ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2019 р. Справа №926/1214/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желік М.Б.

секретар судового засідання - Гула Б.Я.

розглянув апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Добробут АГ" від 04.02.2019

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 15.01.2019 (повне рішення складено 16.01.2019, суддя - В.В.Дутка, м. Чернівці)

у справі № 926/1214/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгагро Сольюшн",

м. Шепетівка Хмельницької області

до Приватного акціонерного товариства "Добробут АГ", с. Ломачинці , Сокирянського району Чернівецької області

про стягнення заборгованості в сумі 5 487 501,88 грн.,

представники сторін:

від позивача: Сопожник С.В. - адвокат;

від відповідача: не з`явились;

15.06.2018 на розгляд Господарського суду Чернівецької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгагро Сольюшн» до Приватного акціонерного товариства «Добробут АГ» про стягнення грошових коштів в розмірі 5487501,88 грн., з яких: 3628340,68 грн. основного боргу, 1324344,35 грн. пені, 422 984,43 грн. інфляційних збитків , 111832,42 грн. 3% річних (Т-1, а.с.5-11).

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання безвідсоткової позики від 26.05.2016 в частині повного та своєчасного повернення грошової позики.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 15.01.2019 у справі №926/1214/18 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Добробут АГ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгагро Сольюшн» 3628340,68 грн. основного боргу, 466117,52 грн. пені, 422984,43 грн. інфляційних втрат, 11832,42 грн. три проценти річних, 8436,03 грн. витрат на правничу допомогу, 69 439,13 грн. судового збору. В частині стягнення 858226,83 грн. пені відмовлено.

Дане рішення мотивовано тим, що відповідач отримав від позивача 4000000 грн. фінансової допомоги з кінцевим терміном повернення 26.05.2017, яку в даний строк в повному обсязі не повернув, в зв`язку з чим позовні вимоги, щодо суми заборгованості в розмірі 3628340,68 грн. визнано обґрунтованими. Щодо вимог про стягнення з відповідача 422984,43 грн. інфляційних втрат, 11832,42 грн. три проценти річних від простроченої суми, то такі визнано правомірними з посиланням на ст. ст. 526, 625 Цивільного кодексу України. Також, позивач, просив стягнути 1324344,35 грн. пені, однак, місцевим господарським судом згідно перерахунку здійсненого судом стягнуто 466 117,52 грн. за період з 27.05.2017 по 26.05.2018, а в частині 858226,83 грн. пені відмовлено за необґрунтованістю.

Відповідач - ПАТ «Добробут АГ», не погодившись з ухваленим рішенням, подав апеляційну скаргу від 04.02.2019 в якій посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи.

Скаржник в апеляційній скарзі вказує про зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі ст. 601 Цивільного кодексу, про що відповідач листом №30/01/2019 від 30.01.2019 надіслав позивачу заяву про припинення зобов`язання зарахуванням на суму 3 628 340,68 грн., яка складена на підставі договорів про відступлення прав вимоги від 08.01.2019 та 09.01.2019. Вказує, що дана заява про припинення зобов`язання зарахуванням на суму 3628340,68 грн. є одностороннім правочином, який має наслідком припинення зобов`язання, відповідно до чого вважає, що предмет спору в даній справі відсутній.

Відтак, просить, рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач - ТОВ «Торгагро Сольюшн»» у відзиві від 25.02.2019 №17-ТАС заперечує доводи апеляційної скарги щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, вважає, що предметом даної справи є стягнення заборгованості за договором позики . При цьому, щодо одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог, вказує, що такий не був предметом розгляду справи та, як вбачається із апеляційної скарги, був направлений позивачу вже після прийняття рішення місцевим господарським судом. Вказує, що з апеляційної скарги неможливо встановити, що є предметом договору про відступлення права вимоги, вважає, що вказані договори не є однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом, а тому не можуть бути зараховані в даному випадку. Відтак, вказує, що зарахування згідно даних договорів не вказує на безспірність вимог, що вказує на обставини, за яких неможливе зарахування однорідних вимог. Також вказує на те, що відповідач свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів за договором від 26.05.2016 №22/05 не виконав, відтак місцевим господарським судом правомірно присуджено до стягнення суми 3 628 340,68 грн. Даний договір підписаний з боку позивача директором Миропольським Т.В., з боку відповідача - директором ПАТ «Добробут» Свидинюком О.В. та скріплений печатками сторін. Відповідно до цього, рішення місцевого господарського суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2019 склад колегії по розгляду справи №926/1214/18 визначено: головуючий суддя - Орищин Г.В., судді - Желік М.Б., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.02.2019 (в складі колегії: головуючий суддя Орищин Г.В., судді - Галушко Н.А., Желік М.Б.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Добробут АГ" від 04.02.2019 на рішення Господарського суду Чернівецької області від 15.01.2019 у справі №926/1214/18.

