СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2019 р. Справа № 922/3142/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Лакіза В.В., суддя Плахов О.В.

Секретар судового засідання - Соляник Н.В.

за участю:

від позивача - Чумаченко А.В.

від відповідача (апелянта) - Черкасов О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобіліст 2012", м.Харків (вх. №1311 Х/2)

на рішення Господарського суду Харківської області від 04.02.2019 у справі № 922/3142/18 (суддя Калініченко Н.В.), ухвалене у м.Харкові о 10 годині 35 хвилин (повний текст оскаржуваного рішення складено 11.02.2019)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Афаліна", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобіліст 2012", м. Харків

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

19.11.2018 позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Афаліна", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобіліст 2012", про стягнення заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 11/06 від 11 червня 2018 року у розмірі 638 000,00 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 04.02.2019 позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ "Автомобіліст 2012" на користь ТОВ "Афаліна" заборгованість за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 11/06 від 11 червня 2018 року у розмірі 638000,00 грн. та 9 570,00 грн. судового збору.

Суд першої інстанції, посилаючись на п. 6.1 договору поворотної фінансової допомоги № 11/06 від 11 червня 2018 року та враховуючи направлення позивачем на адресу відповідача вимогу про дострокове повернення коштів, дійшов до висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 638 000,00 грн. доведена наявними в матеріалах справи доказами, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У мотивувальній частині рішення суд першої інстанції зазначив, що ним було оглянуто у судовому засіданні наявні у позивача та відповідача оригінали договору про надання поворотної фінансової допомоги № 11/06 від 11 червня 2018.

ТОВ "Автомобіліст 2012" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення господарського суду Харківської області від 04.02.2019 у справі № 922/3142/18 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт посилається на те, що господарським судом першої інстанції не враховано, що ні копія наданого позивачем до матеріалів справи договору поворотної фінансової допомоги №11/06 від 11.06.2018, ні екземпляр договору відповідача, не містять підписів сторін та печаток підприємств на кожному окремому листі договору, зокрема, щодо спірного п.6.1 також. На думку ТОВ "Автомобіліст 2012", самостійна зміна позивачем суттєвих умов договору, без погодження такої зміни з іншою стороною, не є дійсною та не може створювати права та обов`язки сторін.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що спірний договір є договором позики, до якого повинні застосовуватися положення ЦК України, які регулюють загальні умови виконання зобов`язань, а також положення параграфу 1 глави 71 ЦК України.

ТОВ "Автомобіліст 2012" зазначає, що суд першої інстанції у резолютивній частині рішення не здійснив заходів щодо вжитих у справі заходів забезпечення позову відповідно до ухвали господарського суду Харківської області, що свідчить про порушення ч.7 ст.145 ГПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Афаліна» вважає рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене у відповідності до норм матеріального та процесуального права, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін.

ТОВ «Афаліна» посилається на те, що відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, що саме за редакцією договору, наданою позивачем, між сторонами склалися правовідносини щодо надання поворотної фінансової допомоги за договором №11/06 від 11.06.2018, тобто відповідачем не спростовано належність та дійсність спірного договору. Разом з тим, жодних клопотань про призначення експертизи відповідачем не заявлялося, жодних доказів існування кримінального провадження за фактом підробки документів не надано, доказів існування судових спорів щодо визнання недійсним даного пункту договору в редакції позивача до суду не надано.

Позивач вважає, що доводи апелянта щодо незастосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень ч.1 ст.1049 та ч.2 ст.1050 ЦК України є помилковими, оскільки сторони за договором №11/06 від 11.06.2018, на підставі вільного волевиявлення, погодили його умови та дійшли згоди, що строк повернення фінансової поворотної допомоги складає 12 місяців, а також встановили право позикодавця вимагати дострокового повернення поворотної фінансової допомоги.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2019 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Геза Т.Д., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду 25.04.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобіліст 2012" на рішення господарського суду Харківської області від 04.02.2019 у справі №922/3142/18, розгляд справи призначено на 29.05.2019.

