ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2019 р. Справа№ 910/13988/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

секретар судового засідання Бовсуновська Ю.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 04.12.2018 (повний текст рішення складено 04.12.2018)

у справі № 910/13988/18 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом Комунального підприємства з утримання та

експлуатації житлового фонду спеціального

призначення «Спецжитлофонд»

до Київського державного підприємства геодезії, картографії,

кадастрових та геоінформаційних систем

«Київгеоінформатика»

про стягнення 9 455, 00 грн

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» (далі - КП «Спецжитлофонд», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київського державного підприємства геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем «Київгеоінформатика» (далі - КДП «Київгеоінформатика», відповідач) про стягнення 9 455,00 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що внаслідок завищення обсягів виконаних робіт за Договорами №198 про виконання вишукувальних робіт від 22.08.2016, №145 на виконання проектних робіт від 14.12.2015, №146 на виконання проектних робіт від 14.12.2015 позивачу завдано збитки на суму 9 455,00 грн., які й просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у справі № 910/13988/18 Комунальному підприємству з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, КП «Спецжитлофонд» оскаржило його в апеляційному порядку, просило скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянта зводяться до того, що за результатами проведеного Аудиту виявлено завищення вартості виконаних відповідачем робіт за наданими формами КБ-2в у розмірі 9 455, 00 грн., проте підрядником не виконано взяті на себе зобов`язання щодо безумовного повернення коштів в сумі виявленого контролюючими органами завищення обсягів та вартості виконаних робіт, що призвело до виникнення у апелянта заборгованості перед бюджетом м. Києва. На підтвердження наявності протиправної поведінки, вини відповідача та причинного зв`язку, апелянт звертав увагу, що в результаті завищення обсягів виконаних робіт відповідачем завдано збитків, які комунальне підприємство повинне відшкодувати до місцевого бюджету. Крім цього, за твердженнями апелянта, позивачем надано до суду належним чином завірену копію аудиторського висновку, згідно якого встановлено завищення обсягів виконаних робіт на заявлену до стягнення суму.

В судове засідання апеляційної інстанції 28.05.2019 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не направив, відтак апеляційний суд вважав за можливе справу розглядати за відсутності цього представника за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення, в яких підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції вимог процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01.10.2015 № 973 «Про передачу функцій замовника будівництва ліцею на 22 класи на ділянці № 13 в шостому мікрорайоні житлового масиву Осокорки-Північні у Дарницькому районі» (далі - Розпорядження) Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» визначено замовником будівництва

На виконання вимог вказаного розпорядження, між Комунальним підприємством з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» (позивачем, замовником за договорами) та Київським державним підприємством геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем «Київгеоінформатика» (відповідачем, підрядником за договорами) укладено Договір №198 про виконання вишукувальних робіт від 22.08.2016, Договір №145 на виконання проектних робіт від 14.12.2015 та Договір №146 на виконання проектних робіт від 14.12.2015.

За умовами вказаних договорів відповідач зобов`язався виконати топографо-геодезичну підоснову М 1:2000, топографо-геодезичну підоснову М 1:500 та інженерно-геодезичні вишукування в масштабі 1:500 по об`єкту «Будівництво ліцею на 22 класи на ділянці № 13 в 6-му мікрорайоні житлового масиву «Осокорки-Північні» у Дарницькому районі м. Києві» (роботи), а позивач взяв на себе зобов`язання прийняти та оплатити належним чином виконані роботи в порядку та на умовах, передбачених договорами.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (п. 2 ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст.173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В силу приписів ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 ЦК України).

За договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт згідно ч. 1 ст. 887 ЦК України підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх (ч. 1 ст. 887 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин згідно ст. ст. 193 ГК України, 525, 526 ЦК України повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначив, що на виконання умов вищезгаданих договорів відповідачем виконані, а позивачем прийняті та оплачені роботи по об`єкту «Будівництво ліцею на 22 класи на ділянці № 13 в 6-му мікрорайоні житлового масиву «Осокорки-Північні» у Дарницькому районі м. Києві».

Разом з цим, Департаментом внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проведено аудит стосовно діяльності КП «Спецжитлофонд» щодо дотримання актів законодавства, планів, процедур, контрактів під час виконання робіт з будівництва ліцею на 22 класи на ділянці № 13 в 6-му мікрорайоні житлового масиву «Осокорки- Північні» у Дарницькому районі м. Києва, за результатами якого встановлено завищення вартості виконаних Київським державним підприємством геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем «Київгеоінформатика» робіт в розмірі 9 455,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що внаслідок завищення відповідачем обсягів і вартості виконаних проектно-вишукувальних робіт в Актах за грудень 2015 - вересень 2016, позивачем зайво перераховано на рахунок відповідача кошти в сумі 9 455,00 грн., відтак позивачу завдані збитку у вказаному розмірі.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 ЦК України є відшкодування збитків.

Збитками є втрати, яких особа зазнала в зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ст. 22 ЦК України).

Під збитками в розумінні ч. 2 ст. 224 ГК України передбачаються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, які підлягають відшкодуванню особою, що допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст. 225 ГК України).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства. В свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Як встановлено матеріалами справи, в якості доказу завищення вартості виконаних робіт за вказаними договорами позивач посилався на Аудиторський звіт (без номеру та дати) Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до Положення про Департамент внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської міської ради №151/151 від 18.09.2014 (в редакції на час проведення перевірки), Департамент внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підзвітним та підконтрольним Київському міському голові та Київській міській раді.

За змістом п. 1.8 Положення Департамент діє в інтересах територіальної громади міста в особі Київської міської ради, є органом оперативного контролю та не підміняє контрольних функцій будь-яких державних органів.

Департаменту підпорядковується Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київекспертиза» (п. 1.11 Положення).

Відповідно до п. 2.1 Положення основним завданням Департаменту є надання незалежних висновків та рекомендацій за результатами здійснення контролю за ефективністю діяльності та дотриманням законодавства структурними підрозділами Київської міської ради, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підприємствами, установами та організаціями комунальної форми власності територіальної громади міста Києва та районів міста Києва, іншими суб`єктами в частині використання ними відповідних комунальних ресурсів (майна, коштів та іншої комунальної власності), спрямованих на забезпечення ефективного і результативного управління комунальними ресурсами.

Внутрішній аудит як система контролю за діяльністю підконтрольних суб`єктів створюється з метою ефективної оцінки та вдосконалення системи внутрішнього контролю та управління ризиками.

У відповідності до Статуту Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд», затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 777 від 19.04.2001, Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» створене рішенням Київської міської ради № 217/1194 від 01.03.2001 «Про створення комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» та підпорядковується Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Таким чином, Департамент внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проводить внутрішній аудит комунальних підприємств, в тому числі Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд», для ефективного управління комунальними ресурсами, є органом оперативного контролю та не підміняє контрольних функцій будь-яких державних органів.

Відтак, Аудиторський звіт Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не є належним доказом факту завищення вартості виконаних за договорами підряду на виконання вишукувальних та проектних робіт на загальну суму 9 455,00 грн., оскільки є внутрішнім аудитом позивача, який окрім іншого, проведений не державним органом, не створює ніяких наслідків для третіх суб`єктів господарювання,зокрема, відповідача у справі.

При цьому, слід зазначити, що виявлені Департаментом внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів та змінювати їх. Аудиторський звіт складався з приводу наявності або відсутності відповідних порушень підприємства та містять лише думку органу, який його склав, вони не є рішенням суду або іншого повноважного органу, а відтак викладені у звіті висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов укладених договорів.

Судом також враховано позицію Верховного Суду України (постанова від 10.09.2013 у справі №21-237а13), відповідно до якої акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Встановлені Департаментом внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та підпорядкованого Департаменту підприємством факти щодо господарської діяльності позивача підлягають доказуванню позивачем та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним ГПК України.

Таким чином, сам лише Аудиторський звіт Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не є підставою для стягнення з відповідача визначених цим звітом сум та не звільняють сторону позивача від процесуального обов`язку доводити свої вимоги іншими належними та допустимими доказами.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правомірно не прийняв звіт Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в якості належного та допустимого доказу на підтвердження завищення вартості робіт на загальну суму 9 455,00 грн., виконаних за Договорами №198 про виконання вишукувальних робіт від 22.08.2016, №145 на виконання проектних робіт від 14.12.2015 та №146 на виконання проектних робіт від 14.12.2015.

Разом з цим, слід зазначити, що документів, на підставі яких представниками Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) визначено суму завищення вартості робіт, як і документів, що свідчать про виконання сторонами згаданих Договорів (актів виконаних робіт, які підтверджують факт виконання відповідачем робіт та їх прийняття позивачем, а також платіжних доручень чи банківських виписок на підтвердження здійснення позивачем їх оплати) матеріали справи не містять.

Судом також враховано, що за умовами пп. 4.4.6 п. 4.6 Договорів сторони погодили можливість зміни ціни договору у разі виявлення завищення вартості (обсягу) робіт, виявленої після проведення експертизи уповноваженим органом, однак докази укладення між сторонами додаткових угод до Договорів про внесення змін щодо їх ціни в матеріалах справи відсутні.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, що мають значення для справи.

Належними згідно ст. 76 ГПК України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, що входять до предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте позивачем не надано суду жодних первинних документів на підтвердження факту завищення вартості робіт за Договорами №198 про виконання вишукувальних робіт від 22.08.2016, №145 на виконання проектних робіт від 14.12.2015 та №146 на виконання проектних робіт від 14.12.2015 на загальну суму 9 455,00 грн. Докази порушення відповідачем зобов`язань за вказаними Договорами та наявності причинного зв`язку між діями відповідача та заявленою позивачем сумою в матеріалах справи також відсутні.

З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог про стягнення 9 455,00 грн., які позивачем належними та допустимими доказами не доведені, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апелянта з приводу неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення місцевим судом вимог матеріального та процесуального права, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Крім цього, враховуючи приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України та ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним судами, інші доводи апелянта за текстом його апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 269-270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у справі № 910/13988/18 - без змін.

Матеріали справи № 910/13988/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 03.06.2019

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук