ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2019 р. Справа№ 925/1051/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Мартюк А.І.

Пашкіної С.А.

секретар Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: позивача - Оніщук В.М.

відповідача - не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 18.12.2018 р. (повне рішення складено 02.01.2019 р.)

у справі № 925/1051/18 (суддя - Дорошенко М.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Публічного акціонерного товариства "Уманьгаз"

про визнання укладеним договору транспортування природного газу

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства "Уманьгаз" про визнання укладеним договору транспортування природного газу № від 01.08.2018 р. у редакції, що відповідає Типовому договору транспортування природного газу, затвердженій постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 2497 від 30.09.2015 р.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно відмовляється від укладення запропонованого позивачем проекту договору транспортування природного газу № від 01.08.2018 р.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 18.12.2018 р. у справі № 925/1051/18 у задоволенні позову Акціонерного товариства "Укртрансгаз" відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі позивач вказує на те, що на відповідача, як оператора газорозподільної системи, покладено обов`язок мати укладений з оператором газотранспортної системи договір транспортування природного газу відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП № 2497 від 30.09.2015 р.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 р. апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" у справі № 925/1051/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 925/1051/18 та призначено до розгляду на 12.03.2019 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2019 р. розгляд справи відкладено до 04.04.2019 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/848/19 від 04.04.2019 р. у зв`язку з перебуванням суддів Пашкіної С.А. та Калатай Н.Ф. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 925/1051/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 04.04.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 925/1051/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Власов Ю.Л., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.04.2019 р. справу № 925/1051/18 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

У судовому засіданні 04.04.2019 р. оголошено перерву до 16.05.2019 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1294/19 від 15.05.2019 р. у зв`язку з призначенням судді Власова Ю.Л. суддею Верховного Суду відповідно до Указу Президента № 195/2019 від 07.05.2019 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи № 925/1051/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 925/1051/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 р. справу № 925/1051/18 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" було прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

У засідання суду, призначене на 16.05.2019 р., представник відповідача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Доказів поважності відсутності зазначеного представника суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання вказаного представника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення може призвести до затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

17.12.2015 р. між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (далі - оператор) та Публічним акціонерним товариством "Уманьгаз" (далі - замовник) було укладено договір транспортування природного газу № (далі - договір).

Відповідно до п. 2.1 договору оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник - сплачувати оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Згідно з п. 17.1 договору цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не меншу ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Як передбачено п. 17.2 договору, усі зміни та доповнення до цього договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими особами сторін. Сторони зобов`язуються письмово повідомляти про зміну реквізитів (місцезнаходження, найменування, організаційно-правової форми, банківських реквізитів тощо) не пізніше ніж через десять днів після настання таких змін.

Відповідно до п. 17.3 договору, у разі внесення та затвердження регулятором змін до Типового договору транспортування природного газу сторони зобов`язані протягом місяця внести зміни до цього договору.

Цей договір може бути розірваний: за згодою сторін цього договору; будь-якою стороною в односторонньому порядку шляхом надання письмового повідомлення іншій стороні за тридцять календарних днів, якщо інша сторона не виконує свої зобов`язання за цим договором; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України та Кодексом" (п. 17.4 договору).

29.11.2017 р. між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" та Публічним акціонерним товариством "Уманьгаз" було укладено додаткову угоду № 1 до договору № , за умовами якої сторони внесли до договору зміни, які відповідають змінам, внесеним постановами НКРЕКП від 24.11.2016 р. № 2016 та № 2017 до Типового договору транспортування природного газу.

20.12.2017 р. Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" та Публічне акціонерне товариство "Уманьгаз" уклали додаткову угоду № 2 до договору № , якою перший абзац пункту 17.1 цього договору виклали у такій редакції: цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2022 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року.

Отже, додатковою угодою № 2 до договору № сторони продовжили дію цього договору до 31.12.2022 р.

Постановою від 27.12.2017 р. № 1437 НКРЕКП внесла зміни до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою цієї ж комісії 30.09.2015 р. № 2497.

23.07.2018 р. листом № TSOВИХ-18-1897 позивач звернувся до відповідача, в якому запропонував останньому укласти договір транспортування природного газу у викладеній ним редакції від 01.08.2018 р. № , посилаючись на необхідність приведення укладених договорів транспортування природного газу у відповідність зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП від 27.12.2017 р. № 1437 до Типового договору транспортування природного газу. Разом цим листом позивач надіслав відповідачу два примірники проекту такого договору.

22.08.2018 р. відповідач направив на адресу позивача лист № 1058, в якому відмовив позивачу в укладенні запропонованого ним проекту договору транспортування природного газу.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, в порушення вимог чинного законодавства відмовився укладати договір транспортування природного газу від 01.08.2018 р. № у редакції, запропонованій позивачем.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 179 ГК України встановлено, що Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори. Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Як передбачено ч. 4 ст. 179 ГК України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Відповідно до ч. 3 ст. 184 ГК України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Згідно зі ст. 187 ГК України спори, які виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

У відповідності до ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Як передбачено ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 20 ГК України кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, установлення, зміни і припинення господарських правовідносин.

Таким чином, укладення між сторонами договору транспортування природного газу є обов`язковим на підставі закону. Зміст цього договору сторони мають визначати на основі Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2497, з урахуванням внесених до нього у подальшому змін і доповнень. При цьому сторони не можуть відступати від змісту Типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

17.12.2015 р. між сторонами у справі було укладено договір транспортування природного газу № .

Вбачається, що вказаний договір є чинним, строк його дії закінчується 31.12.2022 р., однак його зміст не враховує зміни, що були внесені до Типового договору транспортування природного газу постановою НКРЕКП від 27.12.2017 р. № 1437.

Вказані вище норми Господарського та Цивільного кодексів України, а також Господарського процесуального кодексу України розрізняють спори, які виникають при укладенні договору, і спори, які виникають при зміні укладеного договору, як різні за підставами виникнення спори.

У даному випадку спір виник у зв`язку з необхідністю приведення вже укладеного між сторонами і чинного договору транспортування природного газу № у відповідність зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП від 27.12.2017 р. № 1437 до Типового договору транспортування природного газу, а не у зв`язку з необхідністю укладення договору транспортування природного газу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про визнання укладеним договору транспортування природного газу № від 01.08.2018 р. у редакції, що відповідає Типовому договору транспортування природного газу, затвердженій постановою НКРЕКП № 2497 від 30.09.2015 р., є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Аргументи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд необхідно покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 18.12.2018 р у справі № 925/1051/18 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Укртрансгаз".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 06.06.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді А.І. Мартюк

С.А. Пашкіна