РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.05.2019Справа № 910/5032/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Письменної О.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного підприємства "ДОНМЕД"

до Державної установи "Інститут педіатрії, акушерства і гінекології Національної академії медичних наук України"

про стягнення 369465,05 грн.

за участю представників:

від позивача: Преснякова І .В .

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "ДОНМЕД" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Державної установи "Інститут педіатрії, акушерства і гінекології Національної академії медичних наук України" про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму основного боргу за договором №38 від 23.07.2013, стягнуту за рішенням Господарського суду міста Києва по справі №910/18496/15 від 09.10.2015 до моменту виконання відповідачем цього рішення (07.04.2017) у загальному розмірі 369465,05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання за договором №38 від 23.07.2013, яке встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 09.10.2015 по справі №910/18496/15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2019 відкрито провадження у справі № 910/5032/19, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 21.05.2019.

13.05.2019 через відділ діловодства суду від Державної установи "Інститут педіатрії, акушерства і гінекології Національної академії медичних наук України" надійшла заява з процесуальних питань, в якій заявлено про об`єднання в одне провадження справи №910/5030/19, №910/5032/19, надання відповідачу нових строків для підготовки відзиву на позов та залучення до участі у справі третю особу без самостійних вимог ГУ ДКС України у місті Києві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 повернуто без розгляду заяву з процесуальних питань (вих. №01-4/248 від 11.05.2019) та додані до неї документи Державній установі "Інститут педіатрії, акушерства і гінекології Національної академії медичних наук України".

В судове засідання 21.05.2019 представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав.

Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи ухвалою суду від 22.04.2019, що отримана відповідачем 26.04.2019.

Враховуючи вище наведене, суд прийшов до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні 21.05.2019 позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

В судовому засіданні 21.05.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23.07.2013 між Приватним підприємством "ДОНМЕД" (учасник) та Державною установою "Інститут педіатрії, акушерства і гінекології Національної академії медичних наук України" (замовник) укладено договір № 38 про закупівлю товарів за державні кошти (далі-договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, учасник зобов`язався своєчасно поставити та передати у власність Замовника інструменти і прилади медичні, хірургічні та стоматологічні (стерилізатори медичні) - код 32.50.1 (далі - товар), в асортименті, кількості та за цінами, що зазначені у Специфікації, яка розроблена на підставі акцептованої пропозиції конкурсних торгів, та є невід`ємною частиною даного договору, а замовник - прийняти та оплатити товар.

В пункті 3.2. договору сторони погодили ціну договору, що становить 1 901 400,00 грн.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що фінансування даного договору відбувається за рахунок коштів Державного бюджету України. Оплата здійснюється згідно чинного законодавства.

Замовник зобов`язується здійснити оплату вартості поставленого товару на поточний рахунок учасника на підставі видаткових накладних. У разі затримки бюджетного фінансування рахунок здійснюється протягом 14 днів з дня надходження коштів на рахунок замовника на вказані цілі (п. 4.2. договору).

Приймання-передача товару по кількості проводиться відповідно до товаросупровідних документів, по якості - відповідно до документів, що засвідчують його якість (п. 5.4. Ддоговору).

Відповідно до п.п. 6.1.1. п. 6.1. договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплатити за поставлений товар, а учасник, відповідно до п. 6.4. договору має право своєчасно та в повному обсязі отримати плату за поставлений товар.

Специфікацією (додаток №1 до договору №38 від 23.07.2013) сторони погодили найменування предмету закупівлі/товару.

У зв`язку зі неналежним виконанням замовником (відповідачем) грошового зобов`язання по оплаті поставленого позивачем товару за договором №38 від 23.07.2013, Приватне підприємство "ДОНМЕД" звернулось до Господарського суду міста Києва з вимогами про стягнення з Державної установи "Інститут педіатрії, акушерства і гінекології Національної академії медичних наук України" заборгованості у розмірі 1 800 000,00 грн., 3 % річних в розмірі 96 358,09 грн., інфляційних втрат в розмірі 1363332,11 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.10.2015 у справі №910/18496/15, позов Приватного підприємства "ДОНМЕД" задоволено повністю та стягнуто з Державної установи "Інститут педіатрії, акушерства і гінекології Національної академії медичних наук України" заборгованості у розмірі 1 800 000,00 грн., 3 % річних в розмірі 96 358,09 грн., інфляційних втрат в розмірі 1363332,11 грн., а також судового збору у розмірі 65193,80 грн.

Під час розгляду справи №910/18496/15 за вищевказаним позовом, судом було встановлено неналежне виконання Державною установою "Інститут педіатрії, акушерства і гінекології Національної академії медичних наук України" грошового зобов`язання по оплаті поставленого Приватним підприємством "ДОНМЕД" товару, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 1 800 000,00 грн. Нарахування 3 % річних в розмірі 96 358,09 грн. та інфляційних втрат в розмірі 1363332,11 грн. у межах розгляду справи №910/18496/15 було здійснено позивачем за період з 30.08.2013 по 20.06.2015.

Рішення Господарського суд м. Києва від 9 жовтня 2015 року по справі № 910/18496/15 було виконано відповідачем у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 6 від 26.01.2017 на суму 65163,80 грн., № 23 від 03.02.2017 на суму 96358,09 грн., № 45 від 10.02.2017 на суму 1800000,00 грн., № 155 від 24.03.2017 на суму 1363332,11 грн. № 210 від 07.04.2017 на суму 30,00 грн.

Враховуючи прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за договором № 38 про закупівлю товарів за державні кошти від 23.07.2013, яке встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 09.10.2015 у справі №910/18496/15, оскільки вказане рішення суду відповідач не виконав, позивачем заявлено до стягнення з відповідача нараховані за період з 03.07.2015 по 09.02.2017 інфляційні втрати у розмірі 282621,21 грн. та 3% річних у розмірі 86843,84 грн., всього - 369465,05 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, встановлені рішенням суду по справі №910/18496/15 факти щодо неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати поставленого позивачем товару за договором № 38 про закупівлю товарів за державні кошти від 23.07.2017 повторного доведення не потребують.

Статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Крім того, зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

В пункті 7.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" визначено, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Відповідно до п. 30.1. ст. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" № 2346-III від 05.04.2001 переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідач зобов`язаний сплатити нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних за весь час прострочення, тобто, по день надходження коштів на рахунок належного кредитора, оскільки в такому випадку зобов`язання відповідно до ст. 599 ЦК України припинилося внаслідок його виконання.

Наведене узгоджується із судовою практикою Верховного Суду, зокрема, постанова від 10 квітня 2018 року по справі №914/1033/17.

Згідно із розрахунку, наведеного у позові позивач нараховує інфляційні втрати у сумі 282621,21 грн. та 3% річних у розмірі 86843,84 грн. за загальний період з 03.07.2015 по 09.02.2017 на суму боргу 1 800 000,00 грн., що була сплачена згідно із платіжним дорученням №45 від 10.02.2017.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга", нарахованих позивачем за загальний період з 03.07.2015 по 09.02.2017, судом встановлено, що розрахунки позивача є арифметично вірними, у зв`язку із чим суд задовольняє вимоги у цій частині та з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 282621,21 грн. та 3% річних у розмірі 86843,84 грн.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Приватного підприємства "ДОНМЕД" до Державної установи "Інститут педіатрії, акушерства і гінекології Національної академії медичних наук України" про стягнення 369465,05 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державної установи "Інститут педіатрії, акушерства і гінекології Національної академії медичних наук України" (04050, м. Київ, вулиця ПЛАТОНА МАЙБОРОДИ, будинок 8 ідентифікаційний код 02012022) на користь Приватного підприємства "ДОНМЕД" (02095, м. Київ, вулиця СРІБНОКІЛЬСЬКА, будинок 22, офіс 172, ідентифікаційний код 36935207) 3% річних у сумі 86843,84 грн., інфляційні втрати у сумі 282621,21 грн. та судовий збір у сумі 5541,98 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 27.05.2019.

Суддя О.В. Гулевець