ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" травня 2019 р. м. Вінниця Cправа № 902/277/19

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.

при секретарі Незамай Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця Подусівського Руслана Олеговича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1

до: Приватного підприємства "АФІНА БК", вул. Магістральна, 20, м. Жмеринка, Вінницька обл., 23100, код 33196519

про стягнення 46 503,00 грн.

без участі представників сторін

В С Т А Н О В И В :

03.04.2019 року до Господарського суду Вінницької області надійшов позов Фізичної особи-підприємця Подусівського Руслана Олеговича до Приватного підприємства "АФІНА БК" про стягнення 46 503,00 грн.

В якості підстави заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору підряду № 35 від 30.07.2018 року в частині авансування визначених робіт.

Ухвалою суду від 08.04.2019 року за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/277/19 з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 07.05.2019 року.

07.05.2019 року за результатами судового засідання суд постановив ухвалу про відкладення розгляду справи на 28.05.2019 року про що постановлено протокольну ухвалу.

Ухвалою суду від 08.05.2019 року повідомлено сторін про дату наступного судового засідання, а саме на 28.05.2019 року.

28.05.2019 року на адресу суду від позивача надійшла заява б/н від 28.05.2019 року (вх.канц. № 02.1-34/4493/19 від 28.05.2019 року, в якій останній зазначає, що підтримує заявлені позовні вимоги повністю та просить суд проводити розгляд справи за його відсутності.

На визначену судом дату позивач не прибув, при цьому суд враховує заяву позивача про розгляд справи без його участі.

Відповідач своїм правом участі в судовому засіданні не скористався про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Суд зазначає, що про дату, час та місце судового засідання сторони були повідомлені належним чином ухвалою суду від 08.05.2019 року, яка надсилалась рекомендованою кореспонденцією.

В свою чергу адресована відповідачу ухвала від 08.05.2019 року підприємством зв`язку до суду не повернуто.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про дату, час та місце судового слухання, але останні не скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні.

Ст. 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При цьому, ст.ст. 42, 46 ГПК України зобов`язують сторони користуватись рівними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми ст.ст. 182, 183 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

Положеннями ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України визначено, що, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ч. 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача до суду не надійшло.

У зв`язку з вищезазначеним, справа розглядається у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Суд розглянув матеріали справи, з`ясував фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, та встановив наступне.

Як вбачається із позовної заяви позивач в якості підстави заявлених позовних вимог посилається на укладення з відповідачем договору підряду № 35 від 30.07.2018 року, відповідно до умов якого Фізична особа-підприємець Подусівський Руслан Олегович (Підрядник) приймає на себе зобов"язання виконати роботи по улаштуванню покрівлі ЗОШ № 8 в м. Вінниця, в осях 4-8, а Приватне підприємство "АФІНА БК" (Замовник) зобов`язується прийняти роботу та оплатити її вартість у строки та на умовах визначених договором.

За твердженнями позивача, взяті на себе зобов"язання за договором підряду № 35 від 30.07.2018 року по виконанню робіт, останній здійснив в повному обсязі, однак відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо оплати вартості виконаних робіт не виконано.

З огляду на вказане, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 42 600,00 грн. основного боргу, 3 199,26 грн. інфляційних втрат, 703,77 грн. 3 % річних за вищезазначеним договором.

Матеріали справи не містять ні відзиву, ні будь-якої іншої заяви по суті справи зі сторони відповідача в якому було б викладено процесуальну позицію останнього з приводу заявленого позову.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 30.07.2018 року між Фізичною особою-підприємцем Подусівським Русланом Олеговичем (Підрядник) та Приватним підприємством "АФІНА БК" (Замовник) укладено Договір підряду № 35 (а.с. 11-13, т. 1).

Відповідно до п. 1.1 Договору Підрядник приймає на себе зобов"язання виконати роботи по улаштуванню покрівлі ЗОШ № 8 в м. Вінниця, в осях 4-8, а Замовник зобов`язується прийняти роботу та оплатити її вартість у строки та на умовах визначених договором.

