РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/135/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Чкан Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Харківської міської ради (м. Харків)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "СУ-15" (м. Харків)
про стягнення 195876,62 грн,
за участю представників:

позивача - юр. Максимовського С.О. (довіреність від 20.12.2018);

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада (надалі - позивач) подала Господарському суду Харківської області позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "СУ-15" (надалі - відповідач), в якій просить стягнути з ТОВ "СУ-15" (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 40, ІКЮО 33480085) 195876,62 грн недоотриманого позивачем доходу за користування земельною ділянкою площею 0,5537 га по вул. АДРЕСА_1 Серпня АДРЕСА_2 ) у АДРЕСА_3 . Свої позовні вимоги обґрунтовує не сплатою відповідачем зміненого розміру орендної плати за землю у зв`язку зі зміною нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2013.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.01.2019 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

У вказаній ухвалі суду вирішено розглядати справу №922/135/19 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11.02.2019 об 11:00 год, про що повідомлено учасників справи.

11.02.2019 протокольною ухвалою суду підготовче засідання було відкладено на 25.02.2019 о 12:00 год, та з 25.02.2019 - відкладено на 13.03.2019 о 14:30 год.

13.03.2019 представник позивача надав клопотання про продовження строку підготовчого провадження на 30 календарних днів з метою надання додаткових доказів, а саме відповіді з ГУ ДФС у Харківській області.

Крім того, представник позивача у підготовчому засіданні від 13.03.2019 заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання для надання додаткових доказів у справі.

13.03.2019 протокольною ухвалою були задоволені клопотання представника про продовження строку підготовчого провадження на 30 календарних днів та усне клопотання про відкладення підготовчого засідання для надання додаткових доказів у справі.

Також протокольною ухвалою від 13.03.2019 було продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів за клопотанням представника позивача та відкладено підготовче засідання на 03.04.2019 о 14:00 год, про що ухвалою суду від 13.03.2019 було повідомлено сторін.

Оскільки судове засідання 03.04.2019 не відбулось у зв`язку із перебуванням судді-доповідача на лікарняному, згідно з п. 13 ст. 32 ГПК України ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.04.2019 було призначено підготовче засідання на 15.04.2019 о 12:30 год.

15.04.2019 протокольною ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.05.2019 о 14:30 год.

Відповідач не надав суду відзив на позов та витребувані судом документи.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на судовий захист своїх прав та інтересів.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

20.04.2006 між Харківською міською радою (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СУ-15" (відповідачем) був укладений договір оренди землі (надалі договір), який зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в Державному реєстрі земель за №06.

Відповідно до п. 1 зазначеного договору орендодавець (позивач) на підставі рішення Харківської міської ради XLIV сесії IV скликання №247/05 від 23.12.2005 "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об`єктів" надає, а орендар (відповідач) приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться: м. Харків, вул. Двадцять Третього Серпня (в районі ж.б. №31).

Згідно з п. 5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: на період будівництва згідно з довідкою №1388/06 від 10.03.2,00 грн; на період експлуатації згідно з довідкою №1389/06 від 10.03.2,00 грн.

У п. 8 договору сторони визначили, що договір укладено строком: на період будівництва до 31.12.2008 (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації), на період експлуатації до 31.12.2030.

Пунктом 9 вказаного договору сторони погодили наступний розмір орендної плати в місяць за земельну ділянку:

- на період будівництва: 2006 рік - 3310,82 грн; з 2007 року - 6246,83 грн;

- на період експлуатації: з 31.12.2008 - 795,54 грн.

Відповідно до п. 10 договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Згідно з п. 13 договору розмір орендної плати переглядається у разі: а) зміни умов господарювання, передбачених договором; б) зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів; в) внаслідок інфляції - щорічно; г) погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; д) в інших випадках передбачених законом.

Рішенням Харківської міської ради №1209/13 від 03.07.2013 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013.

Відповідно до п. 1.1 вищезазначеного рішення затверджено базову вартість одного квадратного метра земель міста Харкова у сумі 291,18 грн, яка отримана на підставі витрат на освоєння і облаштування території міста станом на 01.01.2013 та підлягає в подальшому індексації в порядку, встановленому законодавством України.

