ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2019 р. Справа№ 910/10379/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Отрюха Б.В.

Доманської М.Л.

За участю секретаря судового засідання Берегової Н.М.

та представників сторін:

від ПАТ "КБ "Надра": Присяжнюк Р.В.- довіреність №23 від 01.04.2019;

від ТОВ "Каховка Пром-Агро": Мойсук Л . А. - ордер про надання правової допомоги серія КС №371162 від 19.02.19.

розглянувши матеріали апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро" та Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018

у справі № 910/10379/18 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро",

про визнання недійсним правочину заліку зустрічних однорідних вимог,

ВСТАНОВИВ:

06.08.2018 Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" (далі - Банк) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро" (далі - Товариство) про визнання недійсним правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

В обґрунтування позовних вимог банк зазначає, що спірний правочин в момент його вчинення (02.02.2011) суперечив нормам Закону України "Про банки і банківську діяльність", вимоги позивача до відповідача не були безспірними, було відсутнє волевиявлення на його вчинення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 (повний текст складено 17.12.2018) у задоволені позову відмовлено повністю з підстав пропущення строку позовної давності.

Не погодившись з вказаним рішенням, ТОВ "Каховка Пром-Агро" 21.01.2019 звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 скасувати повністю, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з безпідставністю позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм законодавства, викладені висновки не відповідають обставинам справи та не підтверджуються жодними доказами, суд дійшов безпідставного висновку про наявність порушеного права позивача, а відтак невірно відмовив у позові через пропуск строку позовної давності.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги апелянт стверджує про відсутність підстав вважати порушеним право чи охоронюваний законом інтерес Банку, за захистом якого останній звернувся до суду. В підтвердження зазначеного, скаржник відмічає наступне:

- під час дії в Банку тимчасової адміністрації була відсутня заборона на вчинення ТОВ "Каховка Пром-Агро" оспорюваного правочину;

- судом застосовано положення ЦК України в редакції, яка не була чинною на момент вчинення оспорюваного правочину;

- судом необґрунтовано застосовано норми законодавства на які посилався позивач.

Крім того апелянт, посилаючись на відсутність порушеного права Банку, за захистом якого той звернувся до суду, стверджує, що місцевий господарський суд повинен був відмовити у задоволенні позову саме з підстав його необґрунтованості, а не через пропуск строку позовної давності.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2019 справу №910/10379/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Сулім В.В., Смірнова Л.Г.

Також, не погодившись з вказаним рішенням, ПАТ "КБ "Надра" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ "КБ "Надра" до ТОВ "Каховка Пром-Агро" про визнання недійсним правочину заліку зустрічних однорідних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржуване рішення, в частині пропущення Банком строків позовної давності для визнання недійсним спірного правочину, є незаконним у зв`язку з не дослідженням в повному обсязі всіх обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги апелянт стверджує, що позовна давність до даних правовідносин повинна застосовуватись щонайменше з 04.11.2015 - з дня винесення ухвали Верховним судом України у справі №910/28554/14 (№3-825г15).

При цьому, за твердженнями скаржника, вперше порушення прав та законних інтересів Банку відбулося 12.08.2015 за наслідком перегляду Господарським судом Донецької області в бік зменшення кредиторських вимог ПАТ «КБ «Надра» у справі №27/25б про банкрутство ТОВ «Каховка Пром-Агро» до загального розміру 46 114 072,15 грн з посиланням на правову оцінку Київського апеляційного господарського суду, викладену у постанові від 24.03.2015 у справі №910/28554/14. А отже, позов у даній справі було подано в межах встановленого строку позовної давності.

Згідно протоколу автоматизованої передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 21.01.2019 справу №910/10379/18 передано для розгляду раніше визначеному автоматизованою системою складу суду: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Сулім В.В., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро" та Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 у справі №910/10379/18; об`єднано апеляційні скарги в одне апеляційне провадження; розгляд справи призначено на 04.03.2019.

19.02.2019 до суду апеляційної інстанції від ПАТ «КБ «Надра» надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Каховка Пром-Агро", згідно якого Банк просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "Каховка Пром-Агро", задовольнити апеляційну скаргу ПАТ «КБ «Надра», оскаржуване рішення скасувати, позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» до ТОВ "Каховка Пром-Агро" задовольнити у повному обсязі.

22.02.2019 до суду апеляційної інстанції від ТОВ "Каховка Пром-Агро" надійшов відзив на апеляційну скаргу ПАТ «КБ «Надра» згідно якого товариство просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення.

21.02.2019 колегія суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Коротун О.М., суддів: Сулім В.В., Смірнової Л.Г. заявила самовідвід від розгляду справи №910/10379/18, який мотивований наявністю обставин, які виключають можливість розгляду даної справи вказаною колегією.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 задоволено заяву суддів Коротун О.М., Суліма В.В., Смірнової Л.Г. про самовідвід від розгляду справи №910/10379/18 за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018; матеріали справи передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 ГПК України.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) від 25.02.2019 апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро" у справі №910/10379/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Верховець А.А. - головуючий суддя, судді: Доманська М.Л., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2019 справу №910/10379/18 прийнято до провадження Північним апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючого судді Верховця А.А., суддів Доманської М.Л., Пантелієнка В.О.; відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 у справі №910/10379/18; справу призначено до розгляду на 26.03.2019.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2019, здійсненого у зв`язку із перебуванням судді Пантелієнка В.О., який входить до складу колегії суддів і не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, у справі №910/10379/18 сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Верховця А.А., суддів Доманської М.Л., Отрюха Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро" та Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 у справі №910/10379/18 прийнято до провадження визначеним складом колегії суддів.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 та 23.04.2019 відкладено розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро" та Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 у справі №910/10379/18 на 23.04.2019 та на 21.05.2019 відповідно.

