ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2019 м.Дніпро Справа № 912/3397/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Кузнецової І.Л.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

представники сторін в судове засідання не з`явивлись;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 25.02.2019 у справі №912/3397/18 (суддя Кабакова В.Г., повний текст рішення складений 01.03.2019)

за позовом: Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Фрунзе, с.Червона Кам`янка, Олександрійський район, Кіровоградська область

до відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, м.Кропивницький

про визнання укладеною додаткову угоду,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року Сільськогосподарський виробничий кооператив ім.Фрунзе звернувся до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про визнання укладеною між ним та Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області додаткову угоду до договору оренди землі, укладеного між Сільськогосподарським виробничим кооперативом ім.Фрунзе і Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області від 10.12.2008 (державна реєстрація у Кіровоградській філії ДП "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.12.2008 за №79), загальною площею 57,75 га, кадастровий номер :02:000:9067, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Червонокам`янської сільської ради Олександрійського району на умовах проекту додаткової угоди у редакції, запропонованій позивачем.

Позов подано з посиланням, зокрема, на ст. 33 Закону України "Про оренду землі", ст. ст. 638, 641-644 Цивільного кодексу України, ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Позивач вказує, що він як орендар, який належно виконував обов`язки за договором оренди землі від 10.12.2008, скористався своїм правом на поновлення зазначеного договору та у встановленому законом порядку звернувся до Головного управління Держгокадастру у Кіровоградській області з відповідним листом, в якому повідомив про намір скористатися переважним правом на поновлення договору. У відповідь від Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області надійшов лист з пропозицією узгодити запропоновані нові істотні умови, які були прийняті Сільськогосподарським виробничим кооперативом ім. Фрунзе". Однак, відповідач заперечив у поновленні договору, мотивуючи це тим, що позивач не вчинив необхідних дій для укладення додаткової угоди.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 25.02.2019 у справі №912/3397/18 (суддя Кабакова В.Г.) позов задоволено; визнано укладеною між Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та Сільськогосподарським виробничим кооперативом ім. Фрунзе додаткову угоду до договору оренди землі, укладеного між Сільськогосподарським виробничим кооперативом ім. Фрунзе і Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області від 10.12.2008 (державна реєстрація у Кіровоградській філії ДП "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.12.2008 за №79), загальною площею 57,75 га, кадастровий номер :02:000:9067, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Червонокам`янської сільської ради Олександрійського району на умовах проекту додаткової угоди, в наступній редакції:

"Додаткова угода до договору оренди земельної ділянки від 10.12.2008р.

(державна реєстрація від 19.12.2008 року за №79)

про поновлення терміну дії договору

м. Кропивницький _______________2018 року

Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в особі _______________________________________________________________________,

(прізвище, ім`я по батькові керівника юридичної особи)

який/яка діє на підставі ___________________________________________,

(довіреності, наказу, Положення)

іменоване в подальшому "Орендодавець", з однієї сторони, та

СВК ім. Фрунзе в особі голови Гончаренка Михайла Степановича, який діє на підставі статуту, в подальшому "Орендар" з другого боку, згідно з ч.1-2 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та за домовленістю сторін уклали цю додаткову угоду про таке:

1. Поновити термін дії договору оренди земельної ділянки (державна реєстрація від 19.12.2008 року за №79) на строк - 7 (сім) років.

2. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 12 відсотків нормативної грошової оцінки землі на рік.

3. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди земельної ділянки від 10.12.2008р. (державна реєстрація від 19.12.2008 року за №79).

Додаткова угода укладена у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, перший з яких знаходиться у "Орендодавця", другий - у "Орендаря".

Реквізити сторін:

ОРЕНДОДАВЕЦЬ ОРЕНДАР

Головне управління Сільськогосподарський виробничий

Держгеокадастру кооператив ім. Фрунзе

у Кіровоградській області Код

Код , 28063, Кіровоградська область,

юридична адреса: Олександрійський район,

вул. Академіка Корольова, 26 село Червона Кам`янка,

м. Кропивницький, 25006 вул. Сухінова, буд. 1

тел. (0522) 34-61-44 р/р НОМЕР_1 в ПАТ

"КредіАгріколь банк"

МФО 300614

Інд.66

Підписи сторін

Орендодавець Орендар

Голова СВК ім. Фрунзе М.С. Гончаренко"

______________________________ __________________________________

м.п.

з Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Фрунзе стягнуто 2 643 грн. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального права, просить Центральний апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що:

- порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту, матиме місце у разі укладення договору оренди із новим орендарем, за умовами отримання письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право; матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності відповідного порушення відповідачем переважного права позивача на отримання права оренди земельної ділянки, яка визначена предметом договору;

- саме з боку орендаря не вчинено необхідних дій для укладення додаткової угоди та не надано доказів належного виконання умов договору щодо своєчасної сплати орендної плати та агрохімічного паспорта;

- у разі наявності у платника декількох земельних ділянок на певній территорії неможливо визначити своєчасність сплати по конкретній земельній ділянці.

Сторони на вилик суду не з`явились, про час і місце проведення судового засідання повідомленні належним чином, з огляду на що колегія суддів вважає можливим переглянути справу в апеляційному порядку за їх відсутності.

Позивач у надісланому на адресу Центрального апеляційного господарського суду відзиві на апеляційну скаргу проти її доводів заперечив, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, просить апеляційний господарський суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, між Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області (орендодавець) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом ім. Фрунзе (орендар) укладений договір оренди від 10.12.2008 (надалі - договір), за умовами якого в оренду передано земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Червонокам`янської сільської ради, загальною площею 57,75 га, у тому числі ріллі - 57,75 га. Кадастровий номер :02:000:9067 (а.с. 14-16).

Договір зареєстровано в Олександрійському районному відділі КРФ ДП "Центр державного земельного кадастру" 19.12.2008 за №79.

Пунктом 4 договору визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить в цінах 1995 року - 174 385 грн, проіндексована грошова оцінка на 01.01.2008 - 457 413 грн.

Строк дії договору встановлено у 10 років та пунктом 7 договору передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право на його поновлення на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно акту приймання-передачі від 19.12.2008 позивачеві передано земельну ділянку площею 57,75 га ріллі (а.с. 17).

16.03.2018 Сільськогосподарський виробничий кооператив ім. Фрунзе звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з листом-повідомленням, відповідно до якого просив поновити договір оренди земельної ділянки, що зареєстрований 19.12.2008 за №79 на новий строк. До листа-повідомлення позивачем додано проект додаткової угоди, відповідно до якої було запропоновано поновити термін договору оренди земельної ділянки від 10.12.2008 на той самий строк - 10 років (а.с. 18-19).

Розглянувши лист-повідомлення позивача, відповідач листом від 22.03.2018 №С-2946/0-2002/0/17-18 запропонував позивачу звернутись у встановлений строк, визначений договором оренди землі та Законом України "Про оренду землі", та подати документи відповідно до вимог законів та прийнятих до них нормативно-правових актів (а.с. 20).

30.10.2018 позивач повторно звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградської області з листом-повідомленням від 29.10.2018, до якого було додано проект додаткової угоди, згідно якого позивач пропонував поновити термін дії договору оренди земельної ділянки на той самий строк - 10 років (а.с. 21-22).

Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, розглянувши лист повідомлення позивача від 29.10.2018, направило позивачу лист узгодження істотних умов від 27.11.2018 С-15614/0-7549/0/17-18 (а.с. 22), у якому запропонувало надати йому інформацію щодо наявної розробленої технічної документації з нормативної грошової оцінки землі (витяг з нормативної грошової оцінки), витяг з Державного земельного кадастру, агрохімічний паспорт поля, належні докази на підтвердження своєчасної сплати орендної плати (квитанції, платіжні доручення) за період дії договору, а також узгодити істотні умови договору оренди, а саме: встановлення строку дії договору - 7 років та орендної плати у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки землі.