Рішенням Харківської міської ради №1269/13 від 25.09.2013 "Про затвердження "Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013" встановлено, що плата за землю на підставі даних "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013" вводиться в дію з 01.01.2014. Зміни до договорів оренди землі, пов`язані зі зміною розміру орендної плати, оформлюються додатковою угодою до договору оренди землі згідно з Порядком оформлення договорів оренди землі у місті Харкові.

Пунктом 5 зазначеного рішення Департамент земельних відносин Харківської міської ради зобов`язано попередити всіх землекористувачів (орендарів) земельних ділянок, реєстрація яких у Державному земельному кадастрі не здійснена, про необхідність приведення розміру плати за землю відповідно до вимог чинного законодавства.

Крім того, рішенням Харківської міської ради №960/12 від 29.12.2012 затверджено Порядок оформлення договорів оренди землі у місті Харкові, відповідно до п. 16.4 якого, зміни до договору оренди землі, пов`язані зі зміною розміру орендної плати, оформляються додатковою угодою до договору оренди землі. Розмір орендної плати, передбачений договором оренди землі, підлягає перегляду у випадку, також зміни нормативної грошової оцінки землі.

Як вбачається з матеріалів справи, Департаментом земельних відносин Харківської міської ради рекомендованим поштовим відправленням було направлено на адресу відповідача листом-пропозицією №3444/0/225-15 від 18.05.2015 проект додаткової угоди до договору оренди землі, зареєстрованого 20.04.2006 за №06.

Зазначений лист-пропозицію та додаткову угоду відповідач отримав 29.05.2015, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 28.05.2015, але відповідач зазначену додаткову угоду не підписав.

В зв`язку із зазначеними обставинами, Харківська міська рада звернулася до Господарського суду Харківської області з позовом у справі №922/1379/16 про внесення змін до укладеного між сторонами договору оренди землі №06 від 20.04.2006 шляхом підписання додаткової угоди до договору в редакції позивача, в т.ч. щодо збільшення розміру орендної плати в зв`язку зі зміною розміру нормативної грошової оцінки земель м. Харкова згідно з рішеннями Харківської міської ради №1209/13 від 03.07.2013 та №960/12 від 29.12.2012, посилаючись на статті 13, 144 Конституції України, статті 12, 93, 125, 126, 189 та пункт 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, статті 15, 30 Закону України Про оренду землі, статті 5, 13, 15, 21 Закону України Про оцінку земель, статті 629, 649, 651, 653, 654, 792 Цивільного кодексу України та статті 179, 188, 193 Господарського кодексу України.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 22.06.2016 у справі №922/1379/16, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.07.2016, позов Харківської міської ради задоволено частково; внесено зміни до договору оренди землі від 20.04.2006 №06, зокрема, в частині зміни розміру орендної плати за користування земельною ділянкою по вул. Двадцять Третього Серпня (в АДРЕСА_4 .б. №31) у м. Харкові площею 0,5537 га, в зв`язку із зміною нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013.

При зверненні до господарського суду з позовом по даній справі позивач вказує, що отримавши 29.05.2015 проект додаткової угоди про внесення змін до договору оренди землі від 20.04.2006 щодо зміни розміру орендної плати за землю на підставі нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013, відповідач мав усі можливості для своєчасного приведення розміру орендної плати до вимог діючого законодавства та укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, і сплачувати орендну плату за землю в оновленому розмірі, визначеному додатковою угодою, проте цього не зробив.

За таких обставин, позивач вважає, що внаслідок ухилення відповідача від виконання свого обов`язку підписати додаткову угоду до договору оренди землі та сплачувати змінений розмір орендної плати за землю у зв`язку зі зміною нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2013, до набрання постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.07.2016 у справі №922/1379/16 законної сили (до 26.07.2016), Харківська міська рада недоотримала до місцевого бюджету дохід у вигляді плати за користування земельною ділянкою комунальної власності по вул. Двадцять Третього Серпня (в районі ж.б. №31), що перебуває в оренді відповідача, а тому має право на його відшкодування.

Згідно з здійсненим позивачем розрахунком, такий розмір недоотриманого ним доходу за період з 17.12.2015 по 26.07.2016 становить 195876,62 грн, що складається з різниці між розміром орендної плати за користування ТОВ СУ-15 спірною земельною ділянкою відповідно до розміру нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2013 та фактично сплаченою відповідачем орендною платою за період з 17.12.2015 по 26.07.2016.

