ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2019 р. Справа№ 920/735/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Петрик М.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України"

на рішення Господарського суду Сумської області від 22.01.2019

у справі № 920/735/18 (суддя - Котельницька В. Л.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дамиріс"

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України"

про стягнення 307 547,69 грн.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дамиріс" звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом до Державного підприємства "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" про стягнення 307 547,69 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору підряду в частині оплати виконаних робіт.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Сумської області від 22.01.2019 у справі № 920/735/18 позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дамиріс" 264 602,40 грн. основного боргу за виконані роботи згідно умов договору підряду № 40 від 05.08.2017, 27 344,62 грн. пені, 2 370,55 грн. 3% річних, 4 414,77 грн. витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що факт виконання позивачем робіт за договором підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт, тоді як відповідачем не подано належних та допустимих доказів на підтвердження пред`явлення позивачу претензій стосовно неналежного виконання робіт, в тому числі стосовно обсягів виконаних робіт та ціни, доказів оплати виконаних робіт.

В той же час, суд першої інстанції відмовив у задоволенні штрафу у сумі 13 230,12 грн., оскільки відповідачем були прийняті виконані позивачем роботи, акт приймання виконаних будівельних робіт з боку відповідача підписаний.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області у справі № 920/735/18 від 22.01.2019 та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про об`єднання справ № 920/735/18, № 920/736/18, № 920/737/18, № 920/734/18 в одне провадження; при укладенні договору підряду не було дотримано вимог законодавства, а саме положень частини 1 статті 73-2 Господарського кодексу України, оскільки керівником відповідача (Ситником Ю.В.) було вчинене значне господарське зобов`язання без погодження з Національною академією аграрних наук України; оскільки акти виконаних робіт є невід`ємною частиною договору підряду, всі акти приймання-передачі також є такими, що підписані особою з перевищенням повноважень та не є належними доказами у справі; відповідач є суб`єктом господарювання, який належить до державного сектору економіки, а тому нарахування пені є спробою позивача збільшити власні доходи за рахунок відповідача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 920/735/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Руденко М. А.,Сулім В. В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2019 відкрито апеляційне провадження у справі № 920/735/18 та призначено справу до розгляду на 10.04.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 задоволено клопотання позивача та справу № 920/735/18 призначено до розгляду в режимі відеоконференції на 10.04.2019.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2019 враховуючи перебування у відпустці судді Руденко М. А., яка не є головуючою суддею, справу № 920/735/18 передано на повторний автоматизований розподіл.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу справ від 09.04.2019, справу № 920/735/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Сулім В. В., Пономаренко Є. Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2019 справу № 920/735/18 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Сулім В. В., Пономаренко Є. Ю. та призначено до розгляду в режимі відеоконференції на 22.05.2019.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 враховуючи перебування на навчанні в період з 17.05.2019 по 24.05.2019 судді Суліма В. В., який не є головуючим суддею, справу № 920/735/18 передано на повторний автоматизований розподіл.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу справ від 20.05.2019, справу № 920/735/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Руденко М. А., Пономаренко Є. Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 прийнято апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" на рішення Господарського суду Сумської області від 22.01.2019 у справі № 920/735/18 у складі колегії суддів: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Руденко М. А., Пономаренко Є. Ю. до свого провадження.

Позиції учасників справи

25.03.2019 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Позивач, заперечуючи проти доводів апелянта, вказав, що в апеляційній скарзі відповідач не спростував ані аргументів позивача стосовно суті позовних вимог, ані законність ухваленого судом першої інстанції рішення.

Явка представників сторін

Представники позивача та відповідача у судове засідання 22.05.2019 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час і місце розгляду справи представники сторін були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, в матеріалах справи міститься відзив на апеляційну скаргу, явка сторін не визнавалася обов`язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 22.05.2019 за відсутності представників сторін.

Заявлені клопотання та результати їх розгляду

08.04.2019 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №920/735/18 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №922/474/19.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначив, що ним було подано позов до Господарського суду Харківської області про визнання недійсними ряду договорів підряду, у тому числі і договору підряду № 40 від 05.08.2017, який є підставою позову в даній справі. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.02.2019 відкрито провадження у справі №922/474/19 за вказаним позовом. Таким чином, як стверджує відповідач, справи №922/474/19 та №920/710/18 є пов`язаними, оскільки у разі задоволення позовних вимог у справі №922/474/19, такі обставини вплинуть на розгляд даної справи.

Колегія суддів, розглянувши клопотання про зупинення провадження у справі, дійшла до висновку про відмову у його задоволенні з наступних підстав.

