ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року Справа № 903/796/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Миханюк М.В. , суддя Коломис В.В.

при секретарі судового засідання Кужель Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньгаз Збут на рішення господарського суду Волинської області від 27.02.19р. (повний текст - 11.03.2019р.) у справі №903/796/18 (суддя Якушева І. О.)

за позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз, м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньгаз Збут, м.Луцьк

про стягнення 245 596,16 грн.,

за участі представників:

позивача - Гасай М.Б., довіреність №1-337 від 29.12.2018р.,

відповідача - Якимчук О.М., довіреність №007.1др-27-1218 від 22.12.2018р.,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Волинської області від 27.02.2019р. у справі №903/796/18 задоволено позов Акціонерного товариства Укртрансгаз до Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньгаз Збут про стягнення 245596,16 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньгаз Збут на користь Акціонерного товариства Укртрансгаз 245596,16 грн., з них: 146031,60 грн. пені, 31563,24 грн. процентів річних, 68001,32 грн. збитків, завданих інфляцією, 3683,94 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю Волиньгаз Збут звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (вх.№730/19 від 25.03.2019р., арк.справи 116-119).

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції було встановлено що відповідач є гарантованим постачальником природного газу, тому розрахунки по Договору зобов`язаний здійснювати на підставі положень пункту 5.6. Договору.

Пунктом 5.6. Договору передбачено, що оплата за послуги транспортування газу здійснюється шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок Газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, який затверджується НКРЕКП.

Підписавши Договір, в тому числі п.5.6., який передбачає рахунок з спеціальним режимом використання, позивач тим самим дав згоду на розподіл коштів при розрахунках за протранспортований газ згідно Алгоритму. Тобто, позивач погодився з порядком списання коштів уповноваженим банком, а відтак і з періодами, коли ці кошти будуть перераховані йому. Тому, всі прострочення, які відображені позивачем у розрахунку є не простроченням, а є оплатою в порядку Алгоритму.

Апелянт стверджує, що виходячи з умов норм чинного законодавства, державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, а тому умови укладеного між сторонами Договору, усувають відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягають у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

ТОВ "Волиньгаз Збут" було позбавлено можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків за послуги з транспортування природного газу, що в свою чергу свідчить про відсутність вини відповідача у прострочені платежів.

Вважає, що в діях ТОВ «Волиньгаз Збут», відсутня вина в не проведенні несвоєчасних розрахунків. Вина є невід`ємним елементом будь-якого складу правопорушення. Відсутність вини є підставою, що виключає притягнення особи до відповідальності у вигляді стягнення заборгованості в судовому порядку.

Скаржник стверджує, що господарським судом Волинської області не було досліджено обставин щодо відсутності вини ТОВ «Волиньгаз Збут» в простроченні платежів по Договору.

Також зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги судову практику в т.ч. і постанови Верховного Суду по аналогічним справам (а саме: постанови Верховного Суду від 18.09.2018р. у справі №906/1075/17, від 27.11.2018р. у справі №902/471/16, від 04.12.2018р. у справі №927/276/18, від 20.03.2018р. у справі №915/789/16, від 11.12.2018р. у справі №906/550/16, рішення господарського суду Чернігівської області від 31.01.2019р. у справі №927/871/18, постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2018р. у справі №918/910/15, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.04.2017р. у справі №915/789/16, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2015р. у справі №826/14424/15, рішення господарського суду Миколаївської області від 29.11.2016р. у справі №915/789/16, рішення господарського суду Сумської області від 07.12.2016р. у справі №920/594/16) в яких господарські суди зайняли позицію що викладена вище.

На підставі викладеного скаржник просить суд скасувати рішення господарського суду Волинської області у справі №903/796/18 від 27.02.2019р. про стягнення з ПАТ «Волиньгаз Збут» 245596,16 грн., та постановити нове рішення, яким в позові АТ «Укртрансгаз» відмовити повністю.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №903/796/18 у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Миханюк М.В., суддя Дужич С.П.

Листом №903/796/18/1442/19 від 25.03.2019р. витребувано у господарського суду матеріали справи №903/796/18р.

Матеріали справи надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду 29.03.2019р.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.04.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньгаз Збут на рішення господарського суду Волинської області від 27.02.2019р. у справі №903/796/18 та призначено розгляд апеляційної скарги на 24.04.2019р. об 11:00год.

23.04.2019р. від апелянта на адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи рішення по аналогічному спору, а саме постанову Касаційного господарського суду Верховного Суду від 11.12.2018р. у справі №906/550/16.

24.04.2019р. на адресу суду від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу (вх.№15686/19, арк.справи 134, 135).