17.05.2019 до суду апеляційної інстанції від ТОВ "Каховка Пром-Агро" надійшли пояснення щодо необхідності розгляду даного спору господарським судом за місцезнаходженням боржника - м. Київ.

21.05.2019 до суду апеляційної інстанції від ПАТ «КБ «Надра» надійшли пояснення по справі, згідно яких позивач відзначає, що на момент подання Банком позову у справі №910/10379/18 - 03.08.2018, місцезнаходження відповідача - ТОВ "Каховка Пром-Агро" було зареєстроване за адресою: м. Київ, вул. Січових стрільців, буд. 21, що територіально є підсудним Господарському суду м. Києва, у зв`язку з чим позовна заява у даній справі була подана саме до цього суду, в порядку виключної підсудності, передбаченої ч. 9 ст. 30 ГПК України.

21.05.2019 до початку судового засідання через відділ автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) від ПАТ «КБ «Надра» надійшла заява про відвід колегії суддів Верховця А.А., Доманської М.Л., Отрюха Б.В.

В обґрунтування даної заяви ПАТ «КБ «Надра» зазначає, що головуючий суддя, в порушення ч. 1 ст. 269 ГПК України, поставив на обговорення питання про підсудність даного спору. А відтак, враховуючи, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язкової підстави для скасування рішення суду з підстав порушення територіальної підсудності справи, та враховуючи, що колегією суддів на власний розсуд збираються додаткові докази, що не є предметом апеляційних скарг, є обґрунтовані підстави вважати про упередженість суддів при розгляді даної справи.

В судовому засіданні 21.05.2019 представник ПАТ «КБ «Надра» підтримав подану заяву про відвід суддів, просив її задовольнити.

Представник ТОВ "Каховка Пром-Агро" заперечував проти задоволення вказаної заяви зазначивши при цьому, що заява є необґрунтованою та поданою з порушенням процесуальних строків, а позивач зловживає своїми процесуальними правами, що є підставою для залишення заяви про відвід суддів без розгляду.

Колегія суддів заслухавши думку представників сторін, розглянувши заяву ПАТ «КБ «Надра» про відвід колегії суддів Верховця А.А., Доманської М.Л., Отрюха Б.В. у справі № 910/10379/18 встановила наступне.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Як вбачається з поданої ПАТ «КБ «Надра» заяви про відвід суддів, підставою для відводу є незгода Банку з тим, що ухвалою суду від 23.04.2019 було зобов`язано сторін надати письмові пояснення стосовно підсудності даної справи.

Разом з тим, слід звернути увагу, що в судовому засіданні 23.04.2019 був присутній представник ПАТ «КБ «Надра». А отже, враховуючи наведені норми права, Банк мав змогу звернутися з відповідною заявою в межах процесуальних строків, тоді як звернувся лише 21.05.2019.

Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 2 ГПК України однією із основних засад господарського судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

За змістом ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 43 ГПК України залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Оскільки заява ПАТ «КБ «Надра» про відвід колегії суддів Верховця А.А., Доманської М.Л., Отрюха Б.В. подана з пропуском процесуальних строків передбачених ч. 3 ст. 38 ГПК України та полягає в незгоді сторони з процесуальним рішенням суддів, колегія суддів дійшла висновку, що звернення Банку з відповідною заявою є зловживанням процесуальними правами, що полягає у їх недобросовісному використанні, яке можна кваліфікувати через критерій відсутності серйозного законного інтересу, тобто легітимного прагнення до отримання певних переваг, передбачених процесуальним законом.

Правовідносини суду із кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення у розумні строки законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, які беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Процесуальний закон вимагає та забезпечує належну поведінку сторони у господарському суді, що також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надано законом тим особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду під час розгляду справ, їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не із цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, затягування розгляду, створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто використовує його всупереч основним засадам господарського судочинства, а отже зловживає ним.

Суд вважає, що заявлення ПАТ «КБ «Надра» відводів у цій справі є нічим іншим як спробою затягнути її розгляд або перешкодити йому, внаслідок чого буде порушено положення законодавства про завдання та основні засади господарського судочинства.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі "Шульга проти України", пункт 28, № 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі "Мусієнко проти України", пункт 24, № 26976/06, від 20.01.2011).

Згідно з частинами 3, 4 статті 43 ГПК України якщо подання скарги, заяви клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

Оскільки подання ПАТ «КБ «Надра» заяви про відвід судової колегії у цій справі є зловживанням процесуальними правами, що спрямоване на свідоме, невиправдане затягування судового процесу, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення такої заяви без розгляду.

В судовому засіданні 21.05.2019 представник ТОВ "Каховка Пром-Агро" вимоги викладені в апеляційній скарзі підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечував проти вимог апеляційної скарги ПАТ «КБ «Надра».