10.04.2019 в канцелярію суду від скаржника поступила нотаріально засвідчена заява, зареєстрована в реєстрі за №1271 від 04.04.2019, в якій керуючись ч.4 ст. 266 ГПК України, ПрАТ "Добробут АГ" відмовляється від власної апеляційної скарги, поданої у справі №926/1214/18 за позовом ТОВ "Торгагро Сольюшн" до ПрАТ "Добробут АГ" про стягнення заборгованості, в зв`язку з чим просить апеляційну скаргу не розглядати, а провадження у справі №926/1214/18 закрити (Т-3, а.с.47-51). Окрім того, повідомляє, що всі довіреності та доручення, видані на представництво ПрАТ "Добробут АГ" скасовано, а договори, які укладені до дати цієї заяви, про надання правової допомоги з адвокатами, адвокатськими бюро, адвокатськими об`єднаннями розірвано. Дана заява підписана директором ПрАТ "Добробут АГ" ОСОБА_1. До даної заяви долучено витяг з ЄДРЮОФОПГФ станом на 04.04.2019 ПрАТ «Добробут АГ».

11.04.2019 в канцелярію суду від представника ПрАТ "Добробут АГ" Слесарчук О.П. поступило клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги та про відкладення розгляду справи на підставі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Ухвалою суду від 11.04.2019 в задоволенні клопотання ПрАТ «Добробут АГ» про подальше призначення справи в режимі відеоконференції відмовлено. Розгляд справи №926/1214/18 відкладено в судове засідання на 20.05.2019. Зобов`язано скаржника подати в судове засідання оригінали установчих документів ПрАТ «Добробут АГ» та витяги з ЄДРЮОФОПГО станом на 04.04.2019, 10.04.2019, 11.04.2019 та 20.05.2019 для огляду в судовому засіданні та належним чином засвідчені копії для долучення до матеріалів справи.

16.05.2019 від АТ «Добробут АГ» поступило клопотання б/н від 16.05.2019 про відкладення розгляду справи. Дане клопотання підписано представником АТ «Добробут АГ», однак неможливо ідентифікувати прізвище особи.

20.05.2019 від скаржника поступило ряд клопотань:

- про відкладення розгляду справи в зв`язку з тим, що 17.05.2019 між АБ «Савонік та Партнери» та ПрАТ «Добробут АГ» підписано договір про надання правової допомоги в Західному апеляційному господарському суді по справах №926/1214/1/ та №926/1929/18, а адвокат Савонік Н.І. знаходиться на лікарняному у зв`язку з хворобою дитини з 18.05.2019 , що підтверджує довідкою;

- про надання можливості представнику ПрАТ «Добробут АГ» адвокату Н.І. Савонік Н.І. ознайомитись з матеріалами справи №926/1214/18 та зняття фотокопій з наявних у справі документів;

- клопотання про долучення до матеріалів справи витягів з ЄДРФОПГО станом на 04.04.2019, 10.04.2019, 11.04.2019 та 17.05.2019; копії ордеру серія РН-716 №113 від 17.05.2019.

