РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2019Справа № 910/4199/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "Нерухомість столиці" (03035, м.Київ, ВУЛИЦЯ МИТРОПОЛИТА ВАСИЛЯ ЛИПКІВСЬКОГО, будинок 45)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська будівельно-енергетична компанія" (03035, м.Київ, ВУЛИЦЯ МИТРОПОЛИТА ВАСИЛЯ ЛИПКІВСЬКОГО, будинок 45, офіс 606)

про стягнення заборгованості у розмірі 353 049,52 грн

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Нерухомість столиці" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська будівельно-енергетична компанія" про стягнення заборгованості у розмірі 353 049,52 грн., з яких: 279 816,76 грн - основний борг, 16 862,18 грн - інфляційні, 4 348,39 грн - 3% річних, 52 022,19 грн - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за Договором № 120А/18 оренди нежитлового приміщення від 07.07.2018.

Дослідивши матеріали позовної заяви, Суд дійшов висновку, що позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, підстави для залишення її без руху, повернення або відмови у відкритті провадження у справі, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Як встановлено у ч. 1 ст. 249 Господарського процесуального кодексу України, клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України у випадку, передбаченому частиною другою статті 247 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може:

1) задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; або

2) відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження.

Якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі.

У позовній заяві міститься клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи предмет та підстави позову, з метою справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору, а також ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів юридичних осіб, Суд дійшов висновку, що справа підлягає одноособовому розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, тому відповідне клопотання позивача підлягає задоволенню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2019 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив.

Відповідачем у встановлений судом строк письмового відзиву на позов не подано, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надано.

При цьому судом встановлено, що відповідачу ухвалу суду про відкриття провадження в даній справі, направлену на адресу, визначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак, конверт із вказаної адреси із зазначеною ухвалою суду повернувся із відміткою «не вірна адреса».

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Положеннями ст. 248 ГПК України унормовано, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За приписами ч. 6 ст. 233 ГПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

07.07.2018 між позивачем (Орендодавець) та відповідачем (Орендар) було укладено Договір № 120 А/18 оренди нежитлового приміщення (далі - Договір), за умовами якого (п. п. 1.1-1.3 Договору) Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 198,40 кв.м за адресою: Україна, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45 на шостому поверсі будинку, кімнати №№ 606, 609, 609А (далі - Приміщення).

Відповідно до п. 1.5 Договору строк оренди починає перебіг з моменту передачі Приміщення Орендарю за актом проміння-передачі Приміщення в порядку п. 2.1 Договору і закінчується 31.12.202018. включно, а у випадку дострокового припинення оренди, дата Акту приймання-передачі (повернення) Приміщення з оренди вважається останнім днем оренди.

Передача Приміщення Орендодавцем в оренду Орендарю оформлюється актом приймання-передачі Приміщення, в якому зазначається відповідність Приміщень Специфікації приміщень (п. 2.2 Договору).

07.07.2018 між сторонами складено, підписано та скріплено печатками акт приймання-передачі Приміщення за Договором.

Згідно з п. 3.1 Договору розмір щомісячної орендної плати за користування 1 кв.м орендованої площі Приміщення складає 216,00 грн. з ПДВ. Орендна плата починає нараховуватись з дати підписання сторонами акту приймання-передачі Приміщення в оренду згідно з умовами Договору.

За Послуги з управління Приміщенням, які надаються Орендодавцем, Орендар щомісячно сплачує Плату за Послуги з управління Приміщенням, яка складає 16,00 грн. (Шістнадцять гривень 00 коп.), крім того ПДВ 20% 3,20 грн. (Три гривні 20 коп.), що разом становить 19,20 грн. (Дев`ятнадцять гривень 20 коп.) за 1 (один) м2 загальної площі Приміщення, що орендується. Плата за Послуги з управління Приміщенням нараховується з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі Приміщення згідно умов цього Договору (п. 3.2 Договору).

Пунктом 3.3 Договору сторони погодили такий порядок здійснення Орендарем оплат за послуги, що надаються Орендодавцем:

Орендар зобов`язаний не пізніше 20.07.2018 року сплатити Орендодавцю Орендну плату в сумі 71 424,00 грн., крім того ПДВ 20% - 14284,80 грн., що разом становить 85 708,80 грн., а також Плату за Послуги з управління Приміщенням в сумі 6348,80 грн., крім того ПДВ 20% - 1 269,76 грн., що разом становить 7 618,56 грн., що дорівнює відповідно Орендній платі та Платі за Послуги з управління Приміщенням за перші повні 2 (два) календарні місяці оренди.

За наступні місяці користування Приміщенням Орендна плата та Плата за Послуги з управління Приміщенням сплачуються Орендарем окремо в розмірі, розрахованому згідно п. 3.1. п. 3.2. Договору, щомісячно не пізніше, ніж за 20 (двадцять) календарних днів до настання розрахункового місяця. Рахунки на оплату Орендної плати та Плати за Послуги з управління Приміщенням повинні бути виставлені Орендодавцем не пізніше, ніж за 30 (тридцять) календарних днів до настання розрахункового місяця.