Представник ПАТ «КБ «Надра» вимоги викладені в апеляційній скарзі підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги. Заперечував проти вимог апеляційної скарги ТОВ "Каховка Пром-Агро".

В судовому засіданні 21.05.2019, згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу (далі за текстом - ГПК) України, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро" підлягають задоволенню, тоді як у задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" слід відмовити, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою позову у даній справі є незгода позивача з рішенням суду апеляційної та касаційної інстанції у справі №910/28554/14 за позовом ТОВ "Каховка Пром-Агро" до ПАТ "Комерційний банк "Надра" про зобов`язання вчинити певні дії.

Так, постанова Київського апеляційного господарського суду від 24.03.2015 мотивована тим, що на підставі поданих 02.02.2011 до ПАТ «КБ «Надра» заяви ТОВ "Каховка Пром-Агро" про закриття поточного рахунку та оригіналу платіжного доручення на перерахування грошових коштів в розмірі 258 183 238,73 грн на рахунок ПАТ «КБ «Надра» з призначенням платежу «Добровільне виконання наказу Госп. суду Київської обл. №19/221-09 від 26.10.2010 про стягнення на користь ВАТ КБ «Надра» (ВП23813344 від 21.01.11)», а також надання ТОВ "Каховка Пром-Агро" ПАТ «КБ «Надра» 09.02.2011 платіжного доручення №5 від 08.02.2011 на суму 258 183 238,73 грн з призначенням платежу «Добровільне виконання наказу Госп. суду Київської обл. №19/221-09 від 26.10.2010 про стягнення на користь ВАТ КБ «Надра» (ВП23813344 від 21.01.11)», в силу ст.ст. 1068, 1072, 1073 ЦК України, п.п. 2.3.3, 4.2 Договору банківського рахунку від 02.06.2008 , укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ "Каховка Пром-Агро", у ПАТ «КБ «Надра» виникли зобов`язання в день надходження (02.02.2011) вказаних документів виконати їх, зокрема закрити рахунок та перерахувати грошові кошти в розмірі 258 183 238,73 грн на виконання рішення суду у справі №19/221-09.

Разом з тим позивач стверджує, що на момент звернення ТОВ "Каховка Пром-Агро" із заявою про закриття рахунку та платіжним дорученням про перерахування коштів на виконання рішення суду в сумі 258 183 238,73 грн, в ПАТ «КБ «Надра» діяла тимчасова адміністрація, функції, права та обов`язки якої регулювались нормами Закону України «Про банки і банківську діяльність», Законом України «Про першочергові заходи щодо запобігання негативним наслідкам фінансової кризи та про внесення змін до деяких законодавчіх актів України» в редакції чинній на день спірних правовідносин. А тому, на підставі діючих на той час нормативно-правових актів ПАТ «КБ «Надра» не мало беззаперечного обов`язку виконувати заяву ТОВ "Каховка Пром-Агро" про закриття поточного рахунку та платіжного доручення про перерахування коштів.

Місцевий господарський суд розглянувши справу дійшов висновку, що в момент вчинення спірного правочину виключалась можливість кредиторів банку, при діючій тимчасовій адміністрації вимагати припинення або виконання зобов`язань шляхом одностороннього волевиявлення кредитора, яким по відношенню до Банку було Товариство, на зарахування зустрічних однорідних вимог, з чого слідує, що спірний правочин в момент його вчинення (02.02.2011) суперечив нормам Закону України «Про банки і банківську діяльність», що є підставою для визнання його недійсним.

Північний апеляційний господарський суд не погоджується з даними твердженнями місцевого господарського суду виходячи з наступного.

Як було встановлено у постанові Київського апеляційного господарського суду від 24.03.2015 у справі №910/28554/14, 02.06.2008 між ВАТ КБ «Надра» (банк) та ТОВ "Каховка Пром-Агро" (клієнт) було укладено договір №730/1 банківського рахунку, згідно з якого банк зобов`язався відкрити клієнтові поточний рахунок № НОМЕР_1 (980) для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов Договору та законодавства України, а також приймати та зараховувати на рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум із рахунку та проведення інших операцій з рахунком, що передбачені чинним законодавством України. Операції за рахунком здійснюються після отримання від клієнта повідомлення з відміткою про взяття рахунку та облік органом державної податкової служби; банк має право здійснювати примусове списання коштів з рахунку клієнта лише у випадках, передбачених чинним законодавством України; Банк має право, а позичальник цим доручає Банку самостійно, без додаткового узгодження з позичальником, списувати грошові кошти, з поточного(-их) рахунку(-ів) позичальника, відкритого(-их) у Банку на погашення простроченої заборгованості за кредитами, кредитними лініями, овердрафтами, факторингом та/або відсотками за ними та/або будь-яких інших прострочених платежів (комісій, неустойки тощо); Договір набирає чинності з дати його належного оформлення та укладений на невизначений строк (пункти 1.1., 2.1.4., 2.1.13., 8.1. Договору №730/1).