З посиланням на зазначені обставини та на положення ст. 22 ЦК України, ст. 224 - 225 ГК України позивач при зверненні до господарського суду з позовом по даній справі просить суд стягнути недоотриманий ним дохід в зазначеному вище розмірі з відповідача на свою користь.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Статтею 174 ГК України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 4 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати яких зазнала особа у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Аналогічні приписи містяться у ст. 225 ГК України, згідно з положеннями якої до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Статтею 226 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Правильне встановлення порушеного цивільно-правового обов`язку за договором є необхідним для відповідної кваліфікації змісту правовідносин, що виникли із факту порушення.

Отже, відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, вимоги про стягнення завданої шкоди можуть бути задоволені лише у випадку, якщо позивач доведе кожний з елементів складу правопорушення (постанова ВСУ від 28.02.2011 у справі №3-65гс10).

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися конкретні заходи, своєчасно вжиті кредитором для їх одержання.

Виходячи з вищенаведеного, позивач повинен довести порушення зобов`язання за договором відповідачем, факт заподіяння йому збитків саме під час виконання останнім своїх договірних зобов`язань, безпосередній причинний зв`язок між неправомірним діянням та заподіяними позивачу збитками, а також розмір заподіяних збитків.

Разом з тим, згідно з положеннями ч. 5 ст. 188 ГК України, якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України, п. 2.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" №6 від 17.05.2011, якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, зобов`язання відповідача зі сплати орендної плати у відповідному розмірі визначено умовами укладеного між сторонами договору оренди землі від 20.04.2006.

Враховуючи, що додаткова угода про внесення змін до зазначеного договору, в тому числі щодо збільшення розміру орендної плати набула чинності з моменту набрання законної сили рішенням Господарського суду Харківської області у справі №922/1379/16, тобто з 27.07.2016, саме з вказаної дати відповідач зобов`язаний сплачувати орендну плату в підвищеному розмірі, а не з 17.12.2015, як про це помилково зазначає позивач.

Суд також враховує, що відповідно до ст. 188 ГК України, зміна господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Як вже було зазначено вище, 29.05.2015 відповідач отримав від позивача лист-пропозицію №3444/0/225-15 від 18.05.2015 та проект додаткової угоди до договору оренди землі від 20.04.2006 за №06.

Матеріали справи не містять доказів направлення відповідачем на адресу позивача відповіді на пропозицію про укладення додаткової угоди.

Разом з тим, норми чинного законодавства не передбачають обов`язку сторони, яка отримала пропозицію змінити договір, але не згодна з нею, надіслати відповідь на таку пропозицію.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що відповідач повинен був погодитись із пропозицією Харківської міської ради щодо зміни умов договору.

Стаття 188 ГК України передбачає право сторони, яка не отримала відповідь на пропозицію змінити договір, після спливу 20-денного строку передати спір на вирішення суду.

Однак, позивач таким правом скористався лише у квітні 2016 року, звернувшись до суду із позовом в межах справи №922/1379/16 про внесення змін в договір оренди землі №06 від 20.04.2006 шляхом визнання укладеною додаткової угоди в редакції позивача.

Частиною 4 ст. 623 ЦК України унормовано, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Таким чином, у зв`язку із відсутністю згоди відповідача щодо зміни умов договору, позивач, з метою запобігання збиткам, бажаючи змінити умови договору щодо розміру орендної плати, та не отримавши відповідь на пропозицію змінити договір, мав можливість після спливу 20-денного строку з моменту отримання відповідачем листа-пропозиції про зміну умов договору, а саме з 19.06.2015, передати цей спір на вирішення суду, проте таким правом скористався майже через рік.

Крім того позивач, вважаючи свої права порушеними, не був позбавлений права в межах справи №922/1379/16 вимагати внесення змін до договору оренди землі від 20.04.2006 саме з 29.05.2015, проте відповідних дій не вчинив.

Як наслідок, суд приходить до висновку, що позивач зазначаючи про понесення збитків у вигляді недоотриманого доходу, не вчиняв заходів щодо запобігання їх виникненню, хоча мав можливість вчинити відповідні дії.

