Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/628/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Макарчук В.І.

за участю представника позивача: Лозинський А.Б., довіреність № 922 від 26.03.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи- підприємця Лозінського Сергія Борисовича

до JUNIOR Przemyslaw Kasprowicz

про стягнення 460,10 євро ( 14601,46 грн.)

Процесуальні дії по справі.

Фізичною особою підприємцем Лозінським С.Б. подано позов про стягнення з JUNIOR Przemyslaw Kasprowicz 460,10 євро.

Ухвалою господарського суду від 31.07.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 15.11.2018.

Ухвалою від 15.11.2018 суд відклав розгляд справи по суті на 28.03.2019. Даною ухвалою також визначено резервну дату наступного судового засіданні для розгляду справи по суті - 28.05. 2019.

Ухвалою від 28.03.2019, яка занесена до протоколу судового засідання від 28.03.2019 суд ухвалив продовжити розгляд справи 28.05.2019.

08.04.2019 на адресу суду надійшло повідомлення від компетентного органу запитуваної держави про вручення відповідачу судових документів (а.с. 95-104).

В судовому засіданні від 28.05.2019 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що на виконання умов укладеного між сторонами контракту № 12/10 від 12.10.2017 позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 4579,50 євро, що підтверджується вантажно-митною декларацією № 101070/2018/000804 від 11.01.2018 грн.

Відповідачем частково оплачено товар на загальну суму 4119,40 євро, що підтверджується валютною платіжкою від 19.01.2018.

Таким чином, як вказує позивач, що відповідач свої зобов`язання за контрактом щодо оплати товару виконав неналежним чином, внаслідок чого на момент звернення до суду у відповідача існує прострочена заборгованість в розмірі 460,10 євро.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, письмового відзиву від відповідача, в порядку ст. 165 ГП України, на адресу суду не надійшло.

Відповідно до ст. 365 ГПК України, іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Як вбачається із підтвердження, складеного Sad Okregowy Tarnobrzegb 25.02.2019, документи надіслані господарським судом Житомирської області були вручені відповідачу 12.02.2019 (а.с. 97 зворотна сторона).

Оскільки явка представника відповідача в судове засідання не визнана обов`язковою, а надання письмового відзиву є правом відповідача, а не його обов`язком, суд вважає, що неявка представника відповідача та неподання відзиву не перешкоджає розгляду справи за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст.165 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

12.10.2017 між фізичною особою- підприємцем Лозинський С.Б. (Україна), код , в особі Лозінського Сергія Борисовича (позивач, продавець) та Юниор Пшемислав Каспровіч ЛТД (JUNIOR Przemyslaw Kasprowicz) (покупець, відповідач) укладено контракт № 12/10 (а.с. 8-10).

Відповідно до п. 1 1 контракту продавець продає, а покупець купує на умовах FCA (склад Продавця) пиломатеріали породи вільха, сосна, береза, дуб а також збірні будівельні конструкції господарського призначення - сушарки для хмелю і т.п. в розібраному вигляді. Розміри, вимоги по якості та упаковці товару зазначені в додатку 1 до цього Контракту.

За умовами п. 2.1 контракту, ціна на кожну партію товару вказана в рахунках-фактурах.

Сума цього Контракту становить 1 000 000,00 (один мільйон) польських злотих, або 230 000 (двісті тридцять тисяч) EUR.(п. 2.2. контракту).

За приписами п. 2.3. контракту, валютою оплати за даним контрактом може виступати як польський злотий, так і євро.

Згідно п. 3.1. контракту, поставка товару по цьому Контракту здійснюється згідно із заявкам Покупця, з дня підписання Контракту сторонами до 31 грудня 2017 року і продовжується автоматично до моменту бажання однієї із сторін розірвати даний Контракт.

Пунктом 6.1 контракту сторони погодили, що оплата за товар проводиться на наступних умовах: 20% попередньої оплати згідно виставленого рахунку-фактури і наступні 80% оплати в день отримання митної декларації покупцем.