Рішенням Господарського суду Київської області від 08.04.2010 у справі №19/221-09 за первісним позовом Відкритого акціонерного товариства комерційного банку "Надра" до відповідача -1 - Дочірнього підприємства "КВМ", відповідача-2 - Закритого акціонерного товариства "Каховка Пром-Агро" про стягнення 227 052 152,05 грн та за зустрічним позовом Закритого акціонерного товариства "Каховка Пром-Агро" до відповідача-1 - Відкритого акціонерного товариства комерційного банку "Надра", відповідача-2 - Дочірнього підприємства "КВМ" про визнання угоди недійсною, стягнуто з Закритого акціонерного товариства "Каховка Пром-Агро" заборгованості, що включають в себе заборгованості по поверненню кредитів, по сплаті відсотків за користування кредитами, по сплаті акредитивів, по сплаті комісійних винагород, пеню за прострочку платежів та втрати від інфляції, у загальній сумі 258 157 502,73 грн. (залишено без змін судом апеляційної та касаційної інстанції).

Всього з відповідача по вказаній справі на користь Відкритого акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра» за рішенням Господарського суду Київської області від 08.04.2010 у справі №19/221-09 було стягнуто 258 183 238,73 грн.

Київським апеляційним господарським судом встановлено обставини відкриття органом державної виконавчої служби 30.11.2010 виконавчого провадження №22938861 з виконання зазначеного рішення господарського суду; з метою добровільного виконання боржник у виконавчому провадженні платіжним дорученням №505 від 06.12.2010 перерахував на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби грошові кошти на суму 258 183 238, 73 грн; в подальшому, у зв`язку із перешкоджанням стягувачем провадженню виконавчих дій (ненаданням координат власного рахунку для отримання коштів), 20.12.2010 державним виконавцем органу державної виконавчої служби прийнято постанову про повернення виконавчого документа без виконання, а розпорядженням державного виконавця №512/8 від 20.12.2010 грошові кошти в розмірі 258 183 238, 73 грн повернено на поточний рахунок № НОМЕР_1 (980) ЗАТ "Каховка Пром-Агро", відкритий у ВАТ "КБ "Надра" згідно Договору №730/1 банківського рахунку.

У зв`язку з повторним пред`явленням банком-стягувачем наказу господарського суду у справі №19/221-09 до виконання, 21.01.2011 державним виконавцем органу державної виконавчої служби прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №23813344; з метою погашення заборгованості перед банком в добровільному порядку боржник звернувся до банку з вимогою про списання з його поточного рахунку № НОМЕР_1 (980), відкритого в установі банку-відповідача, грошових коштів на суму 258 183 238, 73 грн, яку банк отримав 02.02.2011 (вх. №4229).

Також, апеляційним судом встановлено обставини звернення позивача-боржника до банку-відповідача із заявою від 02.02.2011 про закриття поточного рахунку № НОМЕР_1 (980 ) , в якій позивач, як клієнт банку, просив закрити спірний банківський рахунок та перерахувати наявні на ньому грошові кошти в сумі 258 183 238,73 грн на рахунок банку-стягувача на погашення заборгованості за наказом Господарського суду Київської області №19/221-09 від 26.10.2010; до зазначеної заяви позивач додав оригінал платіжного доручення на перерахування грошових коштів на суму 258 183 238, 73 грн у двох примірниках; заяву банк отримав 02.02.2011 (вх. №4227).

Також, з матеріалів справи слідує, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2015 у справі №910/28554/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро" до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про зобов`язання вчинити певні дії, яка залишена в силі постановою Вищого господарського суду України від 26.05.2015 та постановою Верховного Суду України від 04.11.2015, було встановлено наступні обставини спірних правовідносин та здійснено відповідні висновки:

- подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро" Банку 02.02.2011 заяви про закриття поточного рахунку та оригіналу платіжного доручення на перерахування грошових коштів у сумі 258 183 238,73 грн. на рахунок Банку з призначенням платежу «Добровільне виконання наказу Госп. суду Київської обл. № 19/221-09 від 26.10.2010 про стягнення на користь ВАТ КБ «Надра» (ВП 23813344 від 21.01.11)», а також надання Товариством Банку 09.02.2011 платіжного доручення № 5 від 08.02.2011 на суму 258 183 238,73 грн. з призначенням платежу «Добровільне виконання наказу Госп. суду Київської обл. № 19/221-09 від 26.10.2010 про стягнення на користь ВАТ КБ «Надра» (ВП 23813344 від 21.01.11)», в силу ст.ст.1068,1072,1073 Цивільного кодексу України,п.п. 2.3.3., 4.2. Договору банківського рахунку від 02.06.2008 зумовило виникнення у Банку зобов`язання в день надходження відповідного платіжного доручення, тобто 02.02.2011, виконати цей документ та перерахувати грошові кошти в розмірі 258 183 238,73 грн. на рахунок Банку.

- враховуючи наведені обставини, апеляційний господарський суд дійшов висновку, який було підтримано вищими інстанціями, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро" було вчинено усіх необхідних заходів по добровільному виконанню свого зобов`язання по сплаті заборгованості у сумі 258 183 238,73 грн. перед Банком, яка була визначена рішенням Господарського суду Київської області від 08.04.2010 по справі № 19/221-09.

- в силу приписів ст.ст. 527, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро" перед Банком із погашення заборгованості, визначеної рішенням Господарського суду Київської області від 08.04.2010 у справі № 19/221-09, на виконання наказу Господарського суду Київської області № 19/221-09 від 26.10.2010, є припиненим з 03.02.2011.

