СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2019 р. Справа № 922/5397/13

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А.

секретар судового засідання Кладько А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вх. №780 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 13.02.2019, постановлену колегією суддів: головуючий суддя Усатий В.О., суддя Міньковський С.В., суддя Яризько В.О. у приміщенні Господарського суду Харківської області у справі № 922/5397/13

за заявою ТОВ ТК Авіатехком, м. Краснознаменськ

до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.02.2019 у справі № 922/5397/13 задоволено заяву боржника (вх. № 3428 від 07.02.2019 р.), заборонено будь-яким особам стягнення грошових коштів з розрахункових рахунків Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, ), відкритих у ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк", МФО 334851, АБ "Укргазбанк" МФО 320478, ПАТ "Правекс-банк" МФО 380838 без погодження з розпорядником майна.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з цією ухвалою не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 13.02.2019 та відмовити в задоволенні заяви про заборону примусового списання (стягнення) коштів з рахунків боржника.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що державним виконавцем при списанні коштів з рахунків боржника чітко дотримано вимоги ч.5 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та стягнення коштів з рахунків боржника здійснювалось під контролем розпорядника майна. До того ж, скаржником зазначено, що права стягувачів щодо виплати заробітної плати, що знаходяться на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області жодним чином не порушуються державним виконавцем при списанні коштів з рахунку боржника, з огляду на приписи статті 46 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 28.05.2019.

16.05.2019 від боржника надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому боржник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Харківської області від 13.02.2019 у даній справі залишити без змін.

В судовому засіданні 28.05.2019 року представник боржника заперечувала проти доводів апеляційної скарги, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу, навела відповідні пояснення. Представник ГТУ юстиції у Харківській області підтримала доводи боржника, просила суд оскаржувану ухвалу залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. Представники АТ «Укрексімбанк» та АТ «Мотор Січ» поклалися на розсуд суду щодо вирішення апеляційної скарги Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Харківської області від 13.02.2019 у даній справі.

Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України, а також перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, встановила наступне.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.04.2015 порушено провадження у справі про банкрутство Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, розпорядником майна боржника призначений арбітражний керуючий Чаговець Т.П.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.08.2015 затверджено реєстр вимог кредиторів боржника.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.10.2016 припинено виконання арбітражним керуючим Чаговець Т.П. обов`язків розпорядника майна Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Усачова О.М.

07.02.2019 до Господарського суду Харківської області від боржника надійшла заява про заборону примусового списання (стягнення) коштів з рахунків боржника, в якій просить суд заборонити будь-яким особам стягнення грошових коштів з розрахункових рахунків Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, ), відкритих у ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк", МФО 334851, АБ "Укргазбанк" МФО 320478, ПАТ "Правекс-банк" МФО 380838 без погодження з розпорядником майна у справі № 922/5397/13 про банкрутство.

Заява боржника мотивована тим, що всупереч встановлених вимогами закону та судовими рішеннями обмеження щодо заборони розпорядження майном та здійснення розподілу грошових коштів за погодженням з господарським судом у справі про банкрутство виконавчою службою 25.01.2019 винесено платіжні вимоги на загальну суму недоїмки у розмірі 65634500,25 грн та виконавчого збору в сумі 6563450,02 грн, які спрямовані до АБ «Укргазбанк» для примусового списання коштів з боржника на користь держави в особі головного управління ГУ ДФС у Харківській області.

Як зазначає боржник, такі дії державного виконавця порушують права боржника та права працівників боржника, оскільки відповідно до черговості встановленої статтею 46 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги з меншою соціальною значущістю поступаються вимогам по заробітній платі працівників боржника.

Також заявник, посилаючись на ст.19 Закону про банкрутство, зазначає, що таке списання відбулось без погодження розпорядника майна боржника.

Задовольняючи заяву про заборону стягнення грошових коштів з рахунків боржника без погодження з розпорядником майна, суд першої інстанції виходив з забезпечення дотримання гарантій працівників підприємства щодо виплати поточної заробітної плати, погашення заборгованості по заробітній платі, що знаходиться на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, а також з урахуванням імперативних норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» щодо контролювання розпорядником майна розподілу грошових сум боржника між стягувачами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

За своїм змістом Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Частиною 1 статті 2 Закону передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Статтею 3 ГПК України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 статті 18 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи про банкрутство чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів.

Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику укладати без згоди арбітражного керуючого (розпорядника майна) правочини (договори), а також зобов`язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його нерухомим майном без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме майно боржника), про що виноситься ухвала.

Отже, заява боржника за своєю природою є заявою про забезпечення вимог кредиторів у справі про банкрутство, а тому, з урахуванням приписів статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та ст. 3 ГПК України, розглядається за правилами ГПК України, з дотриманням приписів Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про забезпечення вимог кредиторів (забезпечення позову) вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.02.2017 року у даній справі скасовано арешти з розрахункових рахунків боржника, відкритих у ПАТ «ПУМБ», МФО 334851; АБ «Укргазбанк», МФО 320478, ПАТ КБ «Правекс-Банк», МФО 380838, зобов`язано боржника та розпорядника майна здійснювати розподіл грошових коштів за зазначеними рахунками лише за погодженням з господарським судом, заборонено будь-яким особам накладати арешти на рахунки боржника.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27 червня 2017 року п. 4 резолютивної частини ухвали від 08.02.2017 роз`яснено та викладено в наступній редакції: «забороняється органам та особам, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, накладати арешти на рахунки боржника, в тому числі, на усі рахунки відокремлених підрозділів боржника, що відповідно до статуту боржника входять до його складу. Такі дії спрямовані на відновлення платоспроможності боржника, з подальшим погашенням існуючої заборгованості з заробітної плати, обов`язкових внесків».

Крім того, ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.09.2018 скасована постанова про арешт коштів боржника ВП№57029261 від 20 серпня 2018 року, винесена державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савкою Ліаною Олегівною, на виконання вимоги про сплату боргу № Ю-14648-17 від 03.04.2018, виданої ГУ ДФС у Харківській області про стягнення заборгованості (недоїмки, штрафу) в сумі 65 634 500,25 грн. та скасовані арешти, накладені зазначеною постановою на грошові кошти, що містилися на рахунках, відкритих у ПАТ «ПУМБ», МФО 334851; АБ «Укргазбанк», МФО 320478, ПАТ КБ «Правекс-Банк», МФО 380838, оскільки судом встановлено, що рахунки, на які накладались арешти у ПАТ «ПУМБ», МФО 334851; АБ «Укргазбанк», МФО 320478, ПАТ КБ «Правекс-Банк», МФО 380838 зі спеціальним режимом використання, а саме для здійснення виплати заробітної плати, а також для виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими похованням та на кошти, які використовуються для виплати допомоги від нещасних випадків на виробництві за рахунок коштів відповідного Фонду.

Отже, вказані судові акти встановлюють заборону розпоряджатися грошовими коштами на рахунках боржника відкритих у ПАТ «ПУМБ», АБ «Укргазбанк» та ПАТ КБ «Правекс-Банк» без погодження розпорядником майна та господарського суду, у провадженні якого знаходиться справа про банкрутство Харківського державного авіаційного виробничого підприємства.

З матеріалів справи вбачається, що відділом примусового виконання рішень ДДВС Міністерства юстиції здійснені виконавчі дії з примусового виконання вимоги про сплату боргу № Ю-14648-17 від 03.04.2018, виданої ГУ ДФС у Харківській області про стягнення заборгованості (недоїмки, штрафу) в сумі 65 634 500,25 грн.

Зокрема, органом ДВС вчинено дії щодо примусового стягнення грошових коштів боржника, що містилися на рахунках, відкритих у ПАТ «ПУМБ», МФО 334851; АБ «Укргазбанк», МФО 320478, ПАТ КБ «Правекс-Банк», МФО 380838.

Як зазначає апелянт, ним вчинялись дії щодо повідомлення розпорядника майна про виконання вимоги ГУ ДФС у Харківській області на суму 65 634 500,25 грн. На підтвердження зазначеного, апелянтом надано лист від 25.01.2019 № 57029261/20.1/27 про наміри списання коштів з рахунків боржника, а також з рахунків відокремлених підрозділів боржника, відкритих у банківських установах. Вказаний лист адресований «розпоряднику майна Чаговець Т.П.».

Однак, колегія суддів не приймає даний лист в якості доказів на підтвердження виконання Департаментом ДВС вимог частини 5 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки з 11.10.2016 розпорядником майна Харківського авіаційного державного виробничого підприємства є арбітражний керуючий Усачов О.М., призначений ухвалою від 11.10.2016.

Тобто, враховуючи відсутність доказів повідомлення діючого на цей час розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Усачова О.М. про необхідність виконання вимоги ГУ ДФС у Харківській області на суму 65 634 500,25 грн., колегія суддів вважає, що органом ДВС вимоги ч.5 статті 19 Закону про банкрутство не виконані.

Також в матеріалах справи відсутні судові акти, які б надавали право відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України вчиняти дії щодо списання грошових коштів на виконання вимоги ГУ ДФС у Харківській області від 03.04.2018 № Ю-14648-17 на суму 65 634 500,25 грн.

Відповідно до ст. 22 Закону про банкрутство під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів.

Приписами статті 16 Закону України «Про відновлення платоспроможності або визнання боржника банкрутом» передбачено, що з моменту порушення провадження у справі про банкрутство арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор); звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника (ст. 19 зазначеного закону).

Після відкриття провадження у справі про банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі і щодо боржника норми Закону про банкрутство мають пріоритет по застосуванню відносно інших норм чинного законодавства. Норми Закону України «Про виконавче провадження», хоч і не передбачають підстав зупинення виконавчого провадження за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, та одночасно норми Закону про банкрутство, встановлюють спеціальний статус та порядок розпорядження майном та коштами боржника, відносно якого триває провадження у справі про банкрутство.

Зокрема, після відкриття провадження у справі про банкрутство, за вимогами до боржника, на які не поширюється дія мораторію, здійснюються заходи примусового виконання в порядку та з врахуванням особливостей, визначених Законом про банкрутство, який покликаний забезпечити облік та схоронність майна боржника для забезпечення можливості задоволення вимог кредиторів.

Отже, встановлені під час розгляду заяви боржника обставини щодо вчинення органом ДВС дій по примусовому списанню коштів з розрахункових рахунків боржника на виконання вимоги ГУ ДФС у Харківській області від 03.04.2018 № Ю-14648-17 на суму 65 634 500,25 грн. без погодження з розпорядником майна, дають підстави стверджувати про необхідність вчинення заходів щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони стягнення з рахунків боржника грошових коштів без погодження з розпорядником майна.

Крім того, колегія суддів погоджується з тим, що здійснюючи таке списання, органом ДВС порушено порядок черговості задоволення вимог стягувачів, передбачений статтею 46 Закону України «Про виконавче провадження» та не враховано, що першочерговим погашенням має бути заборгованість по заробітній платі працівників боржника, яка становить майже 182 млн грн, та є на виконанні у органах ДВС.

Керуючись практикою Європейського Суду з прав людини, колегія суддів зазначає, у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) Європейський суд з прав людини констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Процедура розгляду справи судами повинна відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та має бути збалансована з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

У Рішенні Європейського Суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року) Високий Суд вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Відповідно до статті 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 13.02.2019 у справі № 922/5397/13 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. ст. 286- 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 30.05.2019

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.А. Пуль