ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2019 Справа № 917/274/19

м. Полтава

За позовною заявою Фізичної особи-підприємця Козоріза Олександра Володимировича, АДРЕСА_3 ; адреса для листування: Мельничук Ілона Вікторівна , а/с/ 107, м. Київ-67

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавамолпрод", вул. Будька, 45А, м. Гадяч, Полтавська обл., 37300

про стягнення 612774,31 грн.,

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Мацко О.В.

Представники сторін:

від позивача: Мельничук І.В. (адвокат, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 000330 від 28.12.18, довіреність № 171 від 29.01.19);

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Козоріз Олександр Володимирович (далі - позивач/ ФОП Козоріз О.В. ) звернувся з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавамолпрод" (далі - відповідач/ ТОВ "Полтавамолпрод") 612774,31 грн., в тому числі 578050,00 грн. основного боргу, 29706,12 грн. інфляційних втрат, 5018,19 грн. 3% річних. В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору підряду № 156 від 01.08.2018.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 28.02.2019 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 27.03.2019.

Ухвалою від 27.03.2019 суд відклав розгляд справи на 16.04.2019.

16.04.2019 суд за клопотанням відповідача відклав розгляд справи на 16.04.2019.

Ухвалою від 16.04.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 15.05.2019.

15.05.2019 у зв`язку з виникненням технічних проблем у Солом`янському районному суді міста Києва, що унеможливили проведення відеоконференції 15.05.2019 з Господарським судом Полтавської області та за клопотанням відповідача суд відклав розгляд справи на 22.05.2019.

В судове засідання, яке відбувалося в режимі відеоконференції з Солом`янським районним судом міста Києва, відповідач не з`явився.

Копії ухвали суду від 15.05.2019 були направлені за адресою місцезнаходження відповідача, вказаною у позовній заяві, про що свідчить вихідний штамп загального відділу суду на звороті ухвали суду.

Крім цього, судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою від 15.05.2019 по справі № 917/274/19 про відкладення розгляду справи на 22.05.2019 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідач відзиву на позов не надав, про наявність поважних причин неподання відзиву на позов суду не повідомив, в зв`язку з цим відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України спір вирішується за наявними матеріалами справи.

В судовому засіданні 22.05.2019 представник позивача підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ч. 1 ст. 240 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2018 між позивачем (підрядник за договором) та відповідачем (замовник за договором) було укладено договір підряду № 156 (далі - Договір, копія Договору - в матеріалах справи).

Відповідно до п. 1.1. Договору підрядник зобов`язується на свій ризик за завданням замовника виконати роботи з монтажу та демонтажу технологічного обладнання та інші види робіт згідно Кошторису (Додаток № 1) - надалі за текстом Роботи, а замовник зобов`язується прийняти виконані підрядником роботи та оплатити їх.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що об`єм, перелік, характер робіт та їх ціна, що будуть виконуватись підрядником, встановлюються в кошторисі (Додаток № 1) до цього Договору та обмежені сумою цього Договору.

Роботи виконуються на об`єкті замовника, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Гадяч, вул. Будька, 45а (п. 1.3 Договору).

Відповідно до п. 2.2. Договору замовник здійснює фінансування робіт в безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника протягом 10 (десяти) банківських днів з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт.

Згідно п. 9.1 Договору він набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2019.

На виконання умов Договору сторонами було підписано наступні акти здачі-приймання виконаних робіт:

- за серпень 2018 року на суму 197600,00 грн.;

- за вересень 2018 року на суму 142500,00 грн.;

- за жовтень 2018 року на суму 168150,00 грн.;

- за листопад 2018 року на суму 79800,00 грн. (копії актів - в матеріалах справи).

Всього, за вказані періоди позивачем по Договору виконано роботи на загальну суму 588050,00 грн.

Крім цього, позивачем надано копії кошторисів, які є додатками до Договору, та рахунків на оплату за серпень-листопад 2018 року.

Позивач зазначає, що незважаючи на прийняття робіт, що підтверджується підписанням вказаних вище актів, оплату у повному обсязі відповідачем проведено не було.

Згідно розрахунку основного боргу позивача відповідачем за роботи виконані позивачем у серпні-листопаді 2018 року сплачено лише 10000,00 грн. 24.09.2018. Вказане підтверджується наданою позивачем копією банківського звіту про дебетові та кредитові операції по рахунку позивача з 01.07.2018 по 30.09.2018.

Таким чином, за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 578050,00 грн.

Крім цього, на підставі ст. 625 ЦК України у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу 29706,12 грн. інфляційних втрат за період з вересня 2018 року по січень 2019 року та 5018,19 грн. 3% річних за загальний період з 15.09.2018 по 04.02.2019.

Вказані суми основного боргу, інфляційних втрат та річних позивач просить суд стягнути з відповідача.

Відповідач жодних заперечень на позов не надав.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання за договором підряду.

Згідно ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Судом встановлено, що відповідач виконав роботи по Договору у серпні-листопаді 2018 року на суму 588050,00 грн., що підтверджується актами приймання виконаних робіт.

Відповідно до п. 2.2. Договору замовник здійснює фінансування робіт в безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника протягом 10 (десяти) банківських днів з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт.

Таким чином, відповідач повинен був оплатити роботи:

- по акту здачі-приймання виконаних робіт від 31.08.2018 - по 14.09.2018;

- по акту здачі-приймання виконаних робіт від 30.09.2018 - по 12.10.2018;

- по акту здачі-приймання виконаних робіт від 31.10.2018 - по 14.11.2018;

- по акту здачі-приймання виконаних робіт від 30.11.2018 - по 14.12.2018.

Відповідач вказані роботи оплатив частково, на суму 10000 грн. 24.09.2018. Докази здійснення відповідачем інших оплат в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, на момент прийняття рішення за відповідачем рахується заборгованість по Договору у розмірі 578050,00 грн.

Відповідач жодних заперечень щодо суми боргу по Договору не надав.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу в сумі 578050,00 грн. є обґрунтованими, відповідачем не заперечуються та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат та річних суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок 3% річних та встановлено його правильність.

З врахуванням викладеного вимога щодо стягнення 5018,19 грн. 3% річних підлягає задоволенню у повному обсязі.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат судом встановлено, що позивач при нарахуванні інфляційних не враховує вимоги п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", відповідно до якого індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Крім цьому при нарахуванні інфляційних за січень 2019 року позивачем використано невірний індекс інфляції, замість встановленого індексу інфляції 101,0 позивачем застосовано індекс інфляції 101,5.

Враховуючи викладене, судом здійснено перерахунок інфляційних втрат і встановлено, що стягненню підлягають інфляційні втрати в сумі 17577,10 грн. В іншій частині стягнення інфляційних втрат позов задоволенню не підлягає.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач своїми процесуальними правами не скористався та належними та допустимими доказами не спростував позовні вимоги позивача.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавамолпрод" (вул. Будька, 45А, м. Гадяч, Полтавська обл., 37300; ) на користь Фізичної особи-підприємця Козоріза Олександра Володимировича ( АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 578050 грн. 00 коп. основного боргу, 5018 грн. 19 коп. 3% річних, 17577 грн. 10 коп. інфляційних втрат, 9009 грн. 68 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 30.05.2019.

Суддя О.С. Семчук