ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1023/19

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Майбороди В.М. розглянувши справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Житомирський м`ясокомбінат, м. Житомир

до Товариства з обмеженою відповідальністю Петрівка 35, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Стоянка

про стягнення 20 752 грн. 77 коп.

Представники сторін:

позивача Семенюк В.В.;

відповідача не з`явився.

Обставини справи:

До господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Житомирський м`ясокомбінат з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Петрівка 35 про стягнення 20 752 грн. 77 коп., з яких 16 735 грн. 02 коп. боргу, 570 грн. 97 коп. інфляційних втрат, 59 грн. 22 коп. 3% річних, 1 693 грн. 78 коп. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 1 693 (одна тисяча шістсот дев`яносто три) грн. 78 коп. пені

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було поставлено відповідачу товар за договором поставки № 742 від 31.10.2017 року та видатковій накладній № Ж-00168760 від 04.01.2019 року, за який останній не розрахувався в повному обсязі.

Згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною першою статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/1023/19 у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в засідання суду не з`явився, про причини неявки не повідомив суд належним чином, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений судом.

У частині восьмій статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

31.10.2017 року між ТОВ «Житомирський м`ясокомбінат» та ТОВ «Петрівка 35» було укладено договір поставки № 742, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у встановлені договором строки продукти харчування, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму за умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.13. договору остаточна кількість, асортимент, ціна та вартість кожної окремої партії поставленого товару визначається у видатковій (товарно-транспортній) накладній постачальника, згідно якої товар був фактично переданий покупцю і яка є підставою для його оплати (з врахуванням дій, вчинених відповідно до п. 2.11. цього договору). Факт прийняття товару покупцем від постачальника, що підтверджується належно оформленими накладними, означає згоду покупця із ціною, якістю, кількістю та асортиментом поставленого товару.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що розрахунки за цим договором здійснюються виключно в національній валюті України гривні, шляхом безготівкового переказу покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника або внесення грошових коштів готівкою в касу постачальника в порядку та у строки, обумовлені цим договором. Днем оплати за товар є день зарахування банківською установою коштів на поточний рахунок постачальника та/або день внесення покупцем грошових коштів в касу постачальника. Кошти, що надійшли від покупця, незалежно від призначення платежу зараховуються в рахунок виконання його грошових зобов`язань із найбільш раннім строком виникнення.

Згідно з п. 3.2. договору за попередньою домовленістю сторін цього договору оплата за товар може здійснюватись шляхом передплати за товар або з відстрочкою платежу, але не пізніше строку зазначеного в накладній. Якщо термін оплати за товар не вказано в накладній, розрахунок за товар здійснюється покупцем у строк, що складає не більше ніж 14 (чотирнадцять) календарних днів.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 62 466 грн. 68 коп., що підтверджується видатковими накладними, копії яких містяться в матеріалах справи, проте відповідач не виконав обов`язок по оплаті поставленого товару в повному обсязі, в зв`язку з чим за останнім обліковується заборгованість в сумі 8 156 грн. 83 коп.

Доказів сплати заборгованості суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 8 156 грн. 83 коп. є обґрунтованими, і тому підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 1 693 грн. 78 коп. 3% відсотків в місяць за користування чужими грошовими коштами та 570 грн. 97 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВГСУ № 16/587-22/430 від 31.08.2011 року та інформаційному листі ВГСУ № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 року.

Відповідно до п. 5.1. договору при простроченні строків виконання будь-яких грошових зобов язань за Договором, Покупець несе відповідальність, передбачену ст. 536 та ст. 625 Цивільного кодексу України і зобов`язується сплатити Постачальнику суму основного боргу з урахуванням встановленого за весь час прострочення індексу інфляції, а також проценти у розмірі трьох відсотків в місяць від суми заборгованості за весь час прострочення, за користування чужими коштами.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання з оплати поставленого товару, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 1 693 грн. 78 коп. 3% відсотків в місяць за користування чужими грошовими коштами та 570 грн. 97 коп. інфляційних втрат, які нараховані позивачем відповідно до вимог закону та умов договору.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що при простроченні строків виконання будь-яких грошових зобов`язань за Договором, Покупець зобов`язується сплатити Постачальнику пеню, нараховану за весь час прострочення виконання зобов`язань, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, встановленої у період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Враховуючи умови договору, позивачем у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання з оплати поставленого товару нараховано 1 693 грн. 78 коп. пені відповідно до наданого розрахунку, який відповідає вимогам закону.

Позивачем по накладній № Ж-00168760 від 04.01.2019 року був поставлений товар на загальну суму 8 578 грн. 19 коп., за який відповідач не здійснив розрахунок. Доказів сплати до суду не надано, тому позовні вимоги в сумі 8 578 грн. 19 коп. є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України позивач нарахував 3% річних в сумі 59 грн. 22 коп., які також підлягають задоволенню судом.

Враховуючи викладене суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, у зв`язку тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися з позовом до суду та здійснювати додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого частиною 9 ст.129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 247-252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівка 35» (08114, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Стоянка, вул. Київська, буд. 10, код 40876284) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирський м`ясокомбінат» (10025, м. Житомир, вул. Сергія Параджанова, буд. 127, код 32122069) 16 735 (шістнадцять тисяч сімсот тридцять п`ять) грн. 02 коп. боргу, 570 (п`ятсот сімдесят) грн. 97 коп. інфляційних втрат, 59 (п`ятдесят дев`ять) грн. 22 коп. 3% річних, 1 693 (одна тисяча шістсот дев`яносто три) грн. 78 коп. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 1 693 (одна тисяча шістсот дев`яносто три) грн. 78 коп. пені, 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. судового збору.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України .

Повний текст рішення підписано 28.05.2019 року.

Суддя Л.Я. Мальована