УХВАЛА

м. Київ

30.05.2019Справа № 910/7683/17
За позовом Приватного акціонерного товариства «Стрілець АТ»

до 1) Київської міської організації Товариства сприяння обороні України

2) Підприємства «Міський спортивно-технічний клуб» Київської міської

організації ТСО України»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Громадська організація «Товариство сприяння обороні України»

про визнання договору недійсним, визнання права власності

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа за позовом Приватного акціонерного товариства «Стрілець АТ» до Київської міської організації Товариства сприяння обороні України та Підприємства «Міський спортивно-технічний клуб" Київської міської організації ТСО України» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна - будівлі казарми та будівлі теплопункту загальною площею 457 м кв., що знаходяться за адресою: м . Київ , вул. Гетьмана Вадима, 27-А , який укладено 27.07.2016 між Київською міською організацією Товариства сприяння обороні України та Підприємством «Міський спортивно-технічний клуб» Київської міської організації ТСО України», та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуцевич О.О. за реєстровим №1319; визнання за Приватним акціонерним товариством «Стрілець АТ» права власності на нерухоме майно - будівлю казарми площею 408 м кв. та будівля теплопункту площею 49 м кв., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Індустріальна, 27-А .

Позовні вимоги вмотивовані тим, що на підставі укладеного між відповідачами договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.07.2016р. будівля казарми площею 408 м.кв. та будівля теплопункту площею 49 м.кв., що розташовані за адресою: м . Київ, вул. Індустріальна (нині вул. Вадима Гетьмана), 27А , були відчужені особою, яка не була власником вказаного нерухомого майна, а дійсним власником вказаного майна є позивач на підставі договору компенсаційних розрахунків від 10.03.2000 р. (в редакції угоди від 18.09.2003 р.), укладеного між ним та Київським міським комітетом Товариства сприяння обороні України. Тому на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України позивач просить суд визнати недійсним вказаний договір купівлі-продажу та визнати за ним право власності на спірне нерухоме майно.

19.10.2018р. через відділ діловодства суду представником Київської міської організації Товариства сприяння обороні України було подано заяву про відвід судді Спичака О.М. від розгляду справи №910/7683/17.

Ухвалою від 22.10.2018р. заяву Київської міської організації Товариства сприяння обороні України про відвід судді Спичака О.М. від розгляду справи №910/7683/17 передано для визначення судді в порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, проведеного 24.10.2018р., матеріали заяви про відвід судді, поданої в межах справи №910/7683/17, передано на розгляд судді Пасько М.В.

Ухвалою від 26.10.2018р. судом було відмовлено в задоволенні заяви Київської міської організації Товариства сприяння обороні України про відвід судді.

Ухвалою від 06.11.2018р. розгляд справи було призначено на 26.11.2018р.

26.11.2018р. представником позивача було подано заяву про відвід судді Спичака О.М. від розгляду справи №910/7683/17.

Ухвалою від 26.11.2018р. заяву Приватного акціонерного товариства «Стрілець АТ» про відвід судді Спичака О.М. від розгляду справи №910/7683/17 було передано для визначення судді в порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

29.11.2018р. за наслідками проведення автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву про відвід судді Спичака О.М. у справі №910/7683/17 передано на розгляд судді Яковенко А.В.

Ухвалою від 30.11.2018р. відмовлено Приватному акціонерному товариству "Стрілець АТ" у задоволенні заяви про відвід судді Спичака Олексія Миколайовича від розгляду справи №910/7683/17.

28.11.2018р. до Господарського суду міста Києва надійшла заява Київської міської організації Товариства сприяння обороні України про роз`яснення ухвали від 22.10.2018р. Господарського суду міста Києва, якою заяву Київської міської організації Товариства сприяння обороні України про відвід судді Спичака О.М. від розгляду справи №910/7683/17 передано для визначення судді в порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 29.11.2018р. судом було відмовлено в задоволенні заяви Київської міської організації Товариства сприяння обороні України про роз`яснення ухвали.

05.12.2018р. Київською міською організацією Товариства сприяння обороні України було подано апеляційну скаргу на ухвалу від 29.11.2018р. Господарського суду міста Києва по справі №910/7683/17.

Ухвалою від 06.12.2018р. судом було зупинено провадження по справі №910/7683/17 до перегляду ухвали від 29.11.2018р. Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку.

Постановою від 19.03