ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року Справа № 902/848/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В. , суддя Василишин А.Р.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Іллінецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Господарського суду Вінницької області від 11.02.2019 у справі №902/848/18 (суддя Яремчук Ю.О.)

за позовом Вінницького обласного центру зайнятості, м. Вінниця

до Іллінецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, м.Іллінці, Іллінецький р-н., Вінницька обл.

про стягнення 12 043,94 грн. - суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 11.02.2019 у справі №902/848/18 позов Вінницького обласного центру зайнятості до Іллінецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про стягнення 12043,94 грн. - суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду - задоволено. Стягнуто з Іллінецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь Вінницького обласного центру зайнятості - кошти в сумі 12043,94 грн. та стягнуто 1762,00 грн судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Іллінецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Вінницької області від 11.02.2019 у справі №902/848/18.

Скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою; вину (ст.1166 ЦК України). Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Судом першої інстанції також не взято до уваги той факт, що в діях застрахованої особи ( ОСОБА_1 ) є наявні порушення абз.1 ч.2 ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", яка, подавши позов до суду про поновлення на роботі 05.02.2018 року знала про можливі зміни щодо свого працевлаштування, які можуть вплинути на умови виплати їй соціальної допомоги на випадок безробіття, однак, про такі дії не повідомила позивача.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.03.2019 апеляційну скаргу Іллінецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Господарського суду Вінницької області від 11.02.2019 у справі №902/848/18 - залишено без руху.

На виконання вимог ухвали суду від 19.03.2019 Іллінецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надіслало до Північно-західного апеляційного господарського суду клопотання (вх. №13032/19 від 04.04.2019) до якого долучено платіжне доручення про сплату судового збору ( №216 від 28.03.2019) .

Розпорядженням керівника апарату суду від 09.04.2019 №01-04/181 у зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії у справі Савченка Г.І. у період з 01.04.2019 по 03.05.2019 та судді-члена колегії у справі Коломис В. ОСОБА_2 . у період з 08.04.2019 по 09.04.2019 включно, відповідно до ст. 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", п.п. 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у справі.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2019 р. для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В., суддя Василишин А.Р.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.04.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Іллінецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Господарського суду Вінницької області від 11.02.2019 у справі №902/848/18.

При цьому, апеляційним судом в ухвалі було роз`яснено учасникам справи, що враховуючи те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги буде здійснюватися у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження. Запропоновано позивачу, у строк до 15.05.2019 надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів відповідачу.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвалу суду про відкриття провадження у справі було отримано позивачем - 15.04.2019, і відповідачем - 15.04.2019, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

На виконання вимог суду, викладених в ухвалі Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.04.2019, позивач надіслав на адресу суду відзив на апеляційну скаргу вх.№17697/19 від 13.05.2019, в якому заперечив вимоги апеляційної скарги, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю, а рішення Господарського суду Вінницької області від 11.02.2019 у справі №902/848/18 залишити без змін.

Відповідно до ст. ст. 269, 270 ГПК України апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції та дослідивши зміст відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи 26.12.2017 р. до Липовецького районного центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні звернулась гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка 25.12.2017 р. була звільнена з посади першого заступника начальника Липовецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у зв`язку із скороченням чисельності на підставі п.1 ч.1. ст. 40 Кодексу Законів про працю України.

26.12.2017 р. ОСОБА_1 надано статус безробітної, а з 02.01.2017 р., відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 22, ч.1 ст.23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю.

З правами та обов`язками гр. ОСОБА_1 ознайомлена під особистий підпис 26.12.2017 р., що відображено в заяві про надання статусу безробітної.

16.07.2018 р. під час чергового відвідування служби зайнятості Гомон Інна Леонідівна надала рішення (вступну та резолютивну частину) Вінницького окружного адміністративного суду від 20.06.2018 року у справі №802/304/18-а та копію наказу начальника Іллінецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 11.07.2018 р. № 38-ОС про оголошення наказу Пенсійного фонду України "Про поновлення на посаді ОСОБА_1 " з 22.12.2017 р.

Відповідно до Постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі № 802/304/18-а від 22.11.2018 р. апеляційну скаргу Іллінецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишено без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26.06.2018 р. залишено без змін.

16.07.2018 р. ОСОБА_1 знята з обліку у Липовецькому районному центрі зайнятості як безробітна у зв`язку з поновленням на роботі за рішенням суду відповідно до п.п 2 п.1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення".

За період перебування на обліку в центрі зайнятості (з 02.01.2018 р. по 30.06.2018 р.) ОСОБА_1 виплачено допомогу по безробіттю в сумі 12 043,94 грн.

Відповідно до наказу Державної служби зайнятості (Центральний апарат) Вінницького обласного центру зайнятості Липовецького районного центру зайнятості № 41 від 17.07.2018 р. прийнято рішення про повернення Іллінецьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Вінницької області коштів у розмірі 12 043,94 грн. виплачених безробітній Гомон Інні Леонідівні.

18.07.2018 р. позивач звернувся до відповідача з претензією № 01-1012/731 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю в сумі 12 043,94 грн., яка залишена без задоволення.

Враховуючи викладені обставини, посилаючись на положення ч.4 ст.35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" позивач звернувся з позовом до суду, та вимагає стягнення з відповідача суми виплаченої громадянці ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у розмірі 12 043,94 грн., що і є причиною виникнення спору.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 1, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття-система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Одним із видів такого забезпечення за Законом, є допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" застрахована особа - це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Згідно п. 8 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про зайнятість населення" безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Відповідно до ст. 34 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботі.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі: 1) поновлення його на роботі за рішенням суду; 2) незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; 3) незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.

Згідно п.п. 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018 р. № 792, центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня початку зайнятості особи (крім участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру, зайнятості працею, пов`язаною з організацією підготовки та проведенням виборів Президента України, народних депутатів України, місцевих виборів): поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Згідно із пунктами 6, 7 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого 13.02.2009 року Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України №60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України №7-1, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Згідно ст.235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Поновлення на роботі це - відновлення працівника на колишній роботі і в колишній посаді у разі його незаконного звільнення.

Питання, пов`язане з фактом поновлення на роботі, вирішується відповідно до рішення суду: видається наказ про поновлення працівника на роботі та вносяться зміни до трудової книжки працівника відповідно до пункту 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення №58 від 29.07.1993, зокрема, визнається недійсним запис, зроблений відповідно до наказу, визнаного судом незаконним.

Матеріали справи свідчать про те, що з метою добровільного вирішення питання щодо повернення виплачених Гомон Інні Леонідівні коштів у вигляді допомоги по безробіттю в позасудовому порядку, позивачем надіслано відповідачу претензію № 01-1012/731 від 18.07.2018 р., проте, вказана претензія була залишена відповідачем без задоволення.

Водночас повернення виплачених безробітному коштів здійснюється відповідно до частини 1 статті 34 та частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", якими передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Тобто, праву Фонду стягувати - кореспондує обов`язок Роботодавця відшкодувати.

Функції виконавчої дирекції Фонду виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, а саме: Державна служба зайнятості України через її територіальні органи, яким є, зокрема, позивач у справі (частина 6 статті 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття").

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", до роботодавців, зокрема, належать: установи утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, та які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Отже, Іллінецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області є роботодавцем громадянки ОСОБА_1 , яке зобов`язане виконати вимогу, передбачену Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" щодо відшкодування позивачу суми допомоги по безробіттю, яка була виплачена гр. ОСОБА_1 як безробітній, з огляду на встановлення судовими рішеннями у адміністративній справі №802/304/18а протиправного звільнення даної особи та поновлення її на посаді першого заступника начальника Липовецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Як встановлено судом, позивачем здійснено виплату допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1 в загальному розмірі 12 043,94 грн. за період з 02.01.2018 р. - 30.06.2018 р.

Аналізуючи ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", суд апеляційної інстанції вказує, що позивачу надається право утримати із роботодавця суму виплаченого органами соціального страхування забезпечення безробітному лише у разі поновлення його на роботі, що має бути підтверджено рішенням суду. Вказане утримання є мірою відповідальності роботодавця, покладенням на нього тягаря грошової компенсації, яку в законному порядку від органів соціального страхування отримала особа, яка була незаконно звільнена, оскільки право на отримання оплати праці є невід`ємним правом особи, що гарантовано Конституцією України.

За встановлених обставин, враховуючи що відповідач не надав доказів повернення вищевказаних грошових коштів позивачу, позовні вимоги Вінницького обласного центру зайнятості є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Безпідставними є доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі, щодо не доведення позивачем складу цивільного правопорушення у діях відповідача як підстави для звільнення останнього від відповідальності, з огляду на те, що предметом спору не є стягнення завданих збитків відповідачем, а стягнення з роботодавця сплачених сум страхових коштів. Дана вимога позивача грунтується на законодавстві перерахованому у даній постанові. В свою чергу об`єкти дослідження (що визначаються підставами та предметом позову) у справах про стягнення збитків і про стягнення виплачених безробітному сум не є тотожними.

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими. Суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Іллінецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Господарського суду Вінницької області від 11.02.2019 у справі №902/848/18 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "31" травня 2019 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Василишин А.Р.