При цьому, враховуючи зазначену бездіяльність позивача протягом майже року, відсутні підстави покладати на відповідача вину у заподіянні можливих збитків позивачу.

Також, слід зауважити, що ч. 4 ст. 188 ГК України прямо передбачено, що якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Так, рішенням Господарського суду Харківської області від 22.06.2016 у справі №922/1379/16, яке набрало законної сили 27.07.2016, не встановлено іншого строку, а тому додаткова угода до договору оренди землі від 20.04.2006 є укладеною саме з дня набрання цим рішенням законної сили, тобто з 27.07.2016.

Таким чином, саме з цієї дати набули чинності зміни до договору оренди землі від 20.04.2006 щодо сплати орендної плати у підвищеному розмірі, з урахуванням нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2013.

Відповідно, лише з 27.07.2016 у позивача виникло право вимагати, а у відповідача - обов`язок сплачувати орендну плату у зміненому розмірі.

До цього моменту сторони зобов`язані були керуватися положеннями договору оренди землі в чинній на той час редакції, оскільки ст. 526 та 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

До того ж, рішенням господарського суду Харківської області від 22.06.2016 у справі №922/1379/16 лише частково задоволено заявлений позивачем позов про внесення змін до договору оренди землі №06 від 20.04.2006 шляхом визнання укладеної додаткової угоди до зазначеного договору, проект якої, як вже зазначалося, позивач направляв на адресу відповідача разом з листом-пропозицією №3444/0/225-15 від 18.05.2015.

Суд при винесенні рішення у справі №922/1379/16 дійшов висновку про безпідставність вимог позивача про внесення змін до договору оренди землі у запропонованій останнім редакції, а саме абз. 2 п. 5 та абаз. 1 п. 9 цього договору.

Таким чином дії відповідача щодо не підписання додаткової угоди саме в доданій позивачем до листа-пропозиції №3444/0/225-15 від 18.05.2015 редакції не можуть вважатися неправомірними, як про це зазначає позивач.

Як наслідок, в діях або бездіяльності відповідача щодо не підписання додаткової угоди відсутні ознаки протиправної поведінки та вини у недоотриманні Харківською міською радою доходу у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою комунальної власності по вул. Двадцять Третього Серпня, що перебуває в оренді відповідача, за період з 17.12.2015 по 26.07.2016.

Крім того, наведені позивачем у позові норми Податкового кодексу України та інших законодавчих актів також прямо не зобов`язують орендаря земельної ділянки самостійно, до внесення відповідних змін до договору оренди землі, здійснювати перегляд розміру орендної плати та здійснювати платежі з урахуванням збільшення розміру нормативної грошової оцінки земель, що періодично затверджується органами місцевого самоврядування.

За змістом ч. 1 ст. 224 ГК України учасник господарських відносин повинен відшкодувати завдані збитки лише у випадку порушення ним господарського зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності.

Враховуючи те, що відповідач не порушив взяті на себе зобов`язання, визначені умовами договору оренди землі від 20.04.2006, і не порушив встановлених вимог щодо здійснення господарської діяльності, він за період з 17.12.2015 по 26.07.2016 правомірно керувався умовами чинного договору щодо розміру орендної плати, що виключає застосування до нього відповідальності у вигляді відшкодування суми збитків (неодержаного прибутку, втраченої вигоди), які заявлені позивачем до стягнення у даній справі.

Наведена позивачем у позові судова практика стосується спорів, обставини яких були істотно відмінними від даних обставин, а відтак до уваги судом не приймається.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За приписами ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, верховенство права.

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Позивач не надав суду доказів порушення відповідачем зобов`язання за договором, доказів наявності прямого причинного зв`язку між порушенням зобов`язання та упущеною вигодою, а також доказів вжиття заходів до зменшення суми збитків.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і не підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням вимог ст. 123, 126, 129 ГПК України судові витрати у справі підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст. 174, 188, 193, 224 - 226 ГК України, ст. 11, 22, 526, 611, 623, 629, 653 ЦК України, ст. 2, 73, 74, 76 - 80, 86, 123, 126, 129, 165, 178, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено "27" травня 2019 р.

Суддя В.І. Ольшанченко

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://court.gov.ua/.