номер провадження справи 5/50/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.05.2019 Справа № 908/695/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Проскуряков К.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Імперія РА" від 22.04.2019 р. про забезпечення позову

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Імперія РА" (69068, м.Запоріжжя, вул. Кругова, буд. 73, )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" (69006, м.Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 25, кімн. 207, )

про стягнення 920 479,09 грн.

За участю представників сторін:

Від позивача: Венгаренко Т.А., довіреність № ордер про надання правової допомоги серія ЗП ЗП №028227 від 04.04.2019, адвокат (посвідчення №001159 від 29.07.16р.);

Від відповідача: Кондаурова А.А., довіреність № 52/2019 від 04.04.2019, адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2484 від 16.04.2012р.);

ВСТАНОВИВ:

22.03.2019 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Імперія РА" від 18.03.2019 р. (вх. №743/08-07/19 від 22.03.2019 р.) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" про стягнення 752 280,11 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2019 р. справу №908/695/19 розподілено судді Проскурякову К.В. Ухвалою від 27.03.2019 р. вказану позовну заяву залишено без руху на підставі п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

Ухвалою від 03.04.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/695/19 в порядку загального позовного провадження, присвоєно справі номер провадження - 5/50/19, підготовче засідання призначено на 24.04.2019 р. з повідомленням (викликом) сторін, явку представників сторін визнано обов`язковою.

23.04.2019 р. до господарського суду Запорізької області від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Імперія РА" надійшла заява від 22.04.2019 р. про забезпечення позову.

Ухвалою від 24.04.2019 р. оголошено перерву у підготовчому засіданні до 27.05.2019р. з повідомленням (викликом) сторін, відкладено розгляд заяви від 22.04.2019 р. про забезпечення позову за клопотанням позивача у зв`язку з можливим врегулюванням спору з відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, судове засідання 27.05.2019р. здійснювалось із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу за допомогою ПАК "Оберіг".

У судовому засіданні 27.05.2019 р. представник позивача підтримав заяву від 22.04.2019 р. про забезпечення позову та в обґрунтування якої посилається на те, що у позивача дійсно існують обґрунтовані побоювання у тому, що після винесення рішення суду виникнуть великі складнощі щодо його реального виконання, оскільки за даними Єдиного судового реєстру з 01.01.2018 р. по теперішній час судом винесено 24 рішення про стягнення коштів з ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ». Суми стягнення досить значні - від декількох тисяч до декількох сотень тисяч, видано 24 судових накази. Таким чином, відповідач систематично та вже протягом довгого часу не виконує свої зобов`язання по оплаті товару не лише позивачу, а й іншим численним контрагентам. Відповідач всіма можливими способами затягує виконання рішень, подаючи на кожне рішення про стягнення апеляційні, касаційні скарги. Суми штрафних санкцій, інфляційних втрат збільшуються. Позивачем на адресу відповідача направлено лист з вимогою підписати акт звіряння розрахунків та негайної оплати заборгованості, однак на дату подання цієї заяви на рахунок позивача будь-яких коштів від відповідача не надходило, як і відповіді на лист. Вважає, що відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку по сплаті заборгованості та штрафних санкцій. Отже, позивач вважає, що дієвим, співрозмірним способом забезпечення позову є накладення арешту на грошові кошти ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ», які містяться на його рахунках у банках в національній валюті в межах суми заявлених позовних вимог - 920 479,09 грн. та судового збору у розмірі 13 807,20 грн., що разом складають суму в розмірі 934 286,29 грн. також позивач у якості зустрічного забезпечення пропонує застосувати внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі 200 000,00 грн.

