РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.05.2019 р.Справа № 910/15696/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал авто груп"

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення №26-р/тк від 26.09.2018 р.

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Ліпіна В.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дженерал авто груп" звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення №26-р/тк від 26.09.2018 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення №26-р/тк від 26.09.2018 р. є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Ухвалою суду від 29.11.2018 р. відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 20.12.2019 р.

18.12.2018 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач заперечує проти позову.

Протокольною ухвалою від 20.12.2018 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 29.01.2019 р.

17.01.2019 р. від позивача надійшла відповідь на відзив.

29.01.2019 р. від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Протокольною ухвалою від 29.01.2019 р. відкладено підготовче засідання на 27.02.2019 р.

Протокольною ухвалою від 27.02.2019 р. задоволено усне клопотання позивача про відкладення підготовчого засідання та відкладено засідання на 13.03.2019 р.

Протокольною ухвалою від 13.03.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.04.2019 р.

Судове засідання 10.04.2019 р. не відбулось у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Зеленіної Н.І.

Ухвалою від 22.04.2019 р. сторін викликано у судове засідання на 14.05.2019р.

У судовому засіданні 14.05.2019 р. представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила.

У судовому засіданні 14.05.2019 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 26-р/тк від 26.09.2018 р. визнано дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал авто груп" порушеннями, передбаченими пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації на вимоги державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 19.01.2018 № 24-29/06-788, від 01.03.2018 № 24-29.3/01-2552 у встановлені строки.

За вказані порушення на Товариство з обмеженою відповідальністю "Дженерал авто груп" накладено штрафи у загальному розмірі 165 200,00 грн.

Позивач із прийнятим Комітетом рішенням не погоджується та вважає, що рішення являється необґрунтованим і не відповідає вимогам закону, розгляд справи було здійснено упереджено, без урахування всіх фактичних обставин справи та доводів позивача.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог закону та в межах повноважень Комітету, а обставини, встановлені у ньому, являються доведеними та відповідають дійсності.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції"; "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Статтею 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку зі здійсненням контролю за дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Дженерал авто груп" контролю над ТОВ "СІ ЕЙ АВТОМОТІВ", на адресу ТОВ "Дженерал авто груп" державним уповноваженим Комітету в межах своїх повноважень було надіслано вимогу про надання інформації від 19.01.2018 № 24-29/06-788 (далі - Вимога-1), в якій відповідно до статей 7, 16, 22 та 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" було запропоновано у тридцятиденний строк з дня отримання Вимоги-1 надати відповідну інформацію.

ТОВ "Дженерал авто груп" листом від 09.02.2018 № 23 повідомило Комітет про відсутність достатніх законних підстав для задоволення вимог про надання інформації, що містяться у Вимозі-1.

У зв`язку з неподанням інформації на Вимогу-1 Голова Комітету надіслав вимогу від 01.03.2018 № 24-29.3/01-2552 (далі - Вимога-2) про надання інформації, та встановив строк для надання інформації - 20 днів з моменту одержання вимоги. Останній день строку надання відповіді на Вимогу-2, з урахуванням вихідних днів, припадав на 26.03.2018 р.

21.03.2018 р. ТОВ "Дженерал авто груп" звернулось до Комітету із клопотанням про продовження строку для надання інформації на Вимогу-2.

Листом державного уповноваженого від 28.03.2018 р. позивачу продовжено строк надання інформації на Вимогу-2 до 05.04.2018 р.

03.04.2018 р. ТОВ "Дженерал авто груп" повторно звернулось до Комітету із клопотанням про продовження строку для надання інформації на Вимогу-2.

Листом державного уповноваженого від 13.04.2018 р. позивачу продовжено строк надання інформації на Вимогу-2 до 01.05.2018 р.

ТОВ "Дженерал авто груп" листом від 27.04.2018 р. №62 частково надало Комітету інформацію, затребувану у Вимозі-2, проте на надало відомостей щодо вартості активів, обсягів реалізації товарів (робіт, послуг), суб`єктів господарювання, пов`язаних з позивачем відносинами контролю, за запитуваний у Вимогах -1, -2 період.

Розпорядженням державного уповноваженого Комітету від 01.06.2018 р. №01/97-р розпочато розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

ТОВ "Дженерал авто груп" листом від 19.06.2018 р. №79 надало заперечення, у яких зазначило про неможливість надання інформації на Вимогу-1 на підстав Закону України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Інформація на Вимогу-2 у повному обсязі не була надана з огляду на обмежені строки зберігання такої інформації.