Судова колегія розглянувши вищевказані клопотання, ухвалила наступне:

- клопотання скаржника від 16.05.2019 залишити без розгляду, оскільки неможливо встановити ким таке підписано. Крім цього, судова колегія зазначає, що ГПК України в редакції від 07.12.2017 , не містить положень про продовження строку вирішення спору;

- відмовити в задоволенні клопотань про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи з огляду на те, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ «Добробут АГ» відкрито 13.02.2019, строк розгляду справи в суді апеляційної інстанції згідно вимог ч.1 ст.273 ГПК України становить шістдесят днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження;

- клопотання представника скаржника про долучення до матеріалів справи витягів з ЄДРЮОФОПГО станом на 04.04.2019, 10.04.2019, 11.04.2019 та 17.05.2019, судова колегія ухвали задоволити та долучити такі документи до матеріалів справи, з огляду на те, що такі витребовувались ухвалою суду від 11.04.2019.

Як зазначено було вище, 10.04.2019 в канцелярію суду від скаржника поступила нотаріально засвідчена заява, зареєстрована в реєстрі за №1271 від 04.04.2019, в якій керуючись ч.4 ст. 266 ГПК України, ПрАТ "Добробут АГ" відмовляється від власної апеляційної скарги, поданої у справі №926/1214/18 за позовом ТОВ "Торгагро Сольюшн" до ПрАТ "Добробут АГ" про стягнення заборгованості, в зв`язку з чим просить апеляційну скаргу не розглядати, а провадження у справі №926/1214/18 закрити. Окрім того, повідомляє, що всі довіреності та доручення, видані на представництво ПрАТ "Добробут АГ" скасовано, а договори, які укладені до дати цієї заяви, про надання правової допомоги з адвокатами, адвокатськими бюро, адвокатськими об`єднаннями розірвано. Дана заява підписана директором ПрАТ "Добробут АГ" ОСОБА_1 (Т-3, а.с.47-51).

Згідно вимог ч.4, ч.6 ст. 266 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження. Суд апеляційної інстанції має право не приймати відмову від скарги або її відкликання з підстав, визначених у частині п`ятій статті 191 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 191 ГПК України визначено, що суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник , якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Щодо даної заяви, судова колегія ухвалила не приймати вищевказану відмову від апеляційної скарги з тих підстав, що вона підписана неуповноваженою особою (ОСОБА_1.), оскільки згідно доданого до даної заяви витягу з ЄДРФОПГО (Т-3, а.с.48-51), зробленого станом на 04.04.2019 щодо ПрАТ «Добробут АГ», керівником такого зазначено ОСОБА_1 . Однак, судова колегія констатує факт, що даний витяг ніким не завірений, а відтак не є належним і допустимим доказом в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України.

З належним чином засвідчених адвокатом витягів, долучених скаржником до матеріалів справи згідно клопотання від 17.05.2019 (вх. № апеляційного суду 01-04/3150/19 від 20.05.2019) щодо ПрАТ «Добробут АГ» станом на: 04.04.2019 (складання заяви про відмові від апеляційної скарги), 10.04.2019, 11.04.2019 та 17.05.2019 встановлено, що директором і підписантом ПрАТ «Добробут АГ» є Свидинюк О .В ., а не ОСОБА_1 .

В судове засідання 20.05.2019 з`явився представник позивача, який заперечив доводи апеляційної скарги, з мотивів наведених у відзиві від 25.02.2019 №17-ТАС.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представника позивача, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення Господарського суду Чернівецької області від 15.01.2019 в даній справі нормам чинного матеріального та процесуального права, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного:

26.05.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгагро Сольюшн» (позикодавець) та Приватним акціонерним товариством «Добробут» (позичальник) укладено договір позики №22/05 (зворотної фінансової допомоги) №22/05 (Т-1, а.с.13-14) , згідно п.1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі, визначеному у п.2.1. цього договору (надалі іменується «позика»), а позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк. Розмір позики становить 4 000 000,00 грн. (п.2.1. договору).

