При цьому вказує, що згідно усної домовленості на виконання грошового зобов`язання позивачем було перераховану відповідачу кошти в сумі 150 000,00 грн, як оплату за обіцяний контрагентом товар. Однак, відповідачем не було поставлено жодного товару, як і не було належним чином укладено з останнім договору поставки, а тому між сторонами не виникло договірних правовідносин з поставки товарів. Позивач посилається на те, що відповідач набув грошові кошти без достатньої правової підстави і зобов`язаний повернути їх позивачу.

25.02.2019 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Горохову І.С.

Ухвалою суду від 26.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/438/19, присвоєно справі номер провадження 15/31/19. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Судове засідання призначено на 19.03.2019 о/об 11 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 26.02.2019 призначено проведення судового засідання по справі № 908/438/19 на 19.03.2019 об 11 год. 00 хв. в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 19.03.2019 відкладалось підготовче засідання на 08.04.2019 о 10 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 08.04.2019 відкладалось підготовче засідання на 26.04.2019 об 11 год. 00 хв., призначено проведення судового засідання в режимі відео конференції.

Ухвалою суду від 26.04.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу № 908/438/19 до судового розгляду по суті на 17.05.2019 о/об 10 год. 30 хв., призначено проведення судового засідання в режимі відео конференції.

Розгляд справи проводився в режимі відеоконференції та відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався звукозапис судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу системи "Акорд".

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, з підстав зазначених у відзиві на позов від 13.03.2019. Зазначив, що між сторонами з листопада 2017 року по грудень 2018 року фактично існували господарські договірні правовідносини, за якими позивачем регулярно перераховувались кошти на рахунок відповідача за поставлений товар - клапани вхідні та вихідні на загальну суму 931 000,00 грн. Відповідачем передано позивачу товар у кількості 4233 одиниці за ціною 500,00 грн кожна, на загальну суму 2 116 500,00 грн. Відповідачем до відзиву долучено платіжні доручення про перерахування позивачем коштів відповідачу на загальну суму 881 000,00 грн. На думку відповідача, отримані від позивача кошти в сумі 150 000,00 грн не можна вважати безпідставно набутими коштами, а визнання ним відсутності правової підстави для перерахунку коштів за спірний період передчасною. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, просить суд у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровський електро-механічний завод" (позивач) було перераховано на рахунок Фізичної особи-підприємця Вороніна Віталія Вікторовича (відповідач) кошти у розмірі 150 000,00 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями № 1420 від 26.12.2017 на суму 100 000,00 грн та № 1327 від 28.12.2017 на суму 50 000,00 грн, із призначенням платежу: плата за матеріали згідно договору № 1812-1 від 18.12.2017.

Позивач стверджує, що договору № 1812-1 від 18.12.2017, який зазначений у призначенні платежу в платіжних дорученнях, між ним та відповідачем укладено не було, оскільки сторони так і не досягли згоди щодо істотних умов такого договору.

Таким чином, оскільки між сторонами відсутні будь-які договірні зобов`язання, позивач вважає, що відповідач є особою, яка набула грошові кошти у розмірі 150 000, 00 грн. без достатньої правової підстави та зобов`язаний повернути ці кошти позивачу, що і стало підставою для звернення останнього з даним позовом до суду.

Позивач для врегулювання спору в досудовому порядку звернувся до відповідача з досудовою вимогою за вих. № 25/01-1 від 25.01.2019 про повернення безпідставно перерахованих ТОВ "Дніпро електро-механічний завод" грошових коштів в розмірі 150 000,00 грн протягом 7 календарних днів з моменту отримання даної вимоги. Надсилання даної вимоги підтверджується накладною, описом вкладення та фіскальним чеком від 29.01.2019 долученими до матеріалів справи.

Невиконання відповідачем обов`язку щодо повернення безпідставно перерахованих на його розрахунковий рахунок коштів після отримання ним відповідної вимоги стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідачем у своїх запереченнях не спростовано, що договір № 1812-1 від 18.12.2017 між сторонами укладено не було, а помилково перераховані позивачем грошові кошти станом на теперішній час не повернуті.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Таким чином, застосування ст. 1212 Цивільного кодексу України має відбуватись за наявності певних умов та відповідних підстав, що мають бути встановлені судом під час розгляду справи на підставі належних та допустимих доказів у справі.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його у іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.

Стаття 1213 ЦК України визначає, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (ч. 1).

Таким чином, у відповідача виникло зобов`язання повернути безпідставно набуті грошові кошти.

Відповідно до ч. 1. ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема: відновлення становища, яке існувало до порушення (п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом відповідно до ст. 74 ГПК України і не надав до суду доказів, які могли б свідчити про повернення ним на розрахунковий рахунок позивача безпідставно набутих коштів в повному обсязі.

Згідно з ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом положень ст. 1212 Цивільного кодексу України зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави породжується наявністю таких юридичних фактів: 1) особа набула або зберегла у себе майно за рахунок іншої особи; 2) правові підстави для такого набуття (збереження) відсутні або згодом відпали.

Отже, кошти, отримані як оплата за виконання робіт, надання послуг за договором і набуті за наявності правових підстав для цього, не можуть бути витребувані згідно зі ст. 1212 Цивільного кодексу України як безпідставне збагачення.

Судом встановлено, що позивачем було перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 1500 000,00 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями.

З матеріалів справи вбачається, що згідно платіжних доручень грошові кошти були перераховані на рахунок відповідача із зазначенням призначення платежу: плата за матеріали згідно договору № 1812-1 від 18.12.2017.

Водночас, за твердженням позивача, яке не заперечувалось відповідачем, між сторонами не укладався та не підписувався договір № 1812-1 від 18.12.2017, а також станом на час розгляду справи грошові кошти у сумі 150 000,00 грн. відповідачем позивачу не поверталися.

В свою чергу, договір № 1812-1 від 18.12.2017 сторонами до суду не надавався, позивачем пояснено, що він не укладався, в наявних матеріалах справи відсутні докази існування між сторонами зобов`язальних відносин, на виконання яких могли бути перераховані грошові кошти в розмірі 150 000,00 грн. Документального підтвердження виконання будь-яких господарських операцій на суму 150 000,00 грн відповідачем не надано.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Враховуючи приписи наведених норм, надавши оцінку зазначеним вище обставинам, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами викладені позивачем у позові обставини щодо відсутності правових підстав для перерахування позивачем грошових коштів у розмірі 150 000,00 грн.

За таких обставин, суд, на підставі оцінки наявних у справі доказів, дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 1500 000,00 грн безпідставно набутих грошових коштів підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Вороніна Віталія Вікторовича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський електро-механічний завод", 49064, м. Дніпро, пр. Сергія Нігояна, буд. 62, оф. 416; адреса для листування 49005, м. Дніпро, вул. Героїв Крут, буд. 15, оф.319, ідентифікаційний код юридичної особи 38599254) безпідставно набуті кошти в розмірі 150 000,00 грн (сто п`ятдесят тисяч гривень 00 коп). Видати наказ.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Вороніна Віталія Вікторовича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський електро-механічний завод", 49064, м. Дніпро, пр. Сергія Нігояна, буд. 62, оф. 416; адреса для листування 49005, м. Дніпро, вул. Героїв Крут, буд. 15, оф.319, ідентифікаційний код юридичної особи 38599254) судовий збір у розмірі 2250,00 грн (дві тисячі двісті п`ятдесят гривень 00 коп). Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України 27 травня 2019 року.

Суддя І. С. Горохов