На підставі викладеного, просить накласти арешт на грошові кошти в межах суми позову 920 479,09 грн. та судового збору у розмірі 13 807,20 грн., що разом становить суму в розмірі 934 286,29 гри., які обліковуються на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ» () у ПАТ «Перший Український Банк» № НОМЕР_1, №: НОМЕР_2 , НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, МФО 334851; № НОМЕР_7 в Казначействі України, МФО 899998, чи в будь-якій іншій установі банку, в якій відкритий чи буде відкритий будь-який банківський рахунок на ім`я ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ» (); накласти арешт на все рухоме і нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ» () в межах суми позову 920 479,09 грн. та судового збору у розмірі 13 807,20 грн., що разом становить суму в розмірі 934 286,29 грн.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення від 24.05.2019 р. за вих. №189 на заяву про забезпечення позову, зазначивши, що станом на 16.05.2019 р. згідно даних з сайту Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - відповідач не знаходиться в процесі припинення, стосовно нього не ініційовано справи про банкрутство, та станом на 24.05.2019 р. згідно даних з сайту Єдиного реєстру боржників - боргів та невиконаних зобов`язань у відношенні відповідача не значиться. Відповідачем вживалися заходи щодо погашення заборгованості за договором поставки. Також відповідач неодноразово намагався врегулювати спір з позивачем та надсилав пропозиції для укладення мирової угоди. Однак, позивач на переписку із відповідачем не реагував, на телефонні дзвінки не відповідав. Крім того, бухгалтерія відповідача неодноразово намагалася провести звірку із бухгалтерією позивача, оскільки є суттєві розбіжності у сумі боргу в розмірі 33 375,30 грн., однак всі спроби були марними, враховуючи те, що обов`язок по складанню Актів звірки взаєморозрахунків покладено на позивача. Так як позивач ухиляється від перемовин та проведення звірки взаєморозрахунків, не надає своїх даних стосовно суми заборгованості, відповідач для встановлення дійсної суми заборгованості надіслав на адресу позивача наступні документи: Лист вих. № 691 від 22.05.2019 р. про направлення Актів звірки взаєморозрахунків станом на 31.04.2019 р. між ТОВ «ТД ІМПЕРІЯ РА» та ТОВ «Український Рітейл» з додатками, Акти звірки взаєморозрахунків станом на 31.04.2019 р. між ТОВ «ТД ІМПЕРІЯ РА» та ТОВ «Український Рітейл», Протокол розбіжностей за період з 01.01.2019 р. по 30.04.2019 р. до акту звірки взаєморозрахунків станом на 31.04.2019 р. між ТОВ «ТД ІМПЕРІЯ РА» та ТОВ «Український Рітейл», заяву-повідомлення про зарахування зустрічних однорідних вимог вих. № 234 від 25.01.2019 р. на суму 27246,35 грн. Відповідач вважає, що викладена у відзиві на позовну заяву, а саме невизнання останнім позовних вимог, не є підставою для застосування заходів забезпечення позову, оскільки такі заходи застосовуються не в залежності від визнання чи невизнання заявлених позовних вимог. З урахуванням викладеного, просить суд в задоволенні заяви відмовити.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У частині 1 статті 137 ГПК України передбачені такі заходи забезпечення позову як:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно з ч. 1 ст. 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з абз. 3 ч. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 р. № 16 у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до пункту 3 вказаної постанови, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Таким чином, аналіз приписів норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову, свідчить, що забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпеченню позову застосовується судом, виходячи з обставин справи та змісту заявлених позовних вимог. Вибір способу захисту забезпечення залежить від суті позовних вимог.

Судом встановлено, що вказана заява про забезпечення позову подана до суду після відкриття провадження у справі №908/695/19.

Суд зазначає, що надані позивачем разом з заявою про забезпечення позову копії судових наказів та судових рішень по справах, роздрукованих з Єдиного державного реєстру судових рішень, за яким стягнуто заборгованість з відповідача, не свідчать про ухилення відповідача від виконання зобов`язання за спірним договором.

Також позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач ухиляється від виконання зобов`язання щодо оплати за отриманий товар на підставі договору поставки №31/08/15СЛ від 31.05.2015 р., оскільки як вбачається зі змісту заперечень відповідача, викладених у відзиві від 19.04.2019 р. за вих. №80 на позовну заяву, останній не погоджується саме з розрахунком заявлених позовних вимог.

Суд зазначає, що заявником не обґрунтовано належними, допустимими та достатніми доказами того, що невжиття заходу забезпечення позову, запропонований ним, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі у разі задоволення позовних вимог.

Отже, заявником не подано доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування вказаних ним заходів забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, заявник не позбавлений права звернутись із заявою про забезпечення позову під час розгляду цієї справи.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138 - 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Імперія РА" від 22.04.2019 р. про забезпечення позову відмовити.

2. Копію ухвали направити учасникам справи.

3. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до ч. 8. ст. 140, ст.255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з ч. 8. ст. 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову.

В ч. 1 ст. 256 ГПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.