Строк позики розпочинається з моменту набрання чинності цим договором і закінчується 26 травня 2017 року. Строк, визначений у п.4.1. цього договору, може бути продовжений виключно за домовленістю сторін, що оформляється додатковою угодою до цього договору (п.4.1.- 4.2 договору). Позика повертається позичальником в готівковій формі, або іншим шляхом, який не порушує вимоги чинного законодавства України на момент повернення позики. За домовленістю сторін, повернення позики може здійснюватись, як повністю так і частинами протягом строку визначеного в п.4.1. цього договору (п.5.1. - п.5.2. договору).

Згідно п.7.2. договору за порушення строків повернення позики позикодавець має право нарахувати позичальнику неустойку в розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості , за кожний день прострочення. При розрахунку неустойки приймаються : рік - 365 днів, місяць - рівний календарній кількості днів.

Відповідно до п.3.2. договору, позика вважається переданою позичальникові в момент зарахування грошових коштів на рахунок позичальника в розмірі визначеному в п.2.1. цього договору. За згодою сторін позика може надаватись частинами або одним платежем в розмірі передбаченому в п.2.1. цього договору (п.3.3. договору).

Згідно п.5.5. договору позичальник зобов`язаний повністю повернути надану поворотну фінансову допомогу не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку , передбаченого п.4.1. цього договору.

У відповідності до протоколу №28/04-2016/Д від 28.04.2016 загальних зборів акціонерів ПрАТ «Добробут» (п.9 порядку денного) прийнято рішення про зміну назви з Приватного акціонерного товариства «Добробут» на Приватне акціонерне товариство «Добробут АГ» (Т-1, а.с.29-30). Дане рішення у відповідності до виписки ПрАТ «Добробут АГ» було проведено державним реєстратором 06.12.2016.

Матеріалами та обставинами справи встановлено, що на виконання умов вищевказаного договору, позивач перерахував на рахунок відповідача 3 628 340,68 грн. фінансової поворотної допомоги, що підтверджується платіжними дорученнями: №599 від 27.05.2016, №654 від 02.06.2016, №655 від 02.06.2016, №666 від 02.016.2016, №686 від 06.06.2016, №715 від 10.06.2016, №716 від 10.06.2016, №763 від 1706.2016, №758 від 17.06.2016 (Т-1, а.с.50-58), з призначенням платежу в яких вказано: «надання звороньо-фінансової допомоги зг. дог. №№22/05 від 26.05.2016 без ПДВ» .

Згідно вимог ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування (ч.1 ст. 76 ГПК України).

Судова колегія апеляційного суду вважає, що вищевказані платіжні доручення (Т- 1, а.с.50-58) є належним доказом виконання позивачем умов договору про надання поворотної фінансової допомоги №22/05 від 26.05.2016, а відтак у відповідача існує обов`язок повернення позивачу отриманих коштів , у строки встановлені договором.

Відтак, станом на дату звернення до місцевого господарського суду сума неповернутої відповідачем позивачу фінансової допомоги становить 3 628 340,68 грн., яку просить стягнути в примусовому порядку та поряд з цим 1 324 344,35 грн. пені, 422 984,43 грн. інфляційних збитків, 111832,42 грн. 3% річних згідно розрахунку наведеного у позовній заяві (Т-1, а.с.8-9).

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним:

Згідно вимог ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону , інших правових актів, договору , а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу , інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до вимог ст. 1046 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язуються повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст. 207 Цивільного кодексу України в редакції, що була чинною на 26.05.2016 та в якій містяться вимоги до письмової форми правочину, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов`язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Факт передавання коштів по вищевказаному договору підтверджується платіжними доручення №599 від 27.05.2016, №654 від 02.06.2016, №655 від 02.06.2016, №666 від 02.016.2016, №686 від 0606.2016, №715 від 10.06.2016, №716 від 10.06.2016, №763 від 17.06.2016, №758 від 17.06.2016 (Т-1, а.с.50-58), із яких вбачається, що позика у розмірі 3 628 340,68 грн. була перерахована позичальнику (відповідачу у справі). Доказів повернення відповідачем грошових коштів в розмірі 3 628 340,68 грн. позивачу, як помилково перерахованих, матеріали справи не містять та не подані такі суду апеляційної інстанції.