У зв`язку з перебуванням у відпустці на дату призначення справи до розгляду судді - члена колегії Шутенко І.А., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2019 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Геза Т.Д., суддя Лакіза В.В., суддя Плахов О.В.

28.05.2019 на адресу Східного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобіліст 2012" надійшло клопотання про долучення доказу - копії рішення Ленінського районного суду м. Харкова у цивільній справі №642/7064/18 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Афаліна» про поновлення на роботі.

Апелянт посилається на те, що рішення Ленінського районного суду м. Харкова у цивільній справі №642/7064/18 ухвалене лише 14.03.2019, суд першої інстанції, розглядаючи справу №922/3142/18, не міг надати оцінку цим обставинам.

Відповідно до ч.3 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 267 ГПК України встановлено, що суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду вирішує питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву.

В ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 25.04.2019 року судом було надано учасникам справи строк до 17.05.2019 для подання відзивів заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання учасникам провадження.

Вищезазначене клопотання апелянт надав до суду 28.05.2019 (вх.№5246), тобто після закінчення строку, встановленого судом для вчинення відповідних дій.

Жодних обґрунтувань щодо неможливості його подання разом з апеляційною скаргою апелянт не навів.

З урахуванням вищенаведеного, у задоволенні клопотання про долучення додаткового доказу відмовлено.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно вимог ст.ст.222, 223 та п.17.7 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 Господарського процесуального кодексу України.

Стаття 269 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення з урахуванням повноважень, визначених в ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила.

11 червня 2018 року між позивачем (надавач) та відповідачем (одержувач) було укладено договір поворотної фінансової допомоги № 11/06.

Відповідно до п. 1.1 договору, в порядку та на умовах, встановлених даним договором, надавач передає у власність одержувачу кошти в розмірі, визначеному в п. 2.1 даного договору (надалі поворотна фінансова допомога), а утримувач зобов`язується повернути фінансову допомогу у визначені даним договором строки. Розмір поворотної фінансової допомоги сімсот дев`яносто тисяч грн. 00 коп.

По даному договору проценти не нараховуються та не сплачуються (п. п. 2.1, 2.2 договору).

Надавач передає поворотну фінансову допомогу на протязі 5 днів з моменту підписання даного договору.

Поворотна фінансова допомога надається в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок одержувача. Строк повернення поворотної фінансової допомоги починається з моменту набрання законної сили даним договором та складає 12 календарних місяців. Строк, встановлений в п. 4.1 даного договору, може бути продовжено за згодою сторін (п.п. 4.1, 4.2 договору).

Після закінчення строку, встановленого в п. 4.1 даного договору, одержувач зобов`язаний на протязі 2-х календарних днів повернути надану поворотну фінансову допомогу.

Надавач має право вимагати дострокового повернення наданої поворотної фінансової допомоги, шляхом попередження про це одержувача за 10 робочих днів; одержувач має право достроково повернути отриману фінансову допомогу надавачу (п.п. 6.1, 6.2 договору).

Відповідно до п.п. 8.1, 8.2 договору, даний договір вважається укладеним та вступає в силу з моменту надання поворотної фінансової допомоги одержувачу; строк даного договору починається в момент, встановлений в п. 8.1 даного договору та діє до повного виконання зобов`язань сторонами.

Наявними в матеріалах справи банківськими виписками підтверджується виконання позивачем умов спірного договору у повному обсязі.

Відповідач не заперечує факт перерахування позивачем на його рахунок суми у розмірі 790000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем частково повернуто позивачу (20.06.2018; 21.06.2018; 04.07.2018; 19.07.2018; 20.08.2018; 28.08.2018) отримані кошти у сукупному розмірі 152000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками.

27 вересня 2018 року позивач, посилаючись на п.6.1 спірного договору, направив на адресу відповідача вимогу щодо повернення поворотної фінансової допомоги.

До матеріалів справи не додано відповідей ТОВ «Автомобіліст-2012» на вказану вимогу, на дату звернення до суду з позовною заявою відповідач не повернув позивачу кошти у розмірі 638 000,00 грн., що і стало підставою для звернення до господарського суду Харківської області.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

В розумінні статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Зокрема, ч.1 статті 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно до ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Договір поворотної фінансової допомоги № 11/06 від 11 червня 2018 року за своєю правовою природою є договором позики та до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов`язання, а також положення параграфу 1 глави 71 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, договір поворотної фінансової допомоги № 11/06 від 11 червня 2018 року, відповідно до п.7.1, вважається укладеним з моменту надання поворотної фінансової допомоги отримувачу, тобто з 12.06.2018.

Згідно з п.4.1. строк дії договору, погоджений сторонами, 12 календарних місяців, тобто до 12.06.2019.

Відповідно до частини 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідач, в якості підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, посилався на те, що позивач звернувся до суду з позовною заявою передчасно, оскільки відповідно до наявного у нього оригіналу договору поворотної фінансової допомоги № 11/06 від 11 червня 2018 року, строк виконання не настав.

Разом з тим, відповідач до матеріалів справи надав копію договору поворотної фінансової допомоги № 11/06 від 11 червня 2018 року, за якою п. 6.1 договору викладено в наступній редакції - "надавач має право вимагати дострокового повернення поворотної фінансової допомоги, у випадку ліквідації, реорганізації, зміни форми власності одержувача".

Відповідач вважає, що у позивача не виникло право дострокового повернення коштів.

Тобто у даному випадку існує спір щодо умов договору поворотної фінансової допомоги № 11/06 від 11 червня 2018 року, передбачених п.6.1, що стосуються права дострокового повернення суми коштів у розмірі 638000,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 76, 77 ГПК України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд оцінює надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Для правильного вирішення господарської справи, прийняття законного і обґрунтованого рішення господарський суд з`ясовує усі обставини справи, які мають істотне значення для вирішення спору шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження доказів.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 р.)

Згідно приписів ст. 7 ГПК України правосуддя, в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб.

Дана норма кореспондується зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Тобто закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів.

Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав.

Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи.

Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони).

Особи, які беруть участь у справі, в праві вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Позивач надав до матеріалів справи копію спірного договору (судом першої інстанції в судовому засіданні оглянуто наявні у позивача та відповідача оригінали договору поворотної фінансової допомоги № 11/06 від 11 червня 2018 року), з якого вбачається, що, відповідно до п. 6.1 якого позивач має право вимагати строкового повернення наданої поворотної фінансової допомоги.

Відповідачем не спростовано того факту, що саме за редакцією, наданою позивачем, між ними склалися правовідносини.

Докази звернення до суду з позовом про визнання недійсним пункту 6.1 договору в редакції позивача до матеріалів справи відповідачем не додано.

Відповідач не скористався наданими йому правами Господарським процесуальним кодексом Укараїни щодо доведення своєї позиції, зокрема, клопотання про проведення судової технічної експертизи договору ТОВ «Автомобіліст-2012» не надавав.

Разом з тим, до матеріалів справи додані редакції договору, які складають три сторінки, що є від`ємними одна до одної і на кожній з яких відсутні печатки та розписи учасників договору, п. 6.1 в яких різниться та суперечить один-одному.

Матеріалами справи не спростовано твердження позивача за пред`явленим позовом щодо наявності у нього права на дострокове повернення наданих відповідачу грошових коштів, як і не доведено укладення спірного договору в редакції відповідача.

Апелянт не був позбавлений можливості спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Посилання відповідача на укладення між сторонами інших договорів поворотної фінансової допомоги, змістами яких не передбачено право дострокового повернення поворотної фінансової допомоги, є безпідставним з огляду на те, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору та визначені його умов, і відповідно, укладаючи договір сторони самі визначають його редакцію, станом на момент його укладення.