Склад обсяги робіт, що доручаються до виконання Підряднику, визначені Додатком (п. 1.2 Договору).

Згідно п. 2.1 Договору вартість робіт складає 60 000,00 грн. без ПДВ.

Відповідно п. 2.2 Договору Замовник сплачує Підряднику 10 % від вартості робіт, що складає 6 000,00 грн., без ПДВ до 10.08.2018 року.

Роботи по договору виконуються з матеріалів Замовника (п. 2.3 Договору).

Замовник до початку виконання робіт, передбачених договором зобов"язаний надати Підряднику, для ознайомлення та використання в роботі проектно-кошторисну документацію на улаштування покрівлі площею 400 м.кв. (п. 2.4 Договору).

За змістом п. 2.5 Договору строк виконання робіт за договором становить в термін до 15.08.2018 року, але у будь-якому разі до завершення робіт.

У разі невиконання Замовником обов"язків вказаних у договорі, Підрядник має право вимагати завданих збитків, включаючи додаткові витрати, викликані простоєм (п. 3.3.2 Договору).

Розрахунки за виконані роботи будуть здійснюватись із урахуванням положень загальних умов на підставі наданого рахунку та фактичних розмірів покрівлі з розрахунку 150,00 грн. за м.кв. (п. 5.1 Договору).

Підрядник визначає обсяги та вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті та готує відповідні документи і подає їх для підписання Замовнику за 5 днів до завершення звітного періоду (п. 5.2 Договору).

Замовник зобов`язаний підписати подані документи, що підтверджують, виконання робіт або обгрунтування причини відмови від їх підписання протягом 3 днів з дня одержання. Оплата виконаних робіт здійснюється протягом 10 днів з дня підписання документів основним Замовником, але не пізніше 13.09.2018 року (п. 5.3 Договору).

Крім того, між сторонами підписано Додаток до Договору підряду № 35 від 30.07.2019 року, в якому зазначено види робіт, які потрібно виконати за умовами вказаного договору (а.с. 14, т. 1).

Судом встановлено, що Підрядником виконано, а Замовником без зауважень прийнято обумовлені Договором підрядні роботи на загальну суму 42 600,00 грн., що підтверджується наявними у справі актом приймання-передачі робіт № 1 від 29.08.2018 року, в якому зазначено, що роботи передбачені договором підряду № 35 від 30.07.2018 року станом на 29.09.2018 року виконані в обсязі, а саме: розбирання покриття покрівлі - 426 м.кв., демонтаж лат рештування - 426 м.кв., зміна елементів кроквяної системи - 2 шт., влаштування гідроізоляційної плівки - 426 м.кв., влаштування лат рештування - 426 м.кв.

Факт виконання позивачем підрядних робіт, обсяг виконаних робіт, прийняття без зауважень та будь-яких застережень в т.ч. в частині вартості виконаних робіт зі сторони відповідача у повному обсязі підтверджується позивачем в ході надання пояснень по справі, відтак в силу приписів ч. 1 ст. 75 ГПК України останній є таким, що не потребує доказуванню.

Як зазначає позивач, ним неодноразово на адресу відповідача надсилалися вимоги щодо сплати авансового платежу в сумі 6 000,00 та грошових коштів за виконані роботи в сумі 42 600,00 грн.

При цьому суд констатує, що відповідачем всупереч приписів ст.ст. 13, 74 ГПК України не надано суду жодних доказів в спростування обставин наведених позивачем та наданих на їх підтвердження доказів, в зв`язку з чим суд при розгляді спору виходить зі змісту та обсягу доказів, що містяться в матеріалах справи.

Не проведення відповідачем розрахунків за виконані роботи в добровільному порядку слугувало підставою звернення позивача з даним позовом до суду

З урахування встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст.846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

За змістом ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У п. 5.3 сторонами погоджено, що оплата виконаних робіт здійснюється протягом 10 днів з дня підписання документів основним Замовником, але не пізніше 13.09.2018 року.

При цьому сторонами не підписано додаткових угод до Договору в частині зміни строків здійснення розрахунків з дотриманням вимог та у спосіб визначений п. 7.2. Договору.