- при цьому, у Товариства та Банку виникли зустрічні однорідні грошові вимоги: Товариство зобов`язане було перерахувати Банку 258 183 238,73 грн. на виконання рішення Господарського суду Київської області від 08.04.2010 у справі № 19/221-09, а Банк зобов`язаний був виконати платіжне доручення Товариства (позивача по даній справі), отримане 02.02.2011 та перерахувати на свій рахунок таку ж суму 258 183 238,73 грн., тому звернення Товариства до Банку із відповідними заявою та вимогою від 02.02.2011 свідчить про волевиявлення Товариства на зарахування зустрічних вимог за заявою однієї із сторін в силу приписів ст. 601 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Отже, обставини щодо припинення зобов`язання Товариства перед Банком, наявності усіх складових необхідних для зарахування на підставі ст. 601 ЦК України, мають преюдиціальне значення та не підлягають повторному дослідженню.

Судом апеляційної інстанції прийнято до уваги преюдиціальні факти встановлені у постанові Київського апеляційного господарського суду від 24.03.2015 у справі №910/28554/14 з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 41 Доповіді, схваленої Венеціанською Комісією на 86-му пленарному засіданні «Верховенство права», одним з обов`язкових елементів поняття «верховенство права» є юридична визначеність.

Згідно з п.п. 44, 45, 50 даної Доповіді:

« 44. Принцип юридичної визначеності є істотно важливим для питання довіри до судової системи та верховенства права. Він є істотно важливим також і для плідності бізнесової діяльності, з тим, щоб генерувати розвиток та економічний поступ.

46. Юридична визначеність також вимагає, щоб остаточні рішення судів були виконані. У приватних спорах виконання остаточних судових рішень може потребувати допомоги з боку державних органів, аби уникнути будь-якого ризику «приватного правосуддя», що є несумісним з верховенством права. Система, де існує можливість скасовувати остаточні рішення, не базуючись при цьому на безспірних підставах публічного інтересу, та які допускають невизначеність у часі, несумісні з принципом юридичної визначеності».

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до ч. 5 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

З матеріалів справи слідує, що ПАТ «КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» брало участь у справі №910/28554/14 та скористались усіма правами наданими процесуальним законодавством, зокрема щодо участі в судових засіданнях, надання письмових пояснень, викладення власної позиції, оскарження судового рішення, тому у останнього відсутнє право спростовувати такі обставини в порядку ч. 5 ст. 75 ГПК України.

З огляду на вказане, подання даного позову ПАТ «КБ «Надра» через три роки після з`ясування усіх обставин у справі №910/28554/14, встановлення судом фактів та прийняття остаточного рішення свідчить виключно про безпідставність вказаного позову, а також про намагання позивача у такий спосіб переглянути встановлені судом факти та поставити під сумнів прийняту Верховним Судом України постанову від 04.11.2015 у справі №910/28554/14, що є грубим порушенням принципу юридичної визначеності та фактично ставить під сумнів принцип верховенства права в цілому, та принцип обов`язковості судових рішень зокрема.

В той же час, враховуючи зокрема встановлені в межах справи №910/28554/14 факти, Банком і було ініційовано звернення з даним позовом до суду про визнання недійсним одностороннього правочину Товариства з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, оформленого відповідними заявою та вимогою від 02.02.2011, з посиланням на те, що спірний правочин в момент його вчинення (02.02.2011) суперечив нормам Закону України «Про банки і банківську діяльність», вимоги позивача до відповідача не були безспірними, було відсутнє волевиявлення на його вчинення (оскільки таке «волевиявлення» було оцінено з власної ініціативи Київським апеляційним господарським судом при розгляді справи №910/28554/14).

Розглядаючи заявлену вимогу та оцінюючи такі підстави суд першої інстанції, мотивуючи оскаржуване рішення, виходив з того, що спірний правочин в момент його вчинення (02.02.2011) суперечив Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про першочергові заходи щодо запобігання негативним наслідкам фінансової кризи та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», у зв`язку з чим визнав наявними підстави для визнання спірного правочину недійсним, водночас відмовив у позові через пропуск строку позовної давності про застосування, якої було заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро».

Однак, колегія суддів вважає такі висновки місцевого суду помилковими, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою ташостою статті 203цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Так, за змістом приписів ст.ст.202,598,601Цивільного кодексу України за своєю правовою природою заява про зарахування зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином.

Тобто, зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявлено однією із сторін у зобов`язанні, здійснюється в силу ст. 601 Цивільного кодексу України та не пов`язується із прийняттям такого зарахування іншою стороною.

При цьому, чинним законодавством не передбачено спеціальних вимог щодо форми заяви про зарахування зустрічних вимог як одностороннього правочину, тому її слід вважати зробленою, а зобов`язання припиненим внаслідок заліку зустрічних однорідних вимог, у момент вчинення такого правочину, тобто у момент реалізації цього правочину суб`єктом через його відповідне зовнішнє волевиявлення.