Сільськогосподарський виробничий кооператив ім. Фрунзе, погоджуючись на умови, запропоновані відповідачем, 12.12.2018 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з листом-повідомленням від 11.12.2018, до якого було додано проект додаткової угоди, відповідно до якої позивачем запропоновано поновити термін дії договору оренди земельної ділянки на строк 7 років, із зазначенням розміру орендної плати на рівні 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік (а.с. 23-24).

05.12.2018 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області направило Сільськогосподарському виробничому кооперативу ім. Фрунзе лист-повідомлення №С-15614/0-7808/0/17-18, в якому, посилаючись на Положення "Про Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області", ст. 122 Земельного кодексу України, ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", повідомило про заперечення у поновленні дії договору оренди землі, зареєстрованого 19.12.2008 за №79 загальною площею 57,75 га на території Червонокам`янської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області (а.с. 26), із вказівкою на недосягнення домовленості сторонами істотних умов договору.

Посилаючись на зазначені обставини та вважаючи свої права порушеними внаслідок непідписання відповідіачем додаткової угоди про поновлення договору на погоджених умовах та наявність заперечень Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в поновленні договору, Сільськогосподарський виробничий кооператив ім. Фрунзе звернувся до господарського суду з позовом у даній справі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До 2013 року земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності надавалися в оренду за рішенням районних державних адміністрацій (ст. 122 Земельного кодексу України в редакції до 2013 року). Законом України від 06.09.2012 № 5245-VІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності (набрав чинності 01.01.2013) внесено зміни до Земельного кодексу України, відповідно до яких з 01.01.2013 повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності перейшли до Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів (Держземагентство України). Таким чином, з 01.01.2013 від імені та в інтересах держави України право власності земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності здійснював центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів та його територіальні органи, а отже, районні державні адміністрації з 2013 року позбавлені таких повноважень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №442 Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади постановлено утворити Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №5 Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру постановлено утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 1, реорганізувати територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 2 (п. 2); установити, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру (п. 3).

У зв`язку з набранням чинності зазначеного вище закону, відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, розпорядником земель за договором оренди землі від 10.12.2008 слід вважати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. Відтак, через зміну законодавчих та інших підзаконних нормативно-правових актів, змінився і орендодавець земельної ділянки за договором оренди землі, яким на даний час є Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Згідно ст. 13 Закону України Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 33 Закону України Про оренду землі по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Пунктом 7 спірного договору оренди земельної ділянки передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону України Про оренду землі орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Як вже зазначено вище, з метою реалізації свого переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровогрдській області з відповідним листом-повідомленням від 16.03.2018 (майже за 9 місяців до закінчення строку дії договору).

В листі повідомленні №С-2946/0-2002/0/17-18 від 22.03.2018 відповідачем викладено зауваження щодо строку звернення позивача з питання про поновлення договору.

Позивачем повторно, у межах визначеного чинним законодавством та умовами договору строку для повідомлення про намір скористуватись переважним правом на поновлення договору оренди землі, на адресу відповідача 12.12.2018 наданий лист від 11.12.2018 разом з доопрацьованою з врахуванням зауважень відповідача, викладених у листі №С-15614/0-7549/0/17-18 від 27.11.2018 додатковою угодою.

Листом №С-15614/0-7808/0/17-18 від 05.12.2018 відповідач повідомив позивача, що не має наміру поновлювати договір оренди землі від 10.12.2008, при цьому послався на невчинення позивачем необхідних дій для укладення додаткової угоди та недосягнення домовленості сторонами істотних умов договору.

Дослідивши умови додаткової угоди (лист від 11.12.2018), місцевим господарським судом правильно встановлено, що умови, викладені в ній, відповідають вимогам, встановленим законодавством при поновленні договору оренди відповідно до ст. 33 Закону України Про оренду землі, а також позивачем враховано зауваження відповідача, викладені в листі від 27.11.2018, та усунуто зазначені зауваження. Позивачем в додатковій угоді зазначено строк дії договору у 7 років, розмір орендної плати на рівні 12% від нормативної грошової оцінки, як того вимагав відповідач. Додатково повідомлено відповідача про відсутність заборгованості в частині сплати орендної плати та надіслано відповідачу копії витягу з нормативної грошової оцінки землі, витягу з Державного земельного кадастру, довідку, що підтверджує своєчасність сплати орендної плати за період дії договору.