Таким чином, місцевим господарським судом зроблено вірний висновок що наявні у справі платіжні доручення свідчать про відсутність підстав для визнання договору позики від 26.05.2016 таким, що неукладений.

З встановлених обставин справи вбачається, що договір позики (зворотньої фінансової допомоги) №22/05 є реальним, фактично виконаним позикодавцем та вважається укладеним з моменту передання грошей.

Крім цього, як вірно вказано місцевим господарським судом даний договір підписаний з боку позивача директором Миропольським Т. В ., з боку відповідача - директором ПАТ «Добробут» Свидинюком О.В та скріплений печатками обох сторін. Крім цього, доказів визнання недійсним договору позики (зворотньої фінансової допомоги) №22/05 в судовому порядку суду першої та апеляційної інстанцій не подано.

Відтак, враховуючи наведене, судова колегія апеляційного суду вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про обов`язковість повернення позивачем відповідачу поворотної фінансової допомоги у розмірі 3 628 340,68 грн. грн., яка надана згідно договору №22/05 від 26.05.2016, який станом на 20.05.2019 є чинним.

Пунктом 7.1. договору встановлено, що за порушення строків повернення позики позикодавець має право нараховувати позичальнику неустойку в розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивач просить стягнути пеню в розмірі 1 324 344,35 грн. за період з 27.05.2017 по 26.05.2018 (Т-1, а.с.8).

Однак, згідно розрахунку, проведеного судом першої інстанції встановлено, що пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБ України за прострочення сплати 3 628 340,68 грн. за період з 27.05.2017 по 26.05.2018 становить 466117,52 грн. Відтак враховуючи наведене, місцевим господарським судом правомірно відмовлено в стягненні 858 226,83 грн. пені за необґрунтованістю.

Згідно вимог ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, враховуючи наведене, місцевим господарським судом обґрунтовано визнано правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з 27.05.2017 по 05.06.2018 у розмірі 422 984,43 грн. та три проценти річних за вказаний період в розмірі 111 832,42 грн. , згідно розрахунку позивача (Т-1, а.с.8).

Скаржник в апеляційній скарзі вказує на відсутність предмета спору в даній справі у зв`язку із зарахуванням зустрічних позовних вимог на підставі договорів про відступлення прав вимоги (цесії) №08/01/2019 від 08.01.2019, №09/01/2019-1-ПНАК від 09.01.2019.

Договір про відступлення права вимоги (цесії) від 08.01.2019, укладено ПП «Кристал» (первісний кредитор) та ПАТ «Добробут АГ» (новий кредитор), згідно п.1.1. якого первісний кредитор оплатно передає (відступає) належне йому право вимоги згідно із договором поставки №01/11-16/К від 01.11.2016 на суму 1 525 352,69 грн. укладеним між ТОВ «Торгагро Сольюшн» (боржник) і первісним кредитором, а новий кредитор на умовах цього договору приймає право вимоги, що належить первісному кредиторові за основним договором (Т-3, а.с.147-148).

08.01.2019 ПП «Кристал» листом за вих. №08/01/2019 повідомило ТОВ «Торгагро Сольюшн», що він відступив на користь ПАТ «Добробут АГ» своє право вимоги за укладеним договором поставки №01/11-16/к від 01.11.2016 на суму 1 525 352,69 грн. (Т-3, а.с.146). Додатком до даного листа долучено копію договору №08/01/2019 про відступлення права вимоги (цесії) від 08.01.2019.

Договір №09/01/2019-1-ПНАК про відступлення права вимоги (цесії) від 09.01.2019, укладено Сільськогосподарським обслуговуючим кооперативом «Перший національний аграрний кооператив» (первісний кредитор) та ПАТ «Добробут АГ» (новий кредитор), згідно п.1.1. якого первісний кредитор оплатно передає (відступає) належне йому право вимоги згідно із договором поставки №23/05-17/ПТ від 23.05.2017 на суму 2604550,00 грн. укладеним між ТОВ «Торгагро Сольюшн» (боржник) і первісним кредитором, а новий кредитор на умовах цього договору приймає право вимоги, що належить первісному кредитору за основним договором (Т-3, а.с.152).

10.01.2019 Сільськогосподарський обслуговуючий кооператив «Перший національний аграрний кооператив» листом за вих. №10/01/2019-1-ПНАК повідомило ТОВ «Торгагро Сольюшн», що він відступив на користь ПАТ «Добробут АГ» своє право вимоги за укладеним договором поставки №23/05-17/ПТ від 23.05.2017 на суму 2604550,00 грн. (Т-3, а.с.151). Додатком до даного листа долучено копію договору №09/01/2019-1-ПНАК про відступлення права вимоги (цесії) від 09.01.2019.

Судова колегія зазначає, що дані договори про відступлення прав вимоги (цесії) укладені 08.01.2019 та 10.01.2019, оспорюване рішення місцевим господарським судом винесено 15.01.2019. Представник відповідача в дане судове засідання не з`явився, подавши клопотання про відкладення розгляду справи (Т-2, а.с.82), в якому представник просив відкласти розгляд справи на інший день в зв`язку із зайнятістю його в іншому судовому засіданні і не зазначив при цьому, що такий має намір подати якісь нові докази у справі.

Згідно з ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч.3 ст. 269 ГПК України).

Враховуючи наведене, судова колегія вважає доводи апеляційної скарги щодо відсутності предмета спору, у зв`язку із зарахуванням зустрічних позовних вимог на підставі договорів про відступлення прав вимоги (цесії) №08/01/2019 від 08.01.2019, №09/01/2019-1-ПНАК від 09.01.2019 необгрунтованими, оскільки заява ПАТ «Добробут АГ» яка адресована ТОВ «Торгагро Сольюшн» про припинення зобов`язання зарахуванням датована 30.01.2019 вих. №30/01/2019 (Т-2, а.с.155) і надіслана позивачу, згідно опису вкладення у лист №850 - 31.01.2019 (Т-2, а.с.156), а рішення місцевим господарским судом прийнято 15.01.2019.

Отже, з огляду на викладене, відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення місцевого господарського суду в даній справі.

Поряд з вищенаведеним позивачем в суді першої інстанції заявлено вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000,00 грн., яка задоволена частково в розмірі 8 436,03 грн.

У відповідності до вимог ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно вимог ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги , здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

Згідно з ч.3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат пов`язаних з розглядом справи , належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами із іншими судовими витратами (ч.2 ст. 126 ГПК України).

Позивачем в обґрунтування вимоги щодо стягнення судових витрат по даній справі , подано договір №8/11 від 03.01.2018 про надання правничої допомоги , який укладено між адвокатським бюро «Романа Вознюка» та ТОВ «Торгагро Сольюшн», згідно п.1.1. якого предметом визначено надання адвокатським бюро юридичної допомоги в обсязі та на умовах передбачених даним договором.

Згідно п.3.1. вказаного правочину цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2018, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Також подано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії РН №1150 від 15.04.2015 , попередній (орієнтований ) розрахунок витрат на 10 000 грн. , акт №1 виконаних робіт від 28.12.2018 на суму 10 000,00 грн. та докази оплати позивачем послуг адвоката на суму 10 000 грн., а саме квитанція до прибуткового касового ордера №1 від 28.12.2018.

Згідно вимог п.3 ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати , пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

У матеріалах справи №926/1214/18 відсутні клопотання позивача передбачені ст. 126 ГПК України а також докази не співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката.

Відтак враховуючи наведене , судова колегія вважає, правомірним висновок місцевого господарського суду на відсутність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в відповідно покладення на відповідача зазначених витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 8436,03 грн. згідно положень ст. 129 ГПК України.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.269, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України, суд, постановив:

Рішення Господарського суду Чернівецької області від 15 січня 2019 року у справі №926/1214/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Поновити дію рішення Господарського суду Чернівецької області від 15.01.2019 у справі №926/1214/18.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку згідно ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Матеріали справи повернути до Господарського суду Чернівецької області.

Повну постанову складено 30.05.2019.

Головуючий суддя Орищин Г.В.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Желік М.Б.