Таким чином, судом встановлено, що порушення виконання грошових зобов`язань зі сторони відповідача мало місце починаючи з 14.09.2019 року.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до переконливого висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, оскільки матеріалами справи підтверджено факт виконання відповідачем робіт та відсутність повної та своєчасної оплати зі сторони останнього за її виконання.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 42 600 грн 00 коп. заборгованості за виконані роботи правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Також судом розглянуто вимоги позивача про стягнення з відповідача 703 грн 77 коп. - 3 % річних та 3 199 грн 26 коп. інфляційних втрат, за результатами чого суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат є правомірними та обґрунтованим, оскільки відповідають вимогам чинного законодавства України.

Перевіркою розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат судом помилок не виявлено, в зв`язку з чим заявлені вимоги Фізичної особи-підприємця Подусівського Руслана Олеговича підлягають задоволенню судом у заявлених позивачем розмірах.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ч.1 статтею 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвал суду відповідачем не надано суду жодних доказів на спростовування заявленого позову про стягнення боргу, 3 % річних та інфляційних втрат, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

Перевіривши правильність розрахунків №% річних та інфляційних втрат. судом встановлено, що з 14.09.2018 року по 02.04.2019 року (201 день) сума 3% річних становить 703,78 грн.; за період з вересня 2018 по лютий 2019 р.р. сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає: 42600,00 х 1,075 (сукупний індекс інфляції) =45802,66 грн.

Тобто, належний розмір інфляційного збільшення суми боргу за визначений позивачем період становить 3202,66 грн.

Однак, на підставі ч.2 ст. 14 ГПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд не вправі виходити за межі позовних вимог, тому вимоги позову в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню у визначеному позивачем обсязі.

Приймаючи рішення про задоволення позову про стягнення з відповідача боргу, 3 % річних та інфляційних втрат судом також враховано, відповідач процесуальним правом захисту своїх інтересів при розгляді справи в суді не скористався, не надав відзив на позов і витребувані судом документи, не брав участі у судовому засіданні, ніяким чином не сприяв всебічному та повному з`ясуванню всіх обставин справи при її розгляді.

При цьому, у матеріалах справи відсутні відомості на підтвердження, а відповідно судом не встановлено обставин того, що відповідач вживав заходи щодо сплати заборгованості за виконані роботи згідно Договору.

Обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, суду також не наведено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову Фізичної-особи підприємця Подусівського Руслана Олеговича в повному обсязі.

Згідно з ч. 10 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Оскільки, позивачем нараховано 3% річних за прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 14.09.2019 по 02.04.2019 р.р., тому суд вважає за можливе визначити у резолютивній частині судового рішення про нарахування 3% річних, починаючи з періоду не охопленому предметом позовних вимог, з визначенням граничного строку їх нарахування до моменту виконання судового рішення в частині погашення суми основного боргу за Договором підряду № 35 від 30.07.2018 року.

Відповідно до ч. ч. 11, 12 Закону України "Про виконавче провадження", якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства "АФІНА БК" (вул. Магістральна, 20, м. Жмеринка, Вінницька область, 23100, ІПН НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Подусівського Руслана Олеговича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) - 42 600,00 грн. основного боргу, 3 199,26 грн. - інфляційних втрат за період з вересня по лютий 2019 року; 703,77 грн. - 3 % річних, нарахованих за період 14.09.2019 по 02.04.2019 р.р. за Договором підряду № 35 від 30.07.2018 року, а також 1 921,00 грн. - судових витрат зі сплати судового збору.

3. Нараховувати на суму боргу 42 600,00 грн.:

- 3% річних за кожен день прострочення протягом періоду з 03.04.2019 року до моменту виконання судового рішення в частині погашення суми основного боргу за Договором підряду № 35 від 30.07.2018 року в розмірі 42 600,00 грн.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Копію рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області.

Повний текст судового рішення складено 30 травня 2019 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу - АДРЕСА_1

3 - відповідачу - вул. Магістральна, 20, м. Жмеринка, Вінницька обл., 23100