За умовами ч. 1 ст. 33 Закону України Про оренду землі, по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Договором встановлені обов`язки орендаря, зокрема, орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до цільового призначення; своєчасно сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою; після закінчення строку договору продовжити його або повернути земельну ділянку орендодавцю в належному стані. Обов`язки землекористувачів також визначені статтею 96 Земельного кодексу України.

Будь-яких доказів на підтвердження фактів порушення орендарем (землекористувачем) покладених на нього обов`язків, відповідачем суду не надано.

В той же час, з наданої позивачем до матеріалів справи довідки Червонокам`янської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області за вих.№536 від 07.12.2018 вбачається, що земельну ділянку площею 57,75 га (кадастровий номер :02:000:9067) Сільськогосподарський виробничий кооператив ім. Фрунзе використовував відповідно до договору оренди землі від 19.12.20018 за №79 строком на 10 років; орендна плата сплачувалась вчасно і в повному обсязі; земельна ділянка використувувалась за призначенням (а.с.25).

Законодавцем у ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" визначено алгоритм дій, який зобов`язує орендодавця після отримання листа-повідомлення орендаря:

1) розглянути лист-повідомлення на відповідність вимогам закону;

2) узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору;

3) за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності);

4) укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендареві направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Зазначені положення слід розуміти таким чином:

а) орендодавець у разі невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону повинен протягом місяця із дати його отримання повідомити орендареві про такі невідповідності, що, у свою чергу, може бути підставою для заперечення у задоволенні заяви орендаря;

б) може запропонувати свою редакцію істотних умов договору оренди землі.

При цьому необхідно мати на увазі, що заперечення орендодавця щодо невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни.

Якщо орендар та орендодавець у процесі погодження фактично дійшли згоди щодо нових істотних умов договору оренди землі, але не уклали додаткової угоди, то способом захисту прав орендаря буде саме його звернення до суду із позовом про укладення додаткової угоди на нових узгоджених істотних умовах, а не автоматична пролонгація на попередніх умовах.

Відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом ч. 3 ст. 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі ст. 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар.

За встановлених судом обставин належного виконання орендарем обов`язків за договором, своєчасного звернення до орендодавця із листом-повідомленням про поновлення договору з наданням проекту додаткової угоди орендодавець порушив право позивача на встановлений законом порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, а отже і на укладення додаткової угоди до договору.

Водночас Закон України "Про оренду землі" не передбачає надання орендарем в обов`язковому порядку інших додаткових документів до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі, крім проекту додаткової угоди.

Отже, зміна відсоткової ставки орендної плати є підставою для перегляду розміру орендної плати в процесі узгодження з орендарем усіх істотних умов договору, а не підставою для відмови у поновленні договору оренди, зокрема, через ненадання відомостей щодо належного виконання орендарем своїх обов`язків за умовами договору в частині оплати орендної плати, натомість у листі-повідомленні відповідач неправомірно послався на необхідність надання додаткових документів, не зазначаючи конкретних підстав для відмови у поновленні договору оренди земельної ділянки.

Тобто, відповідачем була порушена процедура реалізації позивачем переважного права на поновлення договору відповідно до вимог ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

За змістом ст. 15 Цивільного кодексу України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Для визначення предмета позову як способу захисту права чи інтересу важливим є перелік способів захисту цивільного права та інтересу, наведений у статті 16 Цивільного кодексу України, за змістом якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес" як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовленого загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкованого у суб`єктивному праві простого легітимного дозволу, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Сільськогосподарський виробничий кооператив ім. Фрунзе звернувся до суду за захистом свого порушеного права на поновлення договору оренди землі в силу закону із дотриманням відповідної процедури та порядку.

За результатами розгляду цієї вимоги суд першої інстанції відновив порушене право позивача, установивши належне виконання позивачем умов договору оренди земельної ділянки.