За результатом розгляду справи, суд встановив наступне.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, зокрема, в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Комітет має повноваження розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про захист економічної конкуренції", з метою запобігання монополізації товарних ринків, зловживання монопольним (домінуючим) становищем, обмеження конкуренції органи Комітету здійснюють державний контроль за концентрацією суб`єктів господарювання.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", державний уповноважений Комітету має право при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Положеннями ст. 22 ЗУ "Про Антимонопольний комітет України передбачено, що розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Статтею 22-1 вказаного Закону встановлено, що суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов`язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу суб`єктам господарювання.

Документи, статистична та інша інформація, необхідні для виконання завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу суб`єктам господарювання, надаються на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення безкоштовно. Вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України можуть передбачати як одноразове, так і періодичне надання інформації.

Інформація з обмеженим доступом, одержана Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями у процесі здійснення своїх повноважень, використовується ними виключно з метою забезпечення виконання завдань, визначених законодавством про захист економічної конкуренції, і не підлягає розголошенню та оприлюдненню, крім випадків:

1) надання інформації органам слідства та суду відповідно до закону;

2) недотримання вимог, встановлених частиною другою статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації";

3) інших випадків, встановлених законом.

Особа, яка надає інформацію як інформацію з обмеженим доступом, зобов`язана зазначити, яка саме інформація має обмежений доступ, у тому числі які саме документи або частини документів містять інформацію з обмеженим доступом.

У цілях забезпечення права особи на конфіденційність інформації у випадках, передбачених пунктами 2 та 3 частини третьої цієї статті, Антимонопольний комітет України, його територіальні відділення повинні провести консультації з такими особами з метою з`ясування підстав для віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом та можливості зняття особою такого статусу з наданої нею інформації, та/або надання особою у встановлений Антимонопольним комітетом України, його територіальним відділенням строк неконфіденційної версії документів чи іншої інформації, зокрема з виключеною, зачорненою чи в інший спосіб зміненою інформацією, яка забезпечує достатній її захист та досягнення цілей, передбачених пунктами 2 та 3 частини третьої цієї статті, та/або з`ясування шкоди, яка може бути завдана особі оприлюдненням такої інформації.

За розголошення комерційної таємниці працівники Антимонопольного комітету України, його територіальних відділень несуть відповідальність, встановлену законом.

З урахуванням наведених правових норм, суд погоджується з доводами Комітету про те, що законодавство про захист економічної конкуренції не містить вичерпного переліку випадків, за яких уповноважені особи Комітету мають право вимагати відповідну інформацію у суб`єктів господарювання та інших осіб.

Обов`язок надання інформації на запит (вимогу) уповноваженої особи Комітету повинен виконуватися суб`єктом господарювання незалежно від того, чи розпочата органом Комітету справа про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Інформація може бути витребувана як під час розгляду заяв, так і під час розгляду справ, а також в інших випадках, передбачених законом.

Закон України "Про Антимонопольний комітет України" та інші нормативно-правові акти не містять положень про право суб`єктів господарювання на відмову від виконання вимоги уповноваженої особи Комітету щодо подання інформації, необхідної для реалізації завдань, покладених на органи Комітету.

Таким чином, суд відхиляє доводи позивача щодо відсутності законних підстав для надання витребуваної Комітетом інформації як такі, що суперечать вимогам чинного законодавства України.

З цих підстав суд не приймає до уваги і твердження позивача про те, що Комітет має право вимагати надання інформації, а саме: виключно лише при розгляді заяв і розпочатих відповідно до законодавства справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, лише при проведенні перевірки, та лише в інших випадках передбачених законом, тобто випадках, які мають бути визначені та прописані в законі України".

Законодавство про захист економічної конкуренції не містить вичерпного переліку випадків коли уповноважені особи Антимонопольного комітету України мають право вимагати відповідну інформацію у суб`єктів господарювання та інших осіб; а обов`язок надання інформації на вимогу уповноваженої особи Антимонопольного комітету України повинен виконуватися суб`єктом господарювання незалежно від того, чи розпочата органом Комітету справа про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Також, обґрунтовуючи ненадання інформації на Вимогу-1, позивач вказує на дію мораторію, встановленого Законом України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Проте, суд відхиляє такі доводи позивача з огляду на наступне.