Оцінюючи обставини такого волевиявлення в силу відсутності закріплених в законодавстві вимог до форми одностороннього правочину зарахування зустрічних вимог слід виходити з конкретної поведінки такого суб`єкта в спірних правовідносинах, а не факту формального складення ним документу з назвою "заява про зарахування", адже саме існування в поведінці особи чіткого вираження волі на припинення існуючого у нього зобов`язання перед іншою особою за рахунок наявних в нього прав вимоги до такої особи і є основоположним чинником породження відносин щодо припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних вимог.

В даному випадку, матеріалами справи підтверджується, не спростовується сторонами та встановлено судовими рішеннями існування обов`язку Товариства перед Банком щодо перерахування 258 183 238,73 грн на виконання рішення Господарського суду Київської області від 08.04.2010 у справі № 19/221-09, з метою виконання якого Товариством на підставі договору банківського рахунку №730/1 від 02.06.2008 було ініційовано звернення до Банку з платіжним дорученням щодо перерахування коштів у сумі 258183 238,73 грн, а в послідуючому - з заявою про закриття такого рахунку та перерахування залишку коштів на рахунок Банку для погашення відповідної заборгованості, що породило відповідне зобов`язання Банку (провести переказ).

Отже, має місце поведінка Товариства за якої останнє намагалося виконати свої зобов`язання перед Банком за рахунок своїх вимог до останнього (зобов`язання Банку з перерахування на свій рахунок коштів з рахунку Товариства), правова природа чого притаманна правовідносинам зарахування зустрічних однорідних вимог, що безумовно свідчить про існування волі Товариства на припинення таких зобов`язань в т.ч. в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України.

Відтак, посилання Банку на відсутність волі Товариства щодо припинення зобов`язання, встановленого рішенням Господарського суду Київської області від 08.04.2010 у справі № 19/221-09, в т.ч. шляхом в порядку, визначеному ст. 601 Цивільного кодексу України, не відповідає дійсним обставин спірних правовідносин і не може бути підставою для висновку про відсутність факту припинення таких зобов`язань.

Щодо висновку про неможливість проведення відповідного припинення спірних зобов`язань в силу введення тимчасової адміністрації в Банку колегія суддів звертає увагу на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що постановою Правління Національного банку України від 10.02.2009 №59 «Про призначення тимчасової адміністрації у відкритому акціонерному товаристві комерційному банку «Надра» призначено тимчасову адміністрацію строком на 1 рік (10.02.2009-10.02.2010), мораторій на задоволення вимог кредиторів введено з 10.02.2009 до 10.08.2009. Постановою Правління Національного банку України від 05.08.2009 №452 продовжено мораторій на задоволення вимог кредиторів, крім зобов`язань за договорами банківських вкладів (депозитів), договорами банківських рахунків, а також за зобов`язаннями щодо переказу коштів у межах лімітів, установлених тимчасовим адміністратором банку і погоджених Національним банком України. Постановою Правління Національного банку України від 10.02.2010 №60 «Про хід виконання програми фінансового оздоровлення Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» продовжено в банку тимчасову адміністрацію на один рік з 11.02.2010 до 11.02.2011 та продовжено повноваження тимчасового адміністратора Банку на один рік з 11.02.2010 до 11.02.2011.

Наведені обставини введення та дії тимчасової адміністрації в Банку свідчать про те, що мало місце визначення певного обмеження щодо мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, визначено, що такий мораторій не розповсюджувався на задоволення вимог за зобов`язаннями Банку по договорам банківських рахунків.

Однак, оцінюючи дані обставини суд першої інстанції, керуючись ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу України, дійшов висновку, що випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі, якими на день виникнення спірних правовідносин були Закон України «Про банки і банківську діяльність» та Закон України «Про першочергові заходи щодо запобігання негативним наслідкам фінансової кризи та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», в редакції чинних на день виникнення спірних відносин.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній станом на 02.02.2011) обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів,одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

З наведеної норми слідує, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунках, допускались у випадках наявності рішення суду, у разі здійснення фінансових операцій пов`язаних з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Проте, вирішуючи спір у даній справі та здійснюючи наведений вище висновок суд першої інстанції безпідставно застосував положення ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу України в редакції, яка не діяла на час вчинення цього правочину.

Разом з тим, враховуючи вимоги наведеної редакції ст. 1074 Цивільного кодексу України, за якою і підлягають регулюванню спірні правовідносини, матеріали справи не містять доказів існування судових рішень про встановлення відповідних обмежень на розпорядження Товариством власним рахунком чи доказів на підтвердження обставин здійснення останнім забороненої фінансової діяльності.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що Цивільний кодекс України встановлював випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами на своїх рахунках в т.ч. спеціальним законодавством, здійснений за наслідками застосування редакції, яка містила фразу: «……в інших випадках, встановлених законом», ґрунтується на невірному застосуванні судом положень ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин (обрання редакції норми закону, яка не застосовується до спірних правовідносин).

Більш того, відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов`язань; мораторій - зупинення виконання банком зобов`язань перед кредиторами та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та зупинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань; тимчасова адміністрація - процедура, що застосовується Національним банком України при здійсненні банківського нагляду за обставин, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 79 Закону України «Про банки і банківську діяльність» з дня призначення тимчасового адміністратора повноваження загальних зборів, спостережної ради і правління (ради) банку переходять до тимчасового адміністратора. Угоди, укладені керівниками банку після призначення тимчасового адміністратора, є недійсними з моменту укладення.