Умовами п. 9.1 визначено, що будь-які претензії, які виникають згідно Контракту або у зв`язку з ним, підлягають передачі на розгляд і кінцеве рішення в Господарський суд Житомирської області.

На виконання умов укладеного між сторонами контракту № 12/10 від 12.10.2017 позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 4579,50 євро, що підтверджується вантажно-митною декларацією № 101070/2018/000804 від 11.01.2018 грн. (а.с. 14-15).

10.01.2018 позивачем відповідачу виставлено інвойс № 4 на оплату товару на загальну суму 4579,50 євро (а.с.17).

Відповідачем частково оплачено товар на загальну суму 4119,40 євро грн., що підтверджується валютною платіжкою від 19.01.2018 (а.с. 16).

Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за контрактом, має місце заборгованість перед позивачем в сумі 460,10 євро., що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду з метою захисту свого порушеного права.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст. 365 ГПК України, іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст. 382 ГК України, суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які зовнішньоекономічні договори (контракти), крім тих, укладення яких заборонено законодавством України.

Як вбачається з матеріалів справи правовідносини між сторонами виникли на підставі контракту №12/10 від 12.10.2017, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормою ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Так, матеріалами справи, а саме вантажно-митною декларацією № 101070//2018/000804 від 11.01.2018 підтверджується факт виконання позивачем зобов`язань по контракту № 12/10 від 12.10.2017 щодо поставки відповідачу товару на загальну суму 4579,50 євро.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом у п. 6.1 контракту сторони погодили, що оплата за товар проводиться на наступних умовах: 20% попередньої оплати згідно виставленого рахунку-фактури і наступні 80% оплати в день отримання митної декларації покупцем.

За приписами ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення ст. 538 ЦК України, частиною 1 якої визначено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок (ч.4 ст. 538 ЦК України).

Як встановлено судом, умовами контракту передбачалось, що покупець зобов`язаний був здійснити попередню оплату в розмірі 20% згідно виставленого рахунку-фактури.

Однак незважаючи на те, що відповідачем не здійснено попередньої оплати за товар згідно виставленого позивачем інвойсу, позивач виконав своє зустрічне зобов`язання та поставив товар на загальну суму 4579,50 євро.

Факт виконання позивачем свого зустрічного зобов`язання вказує на необхідність виконання відповідачем обов`язку щодо оплати товару.

Як передбачено частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України: покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Тому, виходячи з приписів ст.ст. 538, 692 ЦК України, що також узгоджується з умовами п. 6.1 контракту, остаточний розрахунок за отриманий від відповідача товар відповідач повинен був здійснити після його отримання на підставі митної декларації.

В порушення умов контракту відповідач частково оплатив отриманий від позивача товар на загальну суму 4119,40 євро, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином станом на день звернення з позовом до суду та на день вирішення спору в суді, заборгованість відповідача не змінилась та становить 460,10 євро. Доказів погашення відповідачем заборгованості перед позивачем у вказаній сумі матеріали справи не містять.

За таких обставин, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 460,10 євро є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 524 ЦК України визначає, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Згідно зі статтею 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.198 ГК України грошові зобов`язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов`язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб`єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. Виконання зобов`язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 460,10 євро, що по курсу євро до національної валюти, який встановлений Національним банком України становить 146010,46 грн. грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову на загальну суму 460,10 євро. (що еквівалентно 14601,46 грн.).

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі спати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з JUNIOR Przemyslaw Kasprowicz(Polska) (Юниор Пшемислав Каспрович ЛТД, (Польща) (Polska,UL.Janowska 24a. 37-413 Harasiuki. NIP )

на користь Фізичної особи-підприємця Лозінського Сергія Борисовича ( АДРЕСА_1 . 2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

- 460,10 євро заборгованості, що еквівалентно 14601,46 грн.;

- 1762,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 03.06.19

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2.3- сторонам (рек. з повід.)