Статтею 1 ЗУ "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що у цьому Законі терміни "державний нагляд (контроль)", "заходи державного нагляду (контролю)", "органи державного нагляду (контролю)" вживаються у значеннях, наведених у Законі України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Водночас, ч. 2 ст. 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення.

Таким чином, суд погоджується з доводами Комітету про те, що положення Закону України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" не відносяться до діяльності Антимонопольного комітету України.

Суд також відхиляє як необґрунтовані твердження позивача про те, що Вимога про надання інформації від 01.03.2018 № 24-29.3/01-2551 не є вимогою у розумінні ст. ст. 7, 16, 17 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», оскільки не вимагає від ТОВ «Дженерал авто груп» надання будь-якої інформації», та твердження про те, що позивач не може виконати вимоги, яка не визначена, з тих підстав, що у Вимогах-1, -2 чітко визначено запитувану Комітетом інформацію. Доводи позивача про те, що Вимога-2 не утворює самостійну (окрему) вимогу, не відповідають фактичним обставинам справи та тексту Вимоги-2.

Щодо доводів позивача про те, що ним було надано всю наявну в нього інформацію, суд встановив наступне.

Листом від 27.04.2018 № 98 позивач повідомив Комітет про те, зважаючи на обмежені строки зберігання фінансової інформації, що визначені для підприємств, ТОВ "Дженерал авто груп" не мало можливості надати інформацію у повному обсязі на відповідну вимогу.

Проте, суд погоджується із доводами Комітету про те, що відсутність відповідної інформація має підтверджуватись належними доказами.

Суд зазначає, що позивачем до Комітету не було надано жодних документів про відсутність на підприємстві запитуваної інформації (зокрема, після закінчення встановлених законодавством термінів зберігання фінансової звітності, вона підлягає передачі в архів або ліквідації, про що складається відповідний акт).

Також, судом прийнято до уваги і неподання відповідних доказів до суду.

Крім того, позивачем не було надано інформації стосовно вартості активів, обсягів реалізації товарів (робіт, послуг) ТОВ "Дженерал Авто Груп" та суб`єктів господарювання, пов`язаних з ними відносинами контролю у розумінні статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за 2013 рік, що передував даті набуття контролю над ТОВ "СІ ЕЙ АВТОМОТІВ"; без зазначення інших причин такого ненадання, крім посилання на обмежені строки зберігання фінансової інформації.

Пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно з п. 13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" зазначено, що у перевірці правильності застосування органами Антимонопольного комітету України пунктів 13 та 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" судам необхідно враховувати, що зазначені органи не обмежені у виборі джерела для отримання інформації, необхідної для виконання їх завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції. Обов`язок з надання інформації передбачено статтею 22 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", а обсяг запитуваної інформації повинен відповідати змістовному колу цих завдань. Там же зазначено, що судам у розгляді справ про неподання інформації чи подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню слід з`ясовувати, чи було повідомлено суб`єкта господарювання про необхідність надання ним відомостей та у який саме спосіб, а також причини, з яких відомості не було надано або надано невчасно.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив, що Антимонопольний комітет України правомірно дійшов висновку про те, що позивач, не подавши в повному обсязі інформацію на Вимоги Комітету у встановлені ним строки, вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачено пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Таким чином, оскільки Комітет у межах наданих йому повноважень мав право витребувати у позивача відповідну інформацію, а позивач, у свою чергу, був зобов`язаний надати запитувану інформацію в повному обсязі у встановлені строки; невиконання розпоряджень, рішень і вимог голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, відповідно до частини другої статті 22 Закону України "Про антимонопольний комітет України", тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Згідно зі статтею 51 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини 2 статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за порушення, передбачені, зокрема, пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", накладається штраф у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Дослідивши зібрані по справі документи, суд погоджується з твердженнями відповідача про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення Комітет діяв у межах власних повноважень, у порядку та спосіб, встановлений законом; висновки, викладені у рішенні, відповідають фактичним обставинам справи та являються обґрунтованими.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає позовні вимоги недоведеними, необґрунтованими, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і спростовані належним чином та у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак, заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити повністю в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал авто груп" до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення №26-р/тк від 26.09.2018 р.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.05.2019 р.

Суддя Н.І. Зеленіна