Статтею 227 Господарського процесуального кодексу встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Враховуючи зазначені вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі, господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, як пов`язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

При цьому, пов`язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором підряду № 40 від 05.08.2017. Отже, предметом доказування у справі №920/710/18 є встановлення факту виконання/невиконання позивачем підрядних робіт та наявності у відповідача зобов`язань з оплати таких робіт.

Предметом спору у справі №922/474/19 за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дамиріс" є визнання недійсним, у тому числі, Договору підряду № 40 від 05.08.2017. Отже, предметом доказування у справі №922/474/19 є наявність або відсутність законодавчо визначених підстав для визнання недійсним, у тому числі, Договору підряду №39 від 05.08.2017.

Колегія суддів зазначає, що розглядаючи вимогу про стягнення заборгованості за договором підряду № 40 від 05.08.2017, суд у будь-якому випадку зобов`язаний дослідити питання щодо належного виконання сторонами умов договору та наявності у позивача права вимоги до відповідача, тобто, встановлення таких обставин входить до предмета доказування у межах вирішення спору у даній справі.

Отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, суд не позбавлений можливості досліджувати обставини та оцінювати докази у даній справі, має право та зобов`язаний надати правову оцінку наданим письмовим доказам та самостійно встановити факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги у справі №920/735/18, зокрема, факту виконання/невиконання позивачем підрядних робіт та наявності, відповідно, у відповідача зобов`язань з оплати таких робіт. Також зазначені заперечення не висувались відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що розгляд справи №922/474/19, попри її пов`язаність із даною справою, не є перешкодою для встановлення, з урахуванням вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суттєвих обставин у справі № 920/735/18 під час її розгляду господарським судом, а тому відсутні підстави для зупинення провадження у даній справі до вирішення справи №922/474/19.

Судом, при цьому, також взято до уваги ту обставину, що позов про визнання недійсними договорів підряду у справі № 922/474/19 було подано до Господарського суду Харківської вже після прийняття оскарженого у даній справі рішення. У випадку задоволення позовних вимог ДП "Дослідне господарство "Правдинське" у межах справи №922/474/19, дана обставина може бути підставою для перегляду рішення суду в даній справі за нововиявленими обставинами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

05.08.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дамиріс" (підрядник) та Державним підприємством "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" (замовник) було укладено Договір підряду № 40 (далі за текстом - "Договір"), відповідно до умов якого позивач зобов`язується виконати обумовлені договором роботи на об`єкті відповідача, відповідно до кошторисної документації, а відповідач зобов`язується надати позивачу об`єкт для виконання робіт, передати затверджену кошторисну документацію, прийняти об`єкт та оплатити роботи.

Відповідно до п. 1.2. договору, вид робіт, котрі виконує підрядник: капітальний ремонт приміщення корівника з вигулом.

Вартість робіт узгоджується сторонами, фіксується у додатку №1 "Договірна ціна" і становить 264 602,40 грн. Вартість робіт сплачується замовником виконавцю не пізніше 5 (п`яти) банківських днів після підписання сторонами актів виконаних робіт (п. 2.1., п. 2.2. договору).

За умовами п. 3.1. договору, виконані згідно з договором роботи підрядник здає замовнику по акту здавання-приймання виконаних робіт по формі КБ-2 та довідкою КБ-3.

Роботи вважаються виконаними після підписання сторонами акту здавання-приймання виконаних робіт, який замовник зобов`язаний підписати протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту надання підрядником акту (п. 3.2. договору).

Мотивована відмова замовника від приймання робіт та підписання акту здавання-приймання робіт підряднику має бути викладена у письмовій формі, зокрема, сторонами складається двосторонній акт з переліком необхідних доробок та термінів їх виконання. Якщо замовник не надає протягом 5 (п`яти) робочих днів письмову відмову від підписання акту здавання-приймання виконаних робіт, роботи вважаються прийнятими в повному обсязі і з належною якістю (п. 3.3. договору).

За умовами п. 4.1. договору, підрядник зобов`язаний: 1) почати виконання робіт після того, як замовник виконає в сукупності наступні умови: надасть підряднику технічне замовлення та документи, передбачені законодавством; надасть об`єкт для виконання робіт в належному вигляді, а саме: вільним від устаткування та сміття; 2) виконати всі роботи, які визначено у договорі та додатках до нього, в повному обсязі, якісно, у встановлені терміни та з дотриманням дійсних в Україні нормативно технічних документів, вимог охорони навколишнього середовища, норм техніки безпеки, пожежної безпеки, охорони праці; 3) здійснити за взаємною згодою з замовником усі додаткові роботи, що виникнуть у ході виконання основних робіт; 4) забезпечити на об`єкті виконання необхідних заходів з техніки безпеки та пожежної безпеки; 5) повідомляти замовника про готові для прийому обсяги робіт щодо об`єкта і об`єкт в цілому.