Твердження відповідача про те, що за умови можливості дострокового повернення наданої поворотної фінансової допомоги за вимогою позивача відповідачем даний договір не було б укладено спростовується діями самого відповідача, які полягали у достроковому поверненні позивачу отриманої поворотної фінансової допомоги частинами у загальній сумі 152000,00 грн.

Посилання апелянта на те, що самостійна зміна позивачем суттєвих умов договору, без погодження такої зміни іншою стороною, не є дійсною та не може створювати права та обов`язки сторін, є необґрунтованими, оскільки жодних змін до договору поворотної фінансової допомоги № 11/06 від 11 червня 2018 року не вносилося.

Твердження апелянта, що нелогічним є визначення у договорі одночасно і строку повернення, і права вимоги дострокового повернення без визначення для цього підстав є необґрунтованими, оскільки, відповідно до ст.ст. 626, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що кінцевий строк повернення суми коштів за договором поворотної фінансової допомоги № 11/06 від 11 червня 2018 року - 12 червня 2019 року.

Під час розгляду справи судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів встановлено фактичні обставини справи; висновки суду першої інстанції відповідають цим обставинам, що свідчить про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення та задоволення апеляційної скарги.

Щодо доводів апелянта про порушення ч. 7 ст. 145 ГПК України - відсутності в резолютивній частині рішення застереження про вжиті ухвалою господарського суду Харківської області від 23.11.2018 у справі №922/3142/18 заходи забезпечення позову, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

22.11.2018 позивач звернувся до суду першої інстанції з заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.11.2018 задоволено заяву ТОВ "Афаліна" (позивача) про вжиття заходів забезпечення позову. Вжито заходи забезпечення позову у справі № 922/3142/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Афаліна" до товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобіліст 2012" про стягнення заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 11/06 від 11 червня 2018 року у розмірі 638 000,00 грн., а саме:

в межах суми заявлених позовних та судових витрат ухвалено накласти арешт на грошові кошти в сукупному розмірі 647 570,00 грн., що належать товариству з обмеженою відповідальністю "Автомобіліст 2012" (61038, м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 82, ), які знаходяться на всіх рахунках у всіх банківських установах.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили 23 листопада 2018 року, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 24 листопада 2021 року.

Як вже зазначалося вище, 04.02.2019 господарським судом Харківської області ухвалене рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобіліст 2012" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Афаліна" заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 11/06 від 11 червня 2018 року у розмірі 638 000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 145 ГПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 145 ГПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Частиною 8 ст. 145 ГПК України встановлено, що якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала господарського суду Харківської області від 23.11.2018 пред`явлена позивачем (стягувачем) до виконання.

Постановою приватного виконавця від 28.11.2018 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документу № 922/3142/18, виданого від 23.11.2018 господарським судом Харківської області та накладено арешт.

Отже, враховуючи приписи ч.8 ст.145 ГПК України, заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Разом з тим, вимоги до змісту резолютивної частини рішення встановлені ст. 238 ГПК України.

Положеннями чинного Господарського процесуального кодексу України не передбачено обов`язку зазначати у резолютивній частині судового рішення про скасування заходів забезпечення позову у випадку задоволення позовних вимог.

За таких обставин, доводи, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю "Автомобіліст 2012" в апеляційній скарзі на рішення господарського суду Харківської області від 04.02.2019 у справі № 922/3142/18, є необґрунтованими та не доведеними відповідними доказами, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Рішення господарського суду Харківської області від 04.02.2019 у справі № 922/3142/18 підлягає залишенню без змін.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобіліст 2012" на рішення господарського суду Харківської області від 04.02.2019 у справі № 922/3142/18 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 04.02.2019 у справі № 922/3142/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанови передбачені статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 31.05.2019

Головуючий суддя Т.Д. Геза

Суддя В.В. Лакіза

Суддя О.В. Плахов