ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" травня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1453/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Дністровська про вжиття заходів до забезпечення позову вх. ГСОО №2-2432/19 від 24.05.2019 року подану по справі №916/1453/19:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Дністровська (68421, Одеська обл., Арцизький р-н, с. Теплиця, вул. Центральна, буд. 87);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Мрія-Катранка (68141, Одеська обл., Татарбунарський р-н, с. Лиманка (Лиманська с/р), вул. Радужна, 6)

про зобов`язання повернути майно

ВСТАНОВИВ:

24.05.2019 року позивач Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Дністровська звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО №1485/19) до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю „Мрія-Катранка, згідно якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 2381040,09 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 35715,60 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що рішенням суду по справі №916/2718/18 з Товариства з обмеженою відповідальністю „Молокозавод було стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Дністровська 3262405,47 основного боргу, 18570,45 грн. три відсотки річних, 47573,03 грн. інфляційних витрат та 25460,19 грн. судового збору, що загалом становить 3 354 009,14 грн. При цьому, позивач вказує на те, що станом на 16.05.2019 року вимоги виконавчого документу з примусового виконання рішення суду по справі №916/2718/18 виконані частково, залишок нестягнутої заборгованості складає 2 381 040,09 грн. При цьому, приватним виконавцем не виявлено будь-якого іншого майна чи грошових коштів ТОВ „Молокозавод, за рахунок звернення стягнення на які можливим є погашення вимог позивача за вищезазначеним виконавчим документом. виконання вищезазначених зобов`язань у непогашеній частині в сумі 2 381 040,09 грн. За таких обставин враховуючи невиконання основним боржником ТОВ „Молокозавод своїх зобов`язань перед ТОВ „Агрофірма „Дністровська, що виникли із договору поставки молочної продукції № 2 від 01.01.2015 р., в сумі 2 381 040,09 грн., а також враховуючи, що ТОВ „Мрія-Катранка було створено шляхом виділу із ТОВ „Молокозавод, відповідно до ст. 109, 619 ЦК України, ст. 55 Закону України „Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю ТОВ „Мрія-Катранка несе субсидіарну відповідальність за відповідним зобов`язанням ТОВ „Молокозавод, що стало підставою для звернення з відповідним позовом.

Разом з позовною заявою позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову (вх. ГСОО №2-2432/19), в порядку ст.ст. 136-139 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до змісту заяви про забезпечення позову, заявник просить суд накласти арешт на майно відповідача, а саме: нежитлову будівлю, готелю, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1 534,2 кв.м., що розташована на земельній ділянці загальною площею 4,287 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 ; нежитлову будівлю (спальний корпус), реєстраційний номер НОМЕР_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 265,9 к.в.м., що розташована на земельній ділянці загальною площею 4,287 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 ; туркомплекс „Мрія, житловий корпус, об`єкт житлової нерухомості, реєстраційний номер 250, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), АДРЕСА_2 , загальною площею 487,23 кв.м., житловою площею 414,78 кв.м, що розташований на земельній ділянці загальною площею 4,287 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 ; комплекс майновий, реєстраційний номер 7240560, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 район, с. Лиман, „Дунай база відпочинку, розташована на земельній ділянці загальною площею 0,7706 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4 , а також земельній ділянці загальною площею 0,0031 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_5 .

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.138 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно зі ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Положеннями ч.4 ст.137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.п.3, 4, 6 ч.1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

У відповідності до ч.1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Так, в обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що ТОВ „Мрія-Катранка несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями ТОВ „Молокозавод за договором поставки молочної продукції № 2 від 01.01.2015р. перед ТОВ„Агрофірма „Дністровська, тому позивач просить суд накласти арешт на майно, яке перейшло до відповідача від ТОВ „Молокозавод за актом приймання-передачі та зареєстровано за ним згідно відомостей, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на 06.11.2018 року. За переконанням заявника, виділ із передачею ліквідних та коштовний майнових активів від боржника ТОВ „Молокозавод до новоствореного ТОВ „Мрія-Катранка був здійснений із метою унеможливлення задоволення вимог позивача, що підтверджені рішенням Господарського суду Одеської області від 28.01.2019 по справі №916/2718/18. За таких обставин, заявник стверджує, що існують передбачені законом підстави для вжиття судом заходів забезпечення позову, оскільки існує загроза неможливості виконання рішення суду у даній справі у випадку задоволення позову через узгоджені та цілеспрямовані дії ТОВ „Молокозавод та ТОВ „Мрія-Катранка, направлені на ухилення від майнової відповідальності перед товариством позивача ТОВ „Агрофірма „Дністровська.

При цьому суд зазначає, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Водночас, достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З урахуванням викладеного здійснивши аналіз та співставлення заявлених позовних вимог із заходами забезпечення позову, які просить вжити позивач, суд зазначає про невідповідність таких заходів забезпечення позову вимогам ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України. При цьому суд виходить з того, що позивачем заявлено вимоги про стягнення коштів, а заходи забезпечення позову направленні на накладення арешту на нерухоме майно, тоді як доказів вжиття відповідачем дій щодо відчуження цього майна, позивачем до суду не надано, а лише зазначено про імовірне існування загрози вчинення відповідачем таких дій.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про неспівмірність заходів забезпечення позову, які просить вжити позивач із заявленими позовними вимогами.

Разом з тим, суд зазначає, що особа яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Отже, саме лише посилання заявника в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, тоді як викладені в заяві про забезпечення позову та докази надані в їх підтвердження не вказують на наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення майбутнього позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ „Агрофірма „Дністровська про забезпечення позову вх. ГСОО №2-2432/19 від 24.05.2019 року шляхом накладення арешту на майно відповідача, оскільки вказана заява не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку про неможливість або утруднення виконання рішення суду у майбутньому у разі невжиття таких заходів, а також з огляду на те, що заходи забезпечення позову, визначені позивачем є неспівмірними із заявленими позовними вимогами.

Керуючись ст.ст.136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Дністровська вх. ГСОО №2-2432/19 від 24.05.2019 року про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя Ю.М. Невінгловська