Пунктом 4.3. договору визначено, що замовник зобов`язаний: узгодити з підрядником технічне замовлення та строк його виконання; забезпечити своєчасне передання підрядникові кошторисної документації та об`єкту на час виконання робіт; забезпечити на об`єкті до початку робіт і в період виконання робіт по цьому договору всі необхідні умови та технологічні вимоги для виконання даного виду робіт; надати підряднику можливість доступу на об`єкт для виконання робіт; забезпечити підрядника для виконання робіт водопостачанням та електроенергією; не пізніше 5-ти днів після отримання виконання робіт підрядником підписати акти виконаних робіт та оплатити виконані роботи.

Сторонами підписано договірну ціну до договору (додаток № 1) та локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1.

В матеріалах справи наявні копії акту приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3 за 2017 рік на суму 264 602,40 грн., що підписані сторонами, підписи скріплені печатками підприємств. Вказані акт та довідка не містять дати їх підписання.

З огляду на наявність недоліків документів, а саме, відсутності дати підписання, 16.05.2018 позивач листом за вих. № 16/05-01 повторно надіслав відповідачу для підписання акт приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в та довідку про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3 на суму 264 602,40 грн. від 27.04.2018 (опис вкладення до цінного листа від 16.05.2018, фіскальний чек № 0062 від 16.05.2018).

Крім того, 26.04.2018 позивачем виконано податкові зобов`язання зі сплати ПДВ, що підтверджується копією податкової накладної від 26.04.2018 № 7 та квитанції про отримання податкової накладної органом ДФС. В той же час, зазначене поштове відправлення залишено відповідачем без відповідного реагування, виконані позивачем роботи не оплачені до цього часу.

Спір у справі виник у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору в частині оплати виконаних за Договором робіт на суму 264 602,40 грн. у визначені строки.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором підряду.

В силу вимог ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 843 ЦК України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Пунктом 2.1 Договору встановлено, що ціна цього Договору становить 264 602,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 Цивільного кодекс України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Відповідно до частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 №293 "Про прийняття національного стандарту ДСТУ Б Д.1.1-1:2013" встановлені типові форми документів, необхідних для передання - приймання робіт: 1) "Акт приймання виконаних підрядних робіт" (ф. № КБ-2в); 2) "Довідка про вартість виконаних підрядних робіт" (ф. № КБ-3).

В листі Міністерства регіонального розвитку та будівництва України №12/19-3-9-14-295 від 16.03.10 роз`яснено, що зазначені типові форми підлягають обов`язковому застосуванню при проведенні взаєморозрахунків за виконані роботи між замовниками та виконавцями робіт з будівництва, що здійснюється за рахунок бюджетних коштів та коштів підприємств, установ і організацій державної власності.

Вказані документи в силу вимог законодавства повинні містити інформацію про вартість виконаних робіт, зданих замовнику, а також про витрати, пов`язані з виконанням цього обсягу робіт.

Таким чином, виходячи з аналізу наведених норм, виконання підрядних робіт оформлюється сторонами шляхом підписання документів, які підтверджують факт виконаних, прийнятих та оплачених робіт.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 03.10.2018 у справі №922/509/17.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника. Відмова замовника від підписання акта виконаних робіт за договором підряду за відсутності своєчасно наданих зауважень до виконаних робіт не звільняє відповідача від покладених на нього обов`язків прийняти та оплатити роботи за ціною погодженою ним у договорі (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 06.08.2018 у справі №911/662/17).

В матеріалах справи наявні копії акту приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3 за 2017 рік на суму 264 602,40 грн., що підписані сторонами, підписи скріплені печатками підприємств. Вказані акт та довідка не містять дати їх підписання.

З матеріалів справи вбачається, що 16.05.2018 позивач листом за вих. № 16/05-01 надіслав відповідачу для підписання акт приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в та довідку про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3 на суму 264602,40 грн. від 27.04.2018 (опис вкладення до цінного листа від 16.05.2018, фіскальний чек № 0062 від 16.05.2018).

Як пояснює позивач, підписані сторонами акт та довідка містили недоліки, (відсутність дати підписання), тому позивач надіслав повторно на адресу відповідача акт приймання виконаних робіт від 27.04.2018 № 14 та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за квітнень 2018 року від 27.04.2018. Згідно з інформацією з сайту https://ukrposhta.ua/ (відстеження поштових відправлень), лист від 16.05.2018 отриманий відповідачем 18.05.2018.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з п.п. 2.1, 2.4, 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Тобто, факт проведення сторонами у справі господарських операцій, що стосуються виконання ними зобов`язань, повинен підтверджуватися первинними бухгалтерськими документами.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Документами, які є підставою для оприбуткування товару, є накладні та товарно-транспортні накладні. Такі документи є підставою для внесення запису в облікові бухгалтерські реєстри.

Первинні документи для надання їм юридичної сили та доказовості, у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» мають бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, сторонами підписано акт приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в на загальну суму 264 602,40 грн. за 2017 рік та довідку про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3. Підписи скріплені печатками підприємств.

Підписуючи акт виконаних підрядних робіт, претензій стосовно невиконання чи неналежного виконання позивачем робіт, вказаних у акті, відповідачем не пред`являлось, в тому числі стосовно обсягів виконаних робіт, ціни, недоліків у проведенні капітального будівництва. Докази пред`явлення претензій відсутні в матеріалах справи.

Також відповідач не висловив будь-яких заперечень після отримання відповідних актів та довідки повторно 18.05.2018, а як уже зазначалося вище, згідно умов пункту 3.3. Договору якщо замовник не надає протягом 5 (п`яти) робочих днів письмову відмову від підписання акту здавання-приймання виконаних робіт, роботи вважаються прийнятими в повному обсязі і з належною якістю.

Згідно з ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості відповідача за Договором у розмірі 264 602,40 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дамиріс" до Державного підприємства "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" про стягнення 264 602,40 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач наголошує на тому, що при укладенні договору підряду не було дотримано вимог законодавства, а саме положень частини 1 статті 73-2 Господарського кодексу України.

Так, згідно частини 1 статті 73-2 Господарського кодексу України значним господарським зобов`язанням державного унітарного підприємства визнається господарське зобов`язання, що вчиняється державним унітарним підприємством, якщо ринкова вартість майна, робіт, послуг, що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів державного унітарного підприємства, за даними останньої річної фінансової звітності. Статутом державного унітарного підприємства можуть бути визначені додаткові критерії для віднесення господарського зобов`язання до значного господарського зобов`язання. Значне господарське зобов`язання підлягає погодженню наглядовою радою державного унітарного підприємства або, у випадках, передбачених законом, органом, до сфери управління якого відноситься державне унітарне підприємство, в порядку, передбаченому цією статтею.

Відповідач наголошує, що відповідно до пункту 3.1. Статуту ДП "Дослідне господарство "Правдинське" є державним комерційним унітарним підприємством, що діє на основі державної форми власності як самостійний суб`єкт господарювання. Водночас, відповідно до балансу (звіту про фінансовий стан) ДП "Дослідне господарство "Правдинське", яка додана до апеляційної скарги, на початок звітного періоду 01.01.2017 баланс підприємства складає 31 105 000,00 грн.

Отже, як стверджує апелянт, керівником відповідача (Ситником Ю. В .) було вчинене значне господарське зобов`язання (укладено договір підряду) без погодження з Національною академією аграрних наук України, тобто не відбулось необхідного схвалення договору, а договір підряду, відповідно, укладений із перевищенням керівником відповідача своїх повноважень. З огляду на це, оскільки акти виконаних робіт є невід`ємною частиною договору підряду і також були підписані колишнім керівником відповідача, останні також є такими, що підписані особою з перевищенням повноважень та не є належними доказами у справі.

Вказані доводи апелянта колегією суддів відхиляються, оскільки не входять до предмету доказування у даній справі, а відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції жодного разу не посилався на укладення договору керівником відповідача із перевищенням повноважень як на підставу своїх заперечень проти позову.

Крім того, доказів визнання недійсним договору підряду № 40 від 05.08.2017 на момент розгляду справи у суді першої інстанції та у суді апеляційної інстанції відповідачем не надано, а матеріали справи не містять.

Колегія суддів враховує презумпцію правомірності правочину, передбачену статтею 204 Цивільного кодексу України, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування відповідачем презумпції правомірності договору підряду всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Як вбачається із доданої відповідачем до клопотання про зупинення провадження у справі копії позову дані обставини заявлені ДП "Дослідне господарство "Правдинське" як підстава для визнання недійсними договорів підряду, у тому числі договору підряду № 40 від 05.08.2017, у справі №922/474/19. При цьому, як уже зазначалося судом вище, у випадку задоволення позовних вимог ДП "Дослідне господарство "Правдинське" у справі №922/474/19, дана обставина може бути підставою для перегляду рішення суду в даній справі за нововиявленими обставинами.

Також колегія суддів наголошує, що за змістом пункту 6 частини 2 статті 258 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній скарзі мають бути зазначені, у випадку їх наявності, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідачем до апеляційної скарги додана, зокрема, копія балансу (звіту про фінансовий стан) ДП "Дослідне господарство "Правдинське" на підтвердження доводів апеляційної скарги щодо перевищення керівником відповідача повноважень при укладенні значного господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Однак, відповідач в апеляційній скарзі не обґрунтував поважності причин неподання такого доказу до суду першої інстанції, а лише зазначив обставини, на підтвердження чого такий доказ поданий.

Стосовно позивних вимог в частині стягнення 3 % річних, то колегія суддів вважає за можливе зазначити про наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов`язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Колегія суддів, перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок 3 % річних за загальний період з 26.05.2018 по 11.09.2018, погоджується з здійсненим розрахунком та вважає його вірним, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних в сумі 2 370,55 грн.

Апелянтом наведеного позивачем та здійсненого судом першої інстанції розрахунку 3 % річних не спростовано, власного розрахунку суду апеляційної інстанції надано не було.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені та штрафу, колегія суддів зазначає про наступне.

Згідно зі статтями 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ст. 231 Господарського кодексу України, законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов`язань, зазначених у частині другій цієї статті.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з п. 5.2. договору, при простроченні розрахунку за виконані роботи замовник сплачує підрядникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок пені, вважає його обґрунтованим та вірним, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 27 344,62 грн. за загальний період з 26.05.2018 по 11.09.2018.

Згідно з п. 5.4. договору, за невиконання обов`язку щодо прийняття виконаних робіт та підписання акта приймання-передачі виконаних робіт замовник сплачує підряднику штраф у розмірі 5 (п`ять) відсотків від суми договору.

Позивачем відповідачу нарахований штраф в сумі 13 230,12 грн. за непідписання акту КБ-2в від 27.04.2018, що був надісланий відповідачу повторно.

Однак, як було встановлено вище, відповідачем були прийняті виконані позивачем роботи, акт приймання виконаних будівельних робіт з боку відповідача підписаний, а відтак підстави для стягнення з нього штрафу на підставі пункту 5.4. Договору відсутні.

Стосовно доводів апеляційної скарги відповідача про те, що нарахування пені у розмірі 27 344,62 грн. за обставин, коли з відповідача стягнуто основний борг у розмірі 264 602,40 грн. та 3% річних у розмірі 2 370,55 грн., є спробою позивача збільшити свої доходи за рахунок відповідача, а розмір пені є надмірним, колегія суддів зазначає, що такі доводи є безпідставними, оскільки пеня нарахована позивачем відповідачу у відповідності до умов пункту 5.2. Договору та норм чинного законодавства. При цьому відповідачем у апеляційній скарзі не ставиться питання щодо зменшення розміру неустойки, таке клопотання не порушувалось і під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Заперечення скаржника із приводу того, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено відповідачу у задоволенні його клопотання про об`єднання справ в одне позовне провадження, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1, 2, 6 ст. 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:

1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;

2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;

3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства.

Виконання передбачених частиною першою статті 2 ГПК України завдань щодо своєчасного вирішення спору та ефективного захисту порушених прав позивача може бути значено ускладнено в разі об`єднання в одне провадження декілька справ.

Оскільки спори у справах № 920/734/18, №920/735/18, №920/736/18, №920/737/18 не є однорідними, відрізняються поданими доказами та предметом доказування, а також беручи до уваги, що приписами статті 173 ГПК України передбачено право, а не обов`язок суду об`єднати справи в одне провадження у визначених законом випадках, суд з метою недопущення ускладнення розгляду позовних вимог у справах № 920/734/18, №920/735/18, №920/736/18, №920/737/18 дійшов правомірного висновку про недоцільність об`єднання зазначених справ у одне провадження.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Наявність та обсяг заборгованості відповідача за Договором у розмірі 264 602,40 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дамиріс" до Державного підприємства "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" про стягнення 264 602,40 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду Сумської області від 22.01.2019 року у справі № 920/735/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" на рішення Господарського суду Сумської області від 22.01.2019 року у справі № 920/735/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 22.01.2019 року у справі № 920/735/18 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 920/735/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 24.05.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко