ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2019 р. Справа№ 910/1234/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: Тодосієнко В.М. - адвокат

від відповідача 1: Таболін О.С. - адвокат

від третьої особи: Ярошенко А.С. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2019

у справі № 910/1234/19 (суддя Данилова М.В.)

за позовом Державної іпотечної установи

до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про припинення зобов`язання

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про визнання припиненими зобов`язання позивача перед відповідачем щодо сплати відсоткового доходу за десятий відсотковий період за облігаціями серій «B3», «C3» згідно Проспекту емісії облігацій серії «Z2», «A3», «B3», «C3», «D3» Державної іпотечної установи 2013 року на загальну суму 60 159 773,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є боржником позивача за договором банківського рахунку №26/995-070 від 27.02.2013, а позивач є боржником відповідача по виплаті відсоткового доходу за десятий відсотковий період за облігаціями серій «B3», «C3» згідно Проспекту емісії облігацій серії «Z2», «A3», «B3», «C3», «D3» Державної іпотечної установи 2013 року, з огляду на що позивач, з посиланням на ст. 601 ЦК України та п. 2 ч. 8 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», звернувся до відповідача із заявою про зарахування вищевказаних зустрічних однорідних вимог на загальну суму 60 159 773,00 грн. (вих. № 6083/15/1 від 26.12.2018), проте відповідачем факт припинення зобов`язань позивача перед відповідачем щодо сплати відсоткового доходу шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог заперечується, оскільки, на думку відповідача, після затвердження ліквідаційної маси неплатоспроможного банку зарахування зустрічних однорідних вимог є неможливим як таке, що суперечить приписам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положення «Про виведення неплатоспроможного банку з ринку», затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.03.2019 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 08.04.2019) у справі № 910/1234/19 позовні вимоги задоволено повністю.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується наявність всіх передбачених законом умов для проведення зарахування зустрічних однорідних вимог сторін за емітованими позивачем облігаціями та договору банківського рахунку, а відтак, в силу ст. 601 Цивільного кодексу України та п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зобов`язання позивача перед відповідачем щодо сплати відсоткового доходу за десятий відсотковий період за облігаціями серій «B3», «C3» згідно Проспекту емісії облігацій серії «Z2», «A3», «B3», «C3», «D3» Державної іпотечної установи 2013 року у загальному розмірі 60 159 773,00 грн. припинилися зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Не погоджуючись з рішенням, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2019 у справі № 910/1234/19 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що оспорюване рішення прийняте судом першої інстанції з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У обґрунтування вказаної позиції відповідач послався на те, що:

- односторонній правочин щодо зарахування вимог вчинений установою після затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб реєстру акцептованих вимог кредиторів банку, а також ліквідаційної маси відповідача, що суперечить положенням статті 46 та 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положенню про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05.07.2012 № 2;

- спірні облігації виявлені та включені до складу ліквідаційної маси відповідача, що унеможливлює проведення спірного зарахування зустрічних однорідних вимог та суперечить приписам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положенню про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 05.07.2012 № 2;

- суди попередніх інстанцій повинні були застосувати до спірних правовідносин положення п. 8 с. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виключно у системному зв`язку з пунктами 16, 17 розділу VIII Положення про порядок складання і ведення реєстру акцептованих вимог кредиторів та задоволення вимог кредиторів банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 21.08.2017 № 3711, яким встановлено, що припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог боржника, який одночасно є кредитором банку, що ліквідується, здійснюється після початку задоволення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відповідної черги акцептованих кредиторів, до якої віднесені вимоги такого кредитора, за заявою кредитора і в сумі, що підлягає задоволенню.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2019 справа № 910/1234/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Власов Ю.Л., Мартюк А.І.

Ухвалою від 22.04.2019 колегією суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Власов Ю.Л., Мартюк А.І.:

- відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2019 у справі № 910/1234/19;

- встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 13.05.2019;

- учасникам процесу роз`яснено, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- розгляд справи № 910/1234/19 призначено на 22.05.2019 о 14:00;

- сторони попереджено, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою в розгляді апеляційної скарги.

14.05.2019 до суду від третьої особи надійшли пояснення на апеляційну скаргу (направлені до суду 13.05.2019 - примітка суду), в яких, з посиланням на обставини, аналогічні викладеним відповідачем в апеляційній скарзі, третя особа просила скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2019 по справі № 910/1234/19 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

15.05.2019 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залиши рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вказаний відзив колегією суддів до уваги не приймається з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 263 ГПК України встановлено, що учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Ухвалою від 22.04.2019, якою відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2019 у справі № 910/1234/19, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 13.05.2019, проте позивач відзив до суду направив 14.05.2019, тобто з пропуском встановленого судом строку.

За приписами ч. 1 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, пропущений процесуальний строк може бути поновлений судом виключно за заявою учасника справи, проте з відповідною заявою позивач до суду не звертався.

Наслідки пропуску процесуальних строків встановлені ст. 118 ГПК України, згідно з якою:

- право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1);

- заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2).

За таких обставин, поданий позивачем відзив на апеляційну скаргу колегією суддів до уваги не приймається.

Розпорядженням № 09.1-08/1436/19 від 21.05.2019, у зв`язку призначенням судді Власова Ю.Л., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), суддею Верховного Суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/1234/19.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2019 справа № 910/1234/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою від 22.05.2019 колегією суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І. прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2019 у справі № 910/1234/19.

Станом на 22.05.2019 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Під час розгляду справи представники позивача та третьої особи апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити, представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а оспорюване рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

27.02.2013 позивач як клієнт та відповідач як банк уклали договір банківського рахунку №26/995-070 (а.с. 31-33), за умовами якого відповідач відкриває позивачу поточний рахунок у національній валюті №0995 та отримує плату за обслуговування рахунку згідно з тарифами банку на банківські послуги.

26.12.2013 правлінням позивача прийнято рішення про закрите (приватне) розміщення облігацій серії «Z2», «A3», «B3», «C3», «D3».

У п. 4.2 Проспекту емісії облігацій серії «Z2», «A3», «B3», «C3», «D3» Державної іпотечної установи (а.с. 22-30) наведено параметри випуску облігацій, а саме те, що всі вказані облігації є іменними, відсотковим, з додатковим забезпеченням, кількість облігацій 50 000 штук, а саме, по 10 000 штук облігацій серії «Z2», «A3», «B3», «C3», «D3», загальна номінальна вартість випуску облігацій 5 000 000 000,00 грн., в тому числі по 1 000 000 000,00 грн. облігацій серії «Z2», «A3», «B3», «C3», «D3».

Згідно 4.8 Проспекту емісії, виплата відсоткового доходу здійснюється за рахунок коштів позивача в національній валюті депозитарною установою, з якою власник облігацій уклав договір про обслуговування рахунку у цінних паперах. Виплата відсоткового доходу за облігаціями здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок власника облігацій. Виплата відсоткового доходу за облігаціями здійснюється з періодичністю один раз на півроку. Виплата відсоткового доходу здійснюється на підставі реєстру власників, який складає Центральний депозитарій ПАТ «НДУ» на момент завершення операційного дня, що передує даті початку відповідної виплати (даті останньої виплати).

За змістом п. 4.8 Проспекту емісії, для десятого відсоткового періоду позивач встановлює такі умови виплати відсоткового доходу:

- для облігацій серії «В3» датою закінчення виплати відсоткового доходу визначено 25.12.2018, розмір виплати відсоткового доходу на одну облігацію становить 4 736,99 грн.;

- для облігацій серії «С3» датою закінчення виплати відсоткового доходу визначено 25.12.2018, розмір виплати відсоткового доходу на одну облігацію становить 4 736,99 грн.

Як вбачається реєстрів власників іменних цінних паперів вих. № 168973зв, 168975зв, від 26.12.2018 (а.с. 34-35), відповідач є власником цінних паперів, емітованих позивачем, а саме, іменних відсоткових облігацій підприємства серії «B3» в кількості 10 000 загальною номінальною вартістю 1 000 000 000,00 грн., серії «С3» в кількості 2 700 загальною номінальною вартістю 270 000 000,00 грн.

Отже, позивач має зобов`язання перед відповідачем щодо виплати відсоткового доходу з відсоткових іменних облігацій згідно Проспекту емісії облігацій серії «Z2», «A3», «B3», «C3», «D3» Державної іпотечної установи 2013 року, зокрема, щодо виплати відсоткового доходу за десятий відсотковий період за облігаціями серії «B3», «C3» у загальному розмірі 60 159 773,00 грн. (12 700*4 736,99).

Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі вказаної Постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення № 51 від 02.03.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», яким з 03.03.2015 розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015 включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича.

Рішенням № 71 від 08.04.2015 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасову адміністрацію у в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено до 02.09.2015 включно, а рішенням № 147 від 03.08.2015 тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» продовжено до 02.10.2015.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02.10.2015 № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 02.10.2015 № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» строком з 05.10.2015 по 04.10.2017, призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича.

Згідно з довідкою відповідача №05-3260387 від 01.04.2019 (а.с. 21), позивача включено до сьомої черги Реєстру акцептованих вимог кредиторів, загальна акцептована сума кредиторських вимог позивача становить 3 332 921 190,01 грн.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог (вих. №6083/15/1 від 26.12.2018) (а.с. 17-19), в якій зазначив про зарахування зустрічних однорідних вимог позивача до відповідача за договором банківського рахунку № 26/995-070 від 27.02.2013 на суму 60 159 773,00 грн. та вимог відповідача до позивача про сплату відсоткового доходу за десятий відсотковий період за облігаціями серій «B3», «C3» у розмірі 60 159 773,00 грн. згідно Проспекту емісії.

У відповідь, листом № 258 від 17.01.2019 (а.с. 20) відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 60 159 773,00 грн., оскільки таке зарахування в період, після затвердження ліквідаційної маси, може призвести до порушення прав інших кредиторів відповідача.

З огляду на вказані обставини позивач звернувся до суду з цим позовом в якому просив визнати припиненими зобов`язання позивача перед відповідачем щодо сплати відсоткового доходу за десятий відсотковий період за облігаціями серій «B3», «C3» згідно Проспекту емісії облігацій серії «Z2», «A3», «B3», «C3», «D3» Державної іпотечної установи 2013 року на загальну суму 60 159 773,00 грн.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив у повному обсязі, що колегія суддів вважає вірним з огляду на таке.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Отже, виходячи зі змісту ст. 601 ЦК України вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо);

3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

За приписами ч. 1 ст. 602 ЦК України станом на дату виникнення спірних правовідносин не допускається зарахування зустрічних вимог:

1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю;

2) про стягнення аліментів;

3) щодо довічного утримання (догляду);

4) у разі спливу позовної давності;

4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом;

5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

За приписами п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що:

- з дня початку процедури ліквідації банку забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін;

- обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов`язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов`язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що:

1. за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку;

2. кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком;

- зазначені операції у будь-якому разі заборонені за договорами, укладеними з пов`язаними з банком особами.

Аналогічні положення містяться й в п. 2.3 глави 2 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2 (далі Положення 2)

Отже, зарахування зустрічних вимог за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, не допускається, за винятками випадків, установлених законом, а саме п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яка і встановлює умови, за яких можливе зарахування зустрічних однорідних вимог у зобов`язаннях, стороною яких є банк, щодо якого запроваджено процедуру тимчасової адміністрації чи ліквідації.

При цьому вказана норма надає можливість зарахування зустрічних однорідних вимог на стадії ліквідації, а внесення відповідних змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів не ставиться в залежність від стану формування ліквідаційної маси неплатоспроможного банку.

За таких обставин, посилання відповідача на те, що після затвердження ліквідаційної маси неплатоспроможного банку зарахування зустрічних однорідних вимог є неможливим, оскільки це суперечить Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положенню 2, є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо посилань відповідача на помилкове незастосування судом першої інстанції пунктів 16, 17 розділу VIII Положення про порядок складання і ведення реєстру акцептованих вимог кредиторів та задоволення вимог кредиторів банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 21.08.2017 № 3711 (далі Положення 3711), колегія суддів зазначає, що вказане положення не є законом, який встановлює певний порядок зарахування в розумінні п. 4-1 ч. 1 ст. 602 ЦК України.

Колегія суддів зазначає про те, що правовідносини сторін щодо зарахування позивачем та відповідачем зустрічних однорідних вимог, а саме вимоги позивача до відповідача за договором банківського рахунку № 26/995-070 від 27.02.2013 на суму 60 159 773,00 грн. та вимог відповідача до позивача про сплату відсоткового доходу за інші періоди за облігаціями серій «B3», «C3» згідно Проспекту емісії, вже були предметом судового розгляду у справах № 910/4413/17, № 910/1340/18, № 910/12608/17 та № 910/10418/18, судовими рішеннями у яких встановлено правомірність такого зарахування.

Станом на дату звернення позивача до відповідача із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог позивач був кредитором відповідача за договором банківського рахунку №26/995-070 від 27.02.2013, умови якого надають можливість договірного списання коштів з рахунку (вимоги на суму 3 332 921 190,01 грн. акцептовані та включені до реєстру), грошові кошти спрямовувались на погашення зобов`язань позивача за емітованими ним борговими цінними паперами (облігаціями серії серій «B3», «C3» згідно Проспекту емісії облігацій серії «Z2», «A3», «B3», «C3», «D3» Державної іпотечної установи 2013 року), на дату початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відповідача з ринку кошти перебували на поточному рахунку позивача, а позивач не є особою, пов`язаною з відповідачем, тобто зарахування спірних вимог не суперечить приписами п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що, оскільки матеріалами справи підтверджується наявність всіх передбачених законом умов для проведення зарахування зустрічних однорідних вимог сторін за емітованими позивачем облігаціями та договором банківського рахунку, в силу ст. 601 ЦК України та п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зобов`язання позивача перед відповідачем щодо сплати відсоткового доходу за десятий відсотковий період за облігаціями серій «B3», «C3» згідно Проспекту емісії облігацій серії «Z2», «A3», «B3», «C3», «D3» Державної іпотечної установи 2013 року у загальному розмірі 60 159 773,00 грн. припинилися зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

З огляду на викладені вище обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання припиненими зобов`язань позивача перед відповідачем щодо сплати відсоткового доходу за десятий відсотковий період за облігаціями серій «B3», «C3» згідно Проспекту емісії облігацій серії «Z2», «A3», «B3», «C3», «D3» Державної іпотечної установи 2013 року.

Викладені в апеляційній скарзі обставини не спростовують встановлених вище фактів та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2019 у справі № 910/1234/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України всі судові витрати по справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Господарського суду міста Києва 21.03.2019 у справі № 910/1234/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.03.2019 у справі № 910/1234/19 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/1234/19.

Повний текст постанови складено: 03.06.2019

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець