Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/234/19

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Мамчур А.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

до відповідача - 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Будлідер"

до відповідача - 2 ОСОБА_1

про стягнення заборгованості в сумі 494 430 грн. 78 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача - 1: не з`явився;

Від відповідача - 2: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів

04 квітня 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будлідер" (відповідач - 1) до ОСОБА_1 (відповідач - 2) про стягнення заборгованості в сумі 494 430 грн. 78 коп.

В обґрунтування позовної заяви Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" посилається на неналежне виконання товариства з обмеженою відповідальністю "Будлідер" зобов`язань за договором № HAG5LO06891 від 20 вересня 2016 року про надання кредиту у вигляді невідновлюваної кредитної та виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором поруки № HAG5LO06891/DP1 від 20 вересня 2019 року.

Відповідачі не скористалися наданими їм законом правами подати письмові заперечення проти позову, або будь-які інші письмові заперечення по суті спору.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Крім того, суд зазначає, що ухвалу господарського суду від 04 квітня 2019 року про порушення провадження у справі отримано відповідачем - 2 особисто 05 квітня 2019 року, про що свідчить поштове повідомлення № 947 яке наявне в матеріалах справи № 918/234/19. Ухвала суду від 04 квітня 2019 року відповідачем - 1 не отримана, про що свідчить поштове повідомлення про повернення поштового відправлення адресату. Суд зазначає, що до матеріалів справи (до позовної заяви) залучені належні докази виконання позивачем вимог ст. 172 ГПК України - надіслання відповідачам копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення на адресу місця проживання відповідача, яка також є офіційною адресою його місця проживання згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Судом також були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідачів про відкриття судом провадження у справі - відповідна ухвала суду надсилалася на адреси місцезнаходження відповідачів, які також є офіційними адресами їх місцезнаходження згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Однак, слід зазначити, що ухвала суду від 04 квітня 2019 року (про призначення справи до розгляду) не отримана відповідачем - 1, ухвала суду від 06 травня 2019 року (про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті) не отримана відповідачами - 1, -2.

Вказані ухвали надсилалася рекомендованим листом. Відповідно до п. 99 Постанови КМУ від 05 березня 2009 року № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", рекомендовані поштові відправлення, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату. У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення. Відповідно до розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" постанови КМУ від 05 березня 2009 року № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", у разі невручення рекомендованого листа з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення. З долучених до матеріалів справи конвертів, у яких відповідачам направлялися копії вказаних вище ухвал суду, вбачається, що дані ухвали до суду повернуто установою зв`язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання" на відділенні.

З указаних Правил вбачається, що повернення поштою рекомендованого листа з зазначенням причини "за закінченням терміну зберігання" можливо тільки у разі, якщо під час доставки поштою його не можна було вручити адресату або його уповноваженому представнику (відправлення не вручене під час доставки), та якщо на вкладене до абонентської скриньки адресата повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення адресат не відреагував - не звернувся на пошту для отримання судової повістки, проте відправлення чекало адресата (зберігалося) на пошті встановлений законом строк, і лише після його сплину було повернуто за зворотною адресою. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання кореспонденції суду, відповідачами та повернення їх до суду з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання" є наслідками діяння (бездіяльності) відповідачів щодо її належного отримання, тобто його власною волею.

Відтак, відповідачі вважаються повідомленими про розгляд справи № 918/234/19 належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов`язки, а відповідач, натомість проявив протиправну процесуальну бездіяльність. Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце судових засідань. Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, надання відповідачу можливості для подання відзиву на позов, суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідачі належним чином повідомлені про час та місце розгляду спору, останні усвідомлені про розгляд справи № 918/234/19 та свідомо не скористалися свої процесуальним правом на подачу відзиву або будь-яких інших пояснень, тому вважає можливим здійснювати розгляд справи по суті в даному судовому засіданні.

Заяви та клопотання у справі

Заяви та клопотання у справі учасниками процесу не подавалися.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04 квітня 2019 року відкрито провадження у справі 918/234/19, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06 травня 2019 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 06 травня 2019 року закрито підготовче провадження у справі № 918/234/19 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до відповідача - 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Будлідер" до відповідача - 2 ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 494 430 грн. 78 коп. та призначено справу № 918/234/19 до судового розгляду по суті на "20" травня 2019 р. на 12:00 год.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин

20 вересня 2016 року між Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (далі - банк) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Будлідер" (далі - позичальник) укладеного договір про надання кредиту у вигляді невідновлюваної кредитної лінії № HAG5LON0689 (далі - договір).

Згідно до п. 2.2.3. договору позичальник зобов`язався повернути кредит у терміни встановлені пунктами 1.2., 2.2.14., 2.3.2 договору. У випадку якщо заборгованість по кредиту перевищує суму встановленого поточного ліміту згідно із графіком зменшення поточного ліміту для поточного періоду користування кредитом позичальник зобов`язуються погасити різницю у день її виникнення.

Відповідно до п. А. 2 укладеного договору банк надав позичальнику кредитний ліміт у розмірі 822 281 грн. 56 коп. з відсотковою ставкою за користування кредитом 32 %, а при порушенні будь-якого з грошових зобов`язань позичальник сплачує банку 0,178 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості відповідно до пп. А. 6. А. 7 договору та строком виконання зобов`язань (терміном повернення кредиту) відповідно до п. А. 3 Договору (13 вересня 2017 року).

Встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав своєчасно та у повному обсязі.

У порушення зазначених умов договору відповідач - 1 (позичальник) зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості.

Окрім того, на забезпечення виконання умов договору від 20 вересня 2019 року про надання кредиту у вигляді невідновлюваної кредитної лінії, між Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (далі - кредитор) та ОСОБА_1 (далі - поручитель) укладеного договір поруки № HAG5LON06891/DPO1 (далі - договір поруки).

Відповідно до п. 1.1. договору поруки, предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Будлідер" зобов`язань за кредитним договором № HAG5LON0689 від 20 вересня 2016 року.

За змістом п. 1.2. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

У випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 1.5. договору поруки).

Згідно із п. 4.1. Договору поруки сторони взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється через 15 років після укладення цього договору.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будлідер" та ОСОБА_1 заборгованість по договору про надання кредиту у вигляді невідновлюваної кредитної лінії № HAG5LON0689 в розмірі 494 430 грн. 78 коп.

З огляду на вищевикладені фактичні обставини, суд встановив, що між сторонами спору склалися господарські правовідносини по договору кредиту та наслідків порушення договірних зобов`язань.

Джерела права й акти їх застосування

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В обґрунтування підсудності звернення позивача з даним позовом до господарського суду про стягнення солідарно з юридичної особи та фізичної особи позивач посилається на те, що п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України визначене, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого с юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. Таким чином, вищевикладена правова норма відносить до компетенції господарських судів дві категорії справ: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого (тобто зобов`язання) є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. При цьому, друга складова п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України не містить обмежень щодо суб`єктного складу самого правочину, визначальним в даному випадку є суб`єктний склад зобов`язання, в забезпечення виконання якого було укладено правочин. У свою чергу, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу (ч. 1 ст. 45 ГПК України). За змістом ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів.

Положення пункту 1 частини першої статі 20 ГПК України не пов`язують також належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці, з об`єднанням таких позовних вимог із вимогами до особи - боржника за основним зобов`язанням.

Предметом розгляду за даним позовом є стягнення заборгованості за кредитним договором, сторонами якого є суб`єкти господарювання. Крім цього, позивачем заявлена позовна вимога до поручителя фізичної особи, який уклав правочин в забезпечення виконання зобов`язання відповідача-1 (суб`єкта господарської діяльності). За таких обставин, враховуючи приписи статей 4, 20, 45 ГПК України, даний позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 175 Господарського процесуального кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України „Про банки і банківську діяльність" від 07 грудня 2000 року № 2121-III (з наступними змінами і доповненнями) відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Суд зазначає, що згідно вимог ст. 204 Цивільного кодексу України укладений сторонами кредитний договір № б/н від 11 серпня 2017 року, як правочин є правомірним на час розгляду справи, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом, і його недійсність не була визнана судом, а тому зазначений договір в силу вимог ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами, і зобов`язання за ним мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Частиною 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 („Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Водночас вимогами ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Статтею 554 Цивільного кодексу України встановлено у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Мотивована оцінка аргументів сторін, підстави їх відхилення і висновок суду

Судом встановлено, що 20 вересня 2016 року між Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Будлідер" укладеного договір про надання кредиту у вигляді невідновлюваної кредитної лінії № HAG5LON0689.

Матеріалами справи стверджено, що позивача належним чином виконав умови вищевказаного договору, що підтверджується випискою № 1859 (яка наявна у матеріалах справи. Вказані обставини не спростовані відповідачем.

Окрім того, судом встановлено, що на забезпечення виконання умов договору від 20 вересня 2019 року про надання кредиту у вигляді невідновлюваної кредитної лінії, між Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та ОСОБА_1 укладеного договір поруки № HAG5LON06891/DPO1.

Відповідно до умов договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (п. 1.2. договору поруки).

Судом встановлено, що згідно до п. 2.2.3. договору позичальник зобов`язався повернути кредит у терміни встановлені пунктами 1.2., 2.2.14., 2.3.2 договору. У випадку якщо заборгованість по кредиту перевищує суму встановленого поточного ліміту згідно із графіком зменшення поточного ліміту для поточного періоду користування кредитом позичальник зобов`язується погасити різницю у день її виникнення.

Матеріалами справи стверджено, що відповідно до додатку №1 до договору визначено поточний ліміт 0 грн. 00 коп. на 13 вересня 2017 року, тобто на вказану дату відповідач - 1 зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі.

Однак в порушення умов договору, відповідач - 1 не здійснив повного погашення заборгованості у вищевказаний термін.

Суд зазначає, що з метою досудового врегулювання спору, позивачем 09 листопада 2017 року направлено на адресу відповідача - 1 повідомлення № 30.1.0.0/2 60920HAG5SL1, в якому позивач просить відповідача - 1 погасити заборгованість яка виникла у зв`язку із неналежним виконанням договору про надання кредиту у вигляді невідновлюваної кредитної лінії № HAG5LON0689 від 20 вересня 2016 року. Однак, вказане повідомлення залишено відповідачем - 1 без задоволення а заборгованість станом на час розгляду справи не сплачена.

В матеріалах справи відсутні будь-які пояснення відповідача - 1 та - 2 щодо позовних вимог, відсутні докази погашення заборгованості, що є предметом даного спору, матеріалами справи стверджено порушення відповідачами взятих на себе договірних зобов`язань.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будлідер" та ОСОБА_1 заборгованість договором про надання кредиту у вигляді невідновлюваної кредитної лінії № HAG5LON0689 від 20 вересня 2016 року., обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Докази відхилені судом

Суд докази не відхиляє, а на їх підставі встановлює факт перебування сторін у договірних відносинах. Твердженням (аргументам) позивача оцінка дана вище. Доказам та твердженням відповідача оцінка не надавалась оскільки останні не надавалися суду.

Порушені права та інтереси позивача

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов`язана з виконанням правочинів в господарській діяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Невиконання відповідачем - 1 зобов`язання в укладеному з позивачем правочині порушило інтереси останнього та обумовлює настання передбачених цим правочином та законом правових наслідків у вигляді стягнення суми заборгованості, відтак позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Судові витрати

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем по справі у якості судових витрат заявлено сплату судового збору в розмірі 7 416 грн. 46 коп.

Як визначено п. 2 ч. 1 ст. 1 29 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

З огляду на повне задоволення позову сплачений позивачем судовий збір в сумі 7 416 грн. 46 коп. повністю покладається судом на відповідачів.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будлідер" (33016, м. Рівне, вул. Фабрична, буд. 2, код. 37191430) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, поштова адреса: 49027, м. Дніпро, а/с 1800, ) 494 430 (чотириста дев`яносто чотири тисячі чотириста тридцять) грн. 78 коп. заборгованості за кредитом.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будлідер" (33016, м. Рівне, вул. Фабрична, буд. 2, код. 37191430) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, поштова адреса: 49027, м. Дніпро, а/с 1800, ) 3 708 (три тисячі сімсот вісім) грн. 23 коп. - судового збору.

4. Стягнути зі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, поштова адреса: 49027, м. Дніпро, а/с 1800, ) 3 708 (три тисячі сімсот вісім) грн. 23 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 28 травня 2019 року.

Суддя Войтюк В.Р.

Віддруковано 5 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д);

3 - позивачу рекомендованим (49027, м. Дніпро, а/с 1800);

4 - відповідачу рекомендованим (33016, м. Рівне, вул. Фабрична, 2);

5 - відповідачу рекомендованим ( АДРЕСА_1).