Позивач вважає апеляційну скаргу відповідача такою, що не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Щодо посилання апелянта на положення пункту 5.6. Договору, позивач зазначає, що у будь-якому випадку сторони погодили обов`язок відповідача до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів здійснювати остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги.

Однак, відповідач в порушення зазначених умов Договору та положень законодавства здійснив оплату наданих протягом 2015-2017 років послуг з транспортування природного газу з порушенням належного строку для їх оплати, чим порушив права позивача.

У зв`язку з простроченням відповідачем його зобов`язань щодо оплати наданих йому по Договору послуг протягом 2015-2017 років позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 146031,60 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 31563,24 грн. та інфляційні втрати в розмірі 68001,32 грн.

Так, пеня була нарахована згідно з умовами п.п.7.1, 7.3 Договору, три процента річних від простроченої суми та інфляційні втрати були нараховані згідно зі ст.536 ЦК України

Позивач вважає, що у суду першої інстанції були всі підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Вважає, що твердження відповідача не є свідченням того, що він може бути звільненим від сплати штрафу і пені, інфляційних збитків та 3% річних, у зазначеному в позовній заяві розмірі, оскільки відносини між відповідачем та споживачами не мають та не можуть мати жодного відношення та впливу до правовідносин між позивачем та відповідачем у цій справі. Послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами надаються позивачем саме відповідачу, а не населенню, тому несплата населенням послуг відповідача не впливає на його договірні відносини з позивачем і не може бути підставою для не нарахування відповідачу пені, штрафу, 3% та інфляційних збитків.

Натомість відповідач, здійснюючи оплату послуг з порушенням належного строку для їх оплати, допустив порушення імперативного порядку розрахунків, який встановлений у Договорі, що свідчить про неналежне виконання договірних зобов`язань, та є підставою для стягнення з ТОВ «Волиньгаз Збут» на користь АТ «Укртрансгаз» нарахованих пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат.

На підставі викладеного позивач просить суд залишити рішення господарського суду Волинської області від 27.02.2019р. у справі №903/798/18 без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Ухвалою від 24.04.2019р. оголошено в судовому засіданні перерву до 10.05.2019р. об 10:00год.

Ухвалою від 10.05.2019р. оголошено в судовому засіданні перерву до 30.05.2019р. об 10:00год.

Розпорядженням керівника апарату суду від 28.05.2019р., у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Дужича С.П. в період з 27.05.2019р. до 07.06.2019р., відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у справі №903/796/18.

Як вбачається з Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2019р. для розгляду апеляційної скарги призначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Миханюк М.В., суддя Коломис В.В.

Ухвалою суду від 29.05.2019р. прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньгаз Збут на рішення господарського суду Волинської області від 27.02.19р. у справі №903/796/18 до свого провадження колегію суддів у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Миханюк М.В., суддя Коломис В.В.

В судовому засіданні 30.05.2019р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньгаз Збут підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування позиції, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим. Просив скасувати рішення господарського суду Волинської області у справі №903/796/18 від 27.02.2019р. про стягнення з ПАТ «Волиньгаз» 245596,16 грн., та постановити нове рішення, яким в позові АТ «Укртрансгаз» відмовити повністю.

Представник Акціонерного товариства Укртрансгаз заперечив проти вимог апеляційної скарги, надав пояснення по справі. Просив суд залишити рішення господарського суду Волинської області від 27.02.2019р. у справі №903/796/18 без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення

Розглядом матеріалів справи встановлено.

01.07.2015р. між Публічним акціонерним товариством Укртрансгаз та Товариством з обмеженою відповідальністю Волиньгаз Збут було укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н004 для потреб населення, відповідно до п.1.1. якого позивач зобов`язувався надати відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу відповідача від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а відповідач зобов`язується внести плату за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами цього договору.

Згідно пункту 5.5. Договору оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Пунктом 5.6. Договору передбачено, що у випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то Замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок Газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, який затверджується НКРЕКП. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до п. 11.1. договору він діє в частині надання послуг по транспортуванню газу до 31 грудня 2015 року, а в частині розрахунків за надані позивачем послуги по цьому договору - до повного виконання відповідачем своїх зобов`язань в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

