СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2019 р. Справа № 913/587/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Сіверін В.І.

при секретарі судового засідання Беккер Т.М.

за участю представників сторін:

позивача Смосюк С.М. (посвідчення №6711/10 від 14.06.2018, довіреність б/н від 08.05.2019);

відповідача не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ (вх.№1296Л/1-43) на рішення господарського суду Луганської області від 19.02.2019 (суддя Косенко Т.В., повний текст рішення складено 01.03.2019) у справі №913/587/18,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ВАГАТ-ТРАНС, м.Куп`янськ, Харківська область,

до Приватного акціонерного товариства Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ, м.Сєвєродонецьк, Луганська область,

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю ВАГАТ - ТРАНС звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Приватного акціонерного товариства Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ про стягнення заборгованості в сумі 1824814,94 грн, у т.ч.:

- за договором №27/УЗ/17-13 від 25.07.2018: основний борг у сумі 828259,42 грн., пеня в сумі 138516,92 грн., інфляційні втрати в сумі 40243,65 грн., 3% річних у сумі 20551,29 грн.;

- за договором №27/УЗ/17-14 від 25.07.2018: основний борг у сумі 658112,56 грн., пеня в сумі 91719,67 грн., інфляційні втрати в сумі 35997,45 грн., 3% річних у сумі 11413,98 грн.

Рішенням господарського суду Луганської області від 19.02.2019 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ВАГАТ - ТРАНС заборгованість у розмірі 1486371,98 грн., пеню в розмірі 229429,04 грн., інфляційні нарахування в сумі 76241,10 грн., 3% річних у розмірі 31787,33 грн., судовий збір у сумі 27357,44 грн., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили. В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить скасувати рішення господарського суду Луганської області від 19.02.2019; прийняти нове, яким повністю відмовити у задоволенні позову ТОВ ВАГАТ-ТРАНС до Приватного акціонерного товариства Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ про стягнення заборгованості за виконані роботи; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що надані позивачем акти виконаних робіт підписані з боку відповідача не уповноваженими особами, відтак у позивача відсутні підстави вимагати сплати коштів на підставі доданих до матеріалів справи актів.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.03.2019 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ на рішення господарського суду Луганської області від 19.02.2019 у справі №913/587/18 залишено без руху з підстав несплати апелянтом судового збору у належному порядку та розмірі. Встановлено апелянту десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.04.2019 апеляційну скаргу повернуто заявнику Приватному акціонерному товариству Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ у зв`язку з тим, що апелянтом не усунуто недоліки апеляційної скарги.

Приватне акціонерне товариство Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ повторно звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Луганської області від 19.02.2019 у справі №913/587/18.

Одночасно з апеляційною скаргою апелянт подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження на рішення господарського суду Луганської області від 19.02.2019 у справі №913/587/18.

Позивач подав заперечення на відкриття апеляційного провадження (вх.№4005 від 18.04.2019 та вх.№4043 від 19.04.2019), в яких просить відмовити у відкритті апеляційного провадження, в яких зазначає, що відповідачу заздалегідь було відомо про несплату ним судового збору, та що ним своєчасно отримана ухвала про залишення апеляційної скарги без руху і жодних складнощів виконати ухвалу суду у відповідача не було. Вважає, що апелянтом не наведено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Крім того, позивач ставить під сумнів надане апелянтом платіжне доручення №38221 від 07.03.2019 на підтвердження перерахування судового збору за подання апеляційної скарги та зазначає про необхідність перевірки судом зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2019 у справі №913/587/18 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий (суддя-доповідач) Тихий П.В., судді Россолов В.В., Гетьман Р.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.05.2019 клопотання Приватного акціонерного товариства Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ про поновлення строку на подання апеляційної скарги задоволено, строк на подання апеляційної скарги поновлено. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ на рішення господарського суду Луганської області від 19.02.2019 у справі №913/587/18 та призначено її до розгляду на 04.06.2019.

14.05.2019 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№4748), в якому він просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2019, у зв`язку з відпусткою судді Россолова В.В., визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В. (суддя-доповідач), суддя Гетьман Р.А., суддя Сіверін В.І.

В судове засідання 04.06.2019 з`явився представник позивача, який заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, однак, наданим йому процесуальним правом не скористався та в судове засідання не з`явився, свого повноважного представника не направив, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю відповідача.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні уповноваженого представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.07.2017 між Приватним акціонерним товариством Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ (замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю ВАГАТ - ТРАНС (виконавець, позивач) укладено договір №27/УЗ/17-13, за умовами п.1.1 якого, замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати роботи по деповському ремонту рухомого складу. Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи згідно з умовами цього договору.

Сума договору визначається по закінченню строку дії договору на підставі актів виконаних робіт, але не більше 4315919 грн. 27 коп. з ПДВ (п.2.1 договору).

Відповідно до п.2.5 договору вартість робіт сплачується замовником виконавцю по факту виконаних робіт на підставі актів виконаних робіт, підписаних уповноваженими представниками сторін протягом 20 робочих днів з моменту їх підписання шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця, зазначений в цьому договорі.

У разі прострочення оплати виконаних робіт замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення (п.4.3.5 договору).

Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до 01.06.2018, а в частині гарантій та взаєморозрахунків до повного їх виконання (п.8.1 договору).

На виконання умов договору №27/УЗ/17-13 від 25.07.2018 позивач виконав для відповідача обумовлені роботи на загальну суму 828259 грн. 42 коп., що підтверджується актами надання послуг, які підписано сторонами та скріплено печатками (а.с. 26 66).