Згідно ст. 80 Закону України «Про банки і банківську діяльність» тимчасовий адміністратор негайно після свого призначення зобов`язаний забезпечити збереження активів та документації банку, а також активів та документації афілійованих осіб, в яких банк має участь, що перевищує 50 відсотків. З дня свого призначення тимчасовий адміністратор має повне і виняткове право управляти банком та зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів для приведення діяльності банку в правову та фінансову відповідність із вимогами цього Закону та нормативно-правовими актами Національного банку України з метою захисту інтересів вкладників та інших кредиторів. Зокрема, тимчасовий адміністратор має право, зокрема продовжувати або припиняти будь-які операції банку.

Відповідно до п. 1.1. Гл. 1 Розділу VII Посібника тимчасового адміністратора банку, схваленого Постановою Правління НБУ від 24.12.2009 №766, залежно від причин, які призвели до погіршення фінансового стану банку, тимчасовий адміністратор може вжити таких заходів: в) підвищити (відновити) платоспроможність, ліквідність банку без залучення інвесторів шляхом: зупинення операцій з підвищеним рівнем ризику, що спричиняють втрату активів і капіталу та створюють загрозу інтересам кредиторів і вкладників.

З наведеного слідує, що припинення чи зупинення будь - яких операцій банку є правом, а не обов`язком тимчасового адміністратора, яке має використовуватись останнім за наявності обґрунтованих підстав вважати, що банківська операція спричинить втрату активів і капіталу банку чи створить загрозу інтересам кредиторів та вкладникам. Разом з цим, у разі реалізації такого права клієнт банку має безумовне право бути повідомленим про обмеження, які були вжиті тимчасовим адміністратором щодо його банківської операції та їх підстав.

Суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, та не врахував того, що позивачем не надано доказів підтверджуючих те, що Банк в особі тимчасового адміністратора повідомляв відповідача про зупинення чи припинення банківської операції щодо перерахування 258 183 238,73 грн. за платіжним дорученням та щодо неприйняття заяви про закриття поточного рахунку.

Колегія суддів враховує, що вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» про списання коштів у розмірі 258 183 238,73 грн. з власного поточного рахунку пов`язана з виконанням останнім наказу Господарського суду Київської області у справі № 19/221-09 і кошти перераховувались саме на користь ПАТ «КБ «Надра», а тому правові підстави вважати, що така банківська операція могла бути спрямована на втрату активів і капіталу Банку чи створити загрозу інтересам кредиторів та вкладникам відсутні.

Разом з цим, посилаючись на п. 3 ст. 3 Закону України «Про першочергові заходи щодо запобігання негативним наслідкам фінансової кризи та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», п. 7 ст. 80 Закону України «Про банки і банківську діяльність» місцевий суд дійшов висновку, що в момент вчинення спірного правочину виключалась можливість кредитора банку, при діючій тимчасовій адміністрації, вимагати припинення або виконання зобов`язання, що свідчить про відсутність підстав для припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Однак, згідно з п. 3 ст. 3 Закону України «Про першочергові заходи щодо запобігання негативним наслідкам фінансової кризи та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» під час виконання тимчасовим адміністратором заходів, передбачених програмою фінансового оздоровлення банку, в тому числі при відступленні права вимоги, переведенні боргу, здійсненні реорганізації, не застосовуються положення законодавства щодо: права кредиторів вимагати забезпечення виконання зобов`язань шляхом укладення договорів застави чи поруки, дострокового припинення або виконання зобов`язань та відшкодування збитків у зв`язку з перетворенням.

Відповідно до п. 7 ст. 80 Закону України «Про банки і банківську діяльність» тимчасовий адміністратор вживає заходів, передбачених програмою фінансового оздоровлення банку, в тому числі відступлення права вимоги, переведення боргу чи реорганізацію банку, без повідомлення та отримання згоди акціонерів, боржників, кредиторів (вкладників) банку. Акціонери, кредитори (вкладники) банку не мають права вимагати припинення або дострокового виконання зобов`язань банку та відшкодування їм збитків при виконанні заходів, передбачених програмою фінансового оздоровлення банку.

Аналізуючи наведені норми слід зауважити, що їх положення щодо обмеження права, зокрема кредитора вимагати припинення або дострокового виконання зобов`язань банку, спрямовані саме на недопущення погіршення фінансового стану банку, і тому мають застосовуватися як попередження відповідних дій.

В той же час, з матеріалів справи та змісту як платіжного доручення, так і заяви про закриття поточного рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» вбачається, що Товариство не просило дострокового припинення або виконання зобов`язання, адже його дії були спрямовані виключно на добровільне виконання рішення Господарського суду Київської області у справі № 19/221-09 про стягнення коштів на користь ВАТ КБ «Надра».

За таких обставин, відсутні підстави для висновку, що внаслідок подання відповідачем заяви та платіжного доручення у Банку виник ризик втрати коштів, адже внаслідок такої операції банк лише набув кошти, як стягувач за наказом у справі №19/221-09, тобто, мало місце задоволення його інтересу на отримання коштів за зобов`язанням Товариства, з метою виконання яких ним було ініційовано відповідний судовий спір та пред`явлено до виконання судовий наказ.