Орендар в межах Частки Орендаря, визначеної нижче у цьому пункті, компенсує Орендодавцю витрати на оплату комунальних послуг та експлуатаційні витрати, понесені Орендодавцем протягом строку оренди з метою обслуговування та експлуатації Будинку. Компенсація повинна бути здійснена протягом п`яти банківських днів з моменту виставлення Орендодавцем рахунку.

01.08.2018 між сторонами була підписана додаткова угода, якою сторони погодили, що розмір щомісячної орендної плати з 01.08.2018 за користування 1 кв.м орендованої площі Приміщення складає 228,10 грн. з ПДВ. Розмір орендної плати становить 45 254, 24 грн., разом з ПДВ.

31.12.2018 між сторонами підписаний акт прийому - передачі приміщення, відповідно до якого відповідач повернув позивачу орендоване приміщення за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45 на шостому поверсі будинку, кімнати №№ 606, 609, 609А (далі - Приміщення).

Позивач вказує на те, що у відповідача наявна заборгованість за Договором зі сплати орендної плати на суму 229 223,40 грн. (за липень - грудень 2018 року), заборгованість з плати за управління приміщенням на суму 19 046,60 грн. (за липень - грудень 2018 року) та заборгованість з компенсації комунальних послуг та експлуатаційних витрат на суму 31 546,96 грн. (за липень - грудень 2018 року), що і зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Тобто, згідно із положеннями чинного законодавства України, правовою підставою користування певним майном є відповідний договір оренди.

За своє правовою природою даний Договір є договором оренди.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цих Кодексом (ч. 6 ст. 289 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату за користування приміщенням (п. 3.3.1 Договору).

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що з липня 2018 року по 31.12. 2018 року відповідач зобов`язаний був сплатити позивачу за Договором 263 783,09 грн. орендної плати, з яких сплатив 34 559,69грн.; з липня 2018 року по 31.12. 2018 року відповідач зобов`язаний був сплатити позивачу за Договором 22 117,63 грн. плати за послуги з управління приміщенням, однак, за вказаний період відповідач сплатив позивачу 3 071.23 грн.,з липня 2018 року по 31.12. 2018 року відповідач зобов`язаний був сплатити позивачу за Договором 36 332,31 грн. заборгованість з компенсації комунальних послуг та експлуатаційних витрат, однак, за вказаний період відповідач частково здійснив оплату в сумі 4 785,35 грн.

Отже, відповідачем позивачу станом на день розгляду даної справи та прийняття рішення не оплачено орендної плати на суму 229 223,40 грн., заборгованість з плати за управління приміщенням на суму 19 046,40 грн. та заборгованість з компенсації комунальних послуг та експлуатаційних витрат на суму 31 546,96 грн.

Вказаного відповідачем не спростовано.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 279 816,76 грн. заборгованості за Договором, а позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Далі судом встановлено наступне.

Позивачем нараховано на суму заборгованості з орендної плати за договором 48 003,21 грн. пені, 15 561,29 грн. інфляційних нарахувань та 4 012,44 грн. 3% річних.

Позивачем нараховано на суму заборгованості з оплати послуги з управління приміщенням за Договором 4018,98 грн. пені, 335,95 грн. 3% річних та інфляційних втрат в сумі -1300,86грн.

Відповідно до п. 7.1.1 Договору у випадку прострочення по оплаті платежів за Договором Орендар сплачує Орендодавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, від суми простроченої заборгованості за кожен день затримки платежу.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання (в т.ч. у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

При здійсненні перерахунку судом враховано п. 3.3 Договору, розмір здійснених відповідачем часткових проплати та дату їх здійснення, враховано викладене в п. 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.13. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", про те, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Судом здійснено перерахунок з врахуванням викладеного та встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в загальній сумі 52 022,19 грн.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено перерахунок та встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних на загальну суму 4 348, 39 грн. (4 012,44 грн. + 335,95 грн.) та інфляційні в сумі 16 862,18 грн. (15 561,29 грн. + 1 300,89 грн.).

Відповідачем не оспорено розрахунки пені, 3% річних та інфляційних.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, ч. 9 ст. 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська будівельно - енергетична компанія" (003035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, офіс 606; ідентифікаційний код 33261949) на користь Приватного акціонерного товариства "Нерухомість Столиці" (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45; ідентифікаційний код 30965299) 279 816 грн. 76 коп. заборгованості, 52 022 грн. 19 коп. пені, 4 348 грн. 39 коп. 3% річних, 16 862 грн. 18 коп. інфляційних та 5 295 грн. 74 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 05.06.2019.

Суддя Трофименко Т.Ю.