Згідно п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно ч.1 ст.14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу (ч.3 ст.16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.п.41, 44, 52 Доповіді, схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25- 26 березня 2011 року), "Верховенство права" одними з обов`язкових елементів поняття "верховенство права" є "юридична визначеність" та "заборона свавілля".

Принцип юридичної визначеності є істотно важливим для питання довіри до судової системи та верховенства права. Він є істотно важливим також і для плідності бізнесової діяльності, з тим щоб генерувати розвиток та економічний поступ. Аби досягти цієї довіри, держава повинна зробити текст закону (the law) легко доступним. Вона також зобов`язана дотримуватись законів (the laws), які запровадила, і застосовувати їх у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю. Передбачуваність означає, що закон має бути, за можливості, проголошений наперед - до його застосування, та має бути передбачуваним щодо його наслідків: він має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку.

Заборона свавілля означає, що хоча дискреційні повноваження є необхідними для здійснення всього діапазону владних функцій у сучасних складних суспільствах, ці повноваження не мають здійснюватися у свавільний спосіб. Їх здійснення у такий спосіб уможливлює ухвалення суттєво несправедливих, необґрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень, що є несумісним із поняттям верховенства права.

Окрім того, принцип "належного урядування" передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний та якомога послідовніший спосіб; зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок, сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (п. 70 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рисовський проти України").

Право на поновлення (пролонгацію) договору оренди землі - це визначене законом переважне право орендаря укласти договір оренди землі на новий строк, що виникає у разі належного виконання ним обов`язків за умовами договору та після закінчення строку договору оренди землі.

Отже, з урахуванням своєчасного і належного виконання орендарем земельної ділянки своїх зобов`язань щодо повідомлення орендодавця про намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки загальною площею 57, 75 га шляхом направлення у визначений законом і умовами договору строк листів від 16.03.2018, 29.10.2018, 11.12.2018, зокрема, із проектом додаткової угоди до договору, колегія суддів вважає, що орендодавець порушив право позивача на встановлений законом порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, тому відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не можна вважати вмотивованою та обґрунтованою (ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі").

При цьому, неврахування судом переважного перед іншими особами права орендаря, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладання цього договору на новий строк, свідчить про ігнорування національними судами практики Європейського суду з прав людини у розрізі захисту права власності (користування) та є підставою для констатації порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, зокрема у справі "Стрейтч проти Сполученого Королівства", суд дійшов висновку, що заявника слід вважати особою, яка мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження строку оренди, і - в цілях статті 1 Першого протоколу - таке законне сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих йому муніципалітетом Дорчестера за орендним договором (п.35).

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Сільськогосподарський виробничий кооператив ім. Фрунзе звернувся до суду за захистом свого порушеного права на поновлення договору оренди землі в силу закону із дотриманням відповідної процедури та порядку. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується суд апеляційної інстанції, відновив порушене право позивача.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач як власник земельної ділянки (орендодавець) діяв неправомірно, несправедливо та недобросовісно, порушуючи визначені статтею 3 Цивільного кодексу України загальні засади цивільного законодавства, оскільки зауваживши у листі від 27.11.2018 про незгоду щодо умови договору оренди земельної ділянки в частині строку договору, в частині орендної плати, посилаючись на встановлення максимальної відсоткової ставки орендної плати та додаткових документів, визначеної Податковим кодексом, ненадання позивачем відомостей щодо належного виконання останнім своїх зобов`язань щодо оплати орендної плати, у подальшому, після усунення позивачем зазначених вище зауважень, відповідач фактично ухилився від укладення додаткової угоди щодо продовження дії договору оренди земельної ділянки на нових узгоджених сторонами умовах, у зв`язку з чим позивач має право на поновлення договору оренди земельної ділянки від 10.12.2008 на цих нових фактично погоджених сторонами умовах.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову, внаслідок чого оскаржуване рішення слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, пов`язані з переглядом судового рішення в апеляційній інстанції, покладаються на Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 25.02.2019 у справі №912/3397/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.Л. Кузнецова

(Повний текст постанови складено 06.06.2019).