З матеріалів справи вбачається, що сторони не заявляли одна одній про припинення дії договору або перегляд його умов, а тому договір продовжив дію до 31.12.2018р.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу в 2015-2017 роках послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу, що підтверджується актами наданих послуг від 31.07.2015р. на суму 238 935,55 грн., відповідно до акту наданих послуг від 31.08.2015р. на суму 199 133,08 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.10.2015р. на суму 315 071,62 грн., відповідно до акту наданих послуг від 31.10.2015р. на суму 81 393,95 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 30.11.2015р. на суму 140 997,67 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.12.2015р. на суму 205 482,16 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.01.2016р. на суму 35 023,66 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 29.02.2016р. на суму 23 623,97 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.03.2016р. на суму 18912,90 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 30.04.2016р. на суму 3455,50 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.05.2016р. на суму 2 620,79 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 30.06.2016р. на суму 2 071,99 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.07.2016 р. на суму 2 356,81 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.08.2016р. на суму 2 298,56 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 30.09.2016р. на суму 2 768,95 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.10.2016р. на суму 1 056 903,74 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 30.11.2016р. на суму 2 532 632,16 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.12.2016р. на суму 3 251 748,13 грн. відповідно до акту наданих послуг від 31.01.2017р. на суму 1 267 272,50 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 28.02.2017р. на суму 998 081,98 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.03.2017р. на суму 699 139,73 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 30.04.2017р. на суму 481 125,06 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.05.2017р. на суму 210 105,07 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 30.06.2017р. на суму 125 144,82 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.07.2017р. на суму 136 214,16 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.08.2017р. на суму 72 536,76 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 30.09.2017р. на суму 126 732,10 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.10.2017р. на суму 453 074,54 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 30.11.2017р. на суму 771 251,98 грн.; відповідно до акту наданих послуг від 31.12.2017р. на суму 937 528,61 грн.

Факт транспортування природного газу підтверджено відповідачем.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, додаткових пояснень, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Згідно з частиною 6 статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" встановлено, що для проведення розрахунків за спожитий природний газ постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам на виконання спеціальних обов`язків, покладених на таких продавців, відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від споживачів.

Уповноважені банки, що обслуговують поточні рахунки із спеціальним режимом використання, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання та порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Забороняється зарахування на інші рахунки коштів за спожитий природний газ, який постачається постачальниками природного газу на виконання спеціальних обов`язків, покладених на них Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008р. №247 «Про вдосконалення порядку розрахунків за спожитий природний газ» визначено, що алгоритм (порядок) розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від усіх категорій споживачів (далі - алгоритм розподілу коштів), та нормативи перерахування коштів із зазначених поточних рахунків на поточні рахунки газотранспортних, газорозподільних, газопостачальних підприємств та поточні рахунки із спеціальним режимом використання підприємств, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам, затверджуються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Гарантовані постачальники (далі - газопостачальні підприємства) та їх структурні підрозділи, а також підприємства, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам, відкривають в установах Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» або Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», або Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - уповноважений банк) поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ від усіх категорій споживачів (далі - поточні рахунки), в порядку, визначеному Національним банком.

Газопостачальні підприємства та їх структурні підрозділи обумовлюють у відповідному договорі банківського рахунка право банку на договірне списання (перерахування) з поточних рахунків коштів, що надходять за спожитий природний газ.

Уповноважений банк подає НКРЕ перелік відкритих газопостачальними підприємствами та їх структурними підрозділами поточних рахунків, а також поточних рахунків, відкритих підприємствами, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам.

Перелік поточних рахунків, відкритих в установах уповноваженого банку газопостачальними підприємствами та їх структурними підрозділами, а також підприємствами, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам, затверджується НКРЕ та доводиться до відома Національного банку, газопостачальних підприємств, підприємств поштового зв`язку, підприємств, що здійснюють продаж: природного газу газопостачальним підприємствам, а також споживачів шляхом опублікування в офіційному друкованому виданні Кабінету Міністрів України. Газопостачальні підприємства інформують споживачів, які розташовані на території провадження діяльності, пов`язаної з постачанням природного газу за регульованим тарифом, про відкриті в уповноваженому банку поточні рахунки.

Усі категорії споживачів оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання (далі - поточні рахунки), відкриті в установах Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» або Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», або Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - уповноважений банк) гарантованими постачальниками (далі - газопостачальні підприємства) та їх структурними підрозділами для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ.

Установи уповноваженого банку здійснюють згідно з умовами договору банківського рахунка перерахування у повному обсязі коштів за спожитий природний газ з поточних рахунків, відкритих структурними підрозділами газопостачальних підприємств, на поточний рахунок, відкритий газопостачальним підприємством, двічі на день, а саме: до 10 години - перераховується залишок коштів на початок операційного дня; до 17 години - перераховуються усі кошти, що надійшли протягом операційного дня на поточні рахунки, відкриті структурними підрозділами газопостачальних підприємств. Установи уповноваженого банку згідно з умовами договору банківського рахунка до 12 години операційного дня здійснюють: розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів газопостачальних підприємств, споживачів відповідно до затверджених НКРЕ нормативів перерахування коштів; перерахування коштів, розподілених згідно з нормативами їх перерахування, на поточні рахунки підприємств, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам, а також на поточні рахунки, які не є поточними рахунками із спеціальним режимом використання газотранспортних, газорозподільних, газопостачальних підприємств.

Газопостачальні підприємства розраховують нормативи перерахування коштів відповідно до затвердженого НКРЕ алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки (далі - алгоритм розподілу коштів), та подають їх щомісяця до п`ятого числа до НКРЕ для затвердження.

Нормативи перерахування коштів доводяться НКРЕ до відома уповноваженого банку не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку місяця, в якому застосовуватимуться такі нормативи.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 02.08.2012р. №1000 затверджено «Алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання гарантованих постачальників природного газу», відповідно до пункту 1.1. якого передбачено, що цей алгоритм установлює порядок розподілу Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання гарантованого постачальника, що надходять за використаний природний газ від усіх категорій споживачів, а також механізм розрахунку гарантованими постачальниками нормативів перерахування коштів на поточні рахунки газотранспортних, газорозподільних підприємств, гарантованих постачальників та на поточні рахунки із спеціальним режимом використання підприємств, що здійснюють продаж природного газу гарантованим постачальникам.

У пункті 1.2. вказаної постанови, визначено, що його дія не поширюється на відносини, пов`язані з остаточним розрахунком гарантованого постачальника природного газу та його структурних підрозділів із власником природного газу, газотранспортними, газорозподільними підприємствами відповідно до умов укладених договорів та погашенням заборгованості споживачів за спожитий природний газ.

Отже, виходячи з умов норм чинного законодавства, державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, а тому умови укладеного між сторонами Договору, усувають відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягають у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

Тому, ТОВ "Волиньгаз Збут" було позбавлене можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків за послуги з транспортування природного газу, що в свою чергу свідчить про відсутність вини відповідача у прострочені платежів.

Як було зазначено, пунктом 5.6. Договору передбачено, що у випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то Замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок Газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, який затверджується НКРЕКП. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Колегією суддів встановлено, що щоденні перерахування коштів на поточний рахунок позивача відповідач здійснював до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до актів наданих послуг, тобто у строки, передбачені пунктом 5.6 Договору.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розрахунки між сторонами за Договором здійснювались коштами, які перераховувались відповідачем на користь позивача виключно з рахунку із спеціальним режимом використання, у строки передбачені пунктом 5.6 Договору, а доводи позивача про те, що розрахунки за надані послуги з транспортування природного газу здійснювалися відповідачем власними коштами з порушенням строків, визначених умовами Договору, колегією суддів визнані такими, що не відповідають обставинам справи та спростовуються долученими до матеріалів справи доказами.

Що ж до посилань позивача на порушення відповідачем пункту 5.5 Договору, то такі посилання колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно з цим пунктом оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100% попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2012р. №705 "Про визначення гарантованих постачальників газу" передбачено, що гарантованими постачальниками природного газу є суб`єкти господарювання, що в установленому порядку отримали ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом та провадять діяльність на затвердженій Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, території з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом для споживачів України (крім промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є гарантованим постачальником, а тому в даному випадку до відповідача застосовується пункт 5.6 Договору, яким передбачено, що у випадку якщо замовник є гарантованим постачальником то замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Таким чином, пункт 5.5 Договору в даному випадку не застосовується.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оплата за природний газ проводилася відповідачем у порядку та на умовах, визначених пунктом 5.6 Договору, й тому у позивача були відсутні правові підстави для нарахування відповідачу 146031,60 грн. пені, 31563,24 грн. процентів річних, 68001,32 грн. збитків, завданих інфляцією.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.12.2018р. у справі №906/550/16, від 18.09.2018р. у справі №906/1075/17, від 27.11.2018р. у справі №902/471/16, від 04.12.2018р. у справі №927/276/18, від 20.03.2018р. у справі №915/789/16, постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2018р. у справі №918/910/15, постанові Одеського апеляційного господарського суду від 04.04.2017р. у справі №915/789/16.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В силу приписів ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України" зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до положень ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення господарського суду Волинської області від 27.02.2019р. у справі №903/796/18 та прийняти нове рішення у справі, яким у позові Акціонерного товариства Укртрансгаз відмовити.

Судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються Акціонерне товариство Укртрансгаз.

Керуючись ст.ст.269, 270, 272, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньгаз Збут задоволити.

Рішення господарського суду Волинської області від 27.02.2019р. у справі №903/796/18 - скасувати.

Прийняти нове рішення у справі.

У позові відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Волиньгаз Збут (43000, м. Луцьк, вул. Франка, 12, ) 5349 (п`ять тисяч триста сорок дев`ять) грн. 71 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 04.06.2019р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Коломис В.В.