Більш того, не містять матеріали справи і доказів того, що вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» про списання коштів з власного рахунку та перерахування їх безпосередньо на рахунок ВАТ КБ «Надра» з метою виконання наказу суду, суперечила б заходам, передбаченим програмою фінансового оздоровлення банку, в той час, як з прийняттям судового рішення у справі №19/221-09 було підтверджено не лише право Банку на отримання присуджених до стягнення з Товариства коштів, а й виник певний обов`язок Банку щодо прийняттях таких коштів від Товариства в якості виконання відповідного судового рішення.

В той же час, обставини заперечення Банком можливості виконання Товариством підтвердженого судовим рішенням у справі №19/221-09 зобов`язання спірним шляхом, які виражаються в т.ч. ініціюванням спору у даній справі, свідчать про недобросовісність позивача як в частині виконання ним своїх зобов`язань перед відповідачем в рамках договору банківського рахунку, так і в частині користування своїми правами, адже відмова стягувача від прийняття добровільного виконання боржником судового рішення, що безсумнівно створює негативні наслідки для останнього у вигляді продовження існування певного зобов`язання, не відповідає як принципам реалізації своїх прав, так і здійснення господарської діяльності в цілому.

Порушення позивачем породженого за його власною ініціативою судовим рішенням у справі №19/221-09 обов`язку прийняти виконання Товариством спірного зобов`язання та звернення з позовом до суду для унеможливлення добровільного виконання Товариством спірного зобов`язання виключає висновок про добросовісність поведінки позивача

Сукупність наведених обставин спірних правовідносин та поведінки Банку, на думку колегії суддів, свідчать про зловживання Публічним акціонерним товариством «КБ «Надра» своїм правом та про спрямованість даного позову не на захист свого права, а на завдання шкоди іншій особі - відповідачу.

За таких обставин, визнати заявлені Публічним акціонерним товариством «КБ «Надра» позовні вимог обґрунтованими та правомірними неможливо, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у даній справі з викладених в ньому підстав.

Відносно висновку суду першої інстанції про те, що в даному випадку відбулось припинення зобов`язання за кредитним договором шляхом зарахування зустрічних однорідних, що є порушенням порядку задоволення вимог кредиторів у відповідності до статті 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність», колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно ч. 9 ст. 80 Закону України «Про банки і банківську діяльність» тимчасовий адміністратор при прийнятті рішень про одночасне відчуження активів та зобов`язань банку зобов`язаний забезпечити пріоритетність захисту інтересів кредиторів банку відповідно до черговості задоволення вимог кредиторів, встановленої статтею 96цього Закону.

Ст. 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначає черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів під час ліквідаційної процедури.

Слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів, і відповідно позивачем таких доказів не надано, які б свідчили, що внаслідок подання Товариством з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» платіжного доручення та заяви про закриття рахунку, тимчасовим адміністратором приймалось рішення про одночасне відчуження активів та зобов`язань банку, в той час як вимога про списання грошових коштів не вчинялась за кредитним договором, а вчинялась з метою виконання наказу суду у справі №19/221-09 на підставі договору банківського рахунку, а не під час ліквідаційної процедури.

Враховується судовою колегією і те, що законодавство України, чинне на час звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» до позивача із відповідною заявою та платіжним дорученням, не містило заборони на здійснення зарахування зустрічних вимог під час тимчасової адміністрації.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для визнання спірного правочину недійсним.

Враховуючи відсутність порушеного права позивача та необґрунтованість позовних вимог про визнання спірного правочину недійсним, обставини щодо позовної давності не підлягають апеляційному перегляду, оскільки позовна давність застосовується виключно за наявності порушеного права позивача.

Відносно питання необхідності вирішення даного спору в межах справи №27/25б-908/4661/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відхилення відповідних посилань Банку з урахування виникнення спірних правовідносин до відкриття провадження у справі про банкрутство, про непогодження з яким жодним із учасників справи не заявлялося.

Більш того, встановлення вірності вирішення судом першої інстанції спору у даній справі в частині відмови в задоволенні позову Банку з послідуючим скасуванням в цій частині судового рішення закриттям провадження у справі не відповідатиме закріпленим в приписах ст. 2 ГПК України засадам здійснення судочинства, адже нівелюватиме необхідність неухильного дотримання принципу правової визначеності.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Каховка Пром-Агро» і відмову у задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 відповідно до ст. 277 ГПК України, як такого, що прийняте при неповному з`ясуванні обставин справи та при неправильному застосуванні норм матеріального права з прийняттям нового рішення про відмову у позові Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" через необґрунтованість позовних вимог.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" та задоволенням апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро", відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра".

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 276, 277, 282, 283 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 у справі №910/10379/18 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 у справі №910/10379/18 задовольнити.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 у справі №910/10379/18 скасувати.

4. Прийняти нове рішення, яким у позові Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро" про визнання недійсним правочину по зарахуванню зустрічних однорідних вимог відмовити.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 15; ідентифікаційний код 20025456) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка Пром-Агро" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 21, оф. 501; ідентифікаційний код 33867229) 2 643,00 (дві тисячі шістсот сорок три) грн судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

7. Матеріали справи №910/10379/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Cторони мають право оскаржити постанову до Верховного Суду в порядку, передбаченому ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 29.05.2019.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді Б.В. Отрюх

М.Л. Доманська