21.06.2018 позивач звернувся до відповідача з претензією №657, в якій вимагав сплатити заборгованість у розмірі 988395 грн. 00 коп. (основна заборгованість 828259 грн. 42 коп., пеня 115262 грн. 03 коп., інфляційні втрати 34467 грн. 34 коп., 3 % річних 10406 грн. 21 коп.) за договором №27/УЗ/17-13 від 25.07.2017. Претензія отримана відповідачем 27.06.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням.

25.07.2017 між Приватним акціонерним товариством Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ (замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю ВАГАТ - ТРАНС (виконавець, позивач) укладено договір №27/УЗ/17-14, за умовами п.1.1 якого, замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати роботи по деповському ремонту рухомого складу. Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи згідно умов цього договору.

Сума договору визначається по закінченню строку дії договору на підставі актів виконаних робіт, але не більше 7555692 грн. 58 коп. з ПДВ (п.2.1 договору).

Відповідно до п.2.5 договору вартість робіт сплачується замовником виконавцю по факту виконаних робіт на підставі актів виконаних робіт, підписаних уповноваженими представниками сторін протягом 20 робочих днів з моменту їх підписання шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця, зазначений в цьому договорі.

У разі прострочення оплати виконаних робіт замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення (п.4.3.5 договору).

Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до 01.06.2018, а в частині гарантій та взаєморозрахунків до повного їх виконання (п.8.1 договору).

На виконання умов договору №27/УЗ/17-14 від 25.07.2018 позивач виконав для відповідача обумовлені роботи на загальну суму 758638 грн. 56 коп., що підтверджується актами надання послуг, які підписано сторонами та скріплено печатками (а.с. 81- 90, 118).

21.06.2018 позивач звернувся до відповідача з претензією №658, в якій вимагав сплатити заборгованість у розмірі 419030 грн. 19 коп. (основна заборгованість 353474 грн. 56 коп., пеня 49554 грн. 51 коп., інфляційні втрати 11530 грн. 98 коп., 3 % річних 4470 грн. 14 коп.) за договором №27/УЗ/17-14 від 25.07.2017. Претензія отримана відповідачем 27.06.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням.

Відповідач виконані позивачем роботи оплатив частково в сумі 100526 грн. 00 коп., що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основної заборгованості, місцевий суд визнав їх доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відмовляючи частково у стягненні інфляційних, річних та пені, місцевий суд вказав що їх розрахунок арифметично невірний, та зробив власний перерахунок.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

За правовою природою укладені договіри є договорами підряду і підпадають під правове регулювання глави 61 (ст.ст. 837-864) Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. (ч.2 ст.837 ЦК України)

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору підряду, є господарськими зобов`язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України).

Судами встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договорами виконав, проте відповідач порушив умови Договорів та не здійснив своєчасну оплату вартості виконаних робіт, допустивши порушення строків розрахунків, що й зумовило звернення позивача до господарського суду з цим позовом.

Враховуючи, що позивачем не надано доказів оплати прийнятих підрядних робіт в розмірі 1486371 грн. 98 коп., суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відносно доводів апелянта про те, що акти мають недоліки, що на думку відповідача, перешкоджає ідентифікувати особу, яка брала участь у господарській операції, що є грубим порушенням ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» судова колегія зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що підписи уповноважених осіб на Актах виконаних робіт (наданих послуг) дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у господарських операціях, а саме директора ТОВ «ВАГАТ-ТРАНС» ОСОБА_1 та директора по МТЗ ПрАТ «ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ» Бєлоусова Є.В., а отже такі документи є первинним для цілей бухгалтерського і податкового обліку.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати виконаних робіт, позивач також просить стягнути з відповідача суму пені за період з 03.01.2018 по 13.01.2019 в сумі 230236 грн. 59 коп.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст.549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Місцевим судом встановлено, що здійснений позивачем розрахунок пені є арифметично невірним та здійснено власний перерахунок, правомірно вказавши, що підлягає задоволенню є пеня за період з 03.01.2018 по 13.11.2018 у сумі 229429 грн. 04 коп.

Також, позивачем заявлені до стягнення 3% річних за період з 03.01.2018 по 13.11.2018 в сумі 31965 грн. 27 коп. та інфляційні втрати за період січень жовтень 2018 року в сумі 76241 грн. 10 коп.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши поданий розрахунок трьох відсотків річних, місцевий суд вказав, що він є арифметично невірним, зробив власний перерахунок, вірно вказавши, що обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню є 3% річних за період з 03.01.2018 по 13.11.2018 у сумі 31787 грн. 33 коп.

Підпунктом 3.2 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань передбачено, що згідно з Законом України Про індексацію грошових доходів населення індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті Урядовий кур`єр. Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України Про інформацію є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Дослідивши поданий розрахунок інфляційних втрат, місцевий суд вказав, що він є арифметично невірним, зробив власний перерахунок, вірно вказавши, що обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню що з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати за період з лютого 2018 року по жовтень 2018 року в сумі 76241 грн. 10 коп.

Доводи Приватного акціонерного товариства Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ, викладені в апеляційній скарзі, позбавлені фактичного правового обґрунтування та спростовуються матеріалами справи.

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені відповідачем, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 19.02.2019 у справі №913/587/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного Суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, через Східний апеляційний господарський суд або безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 05.06.2019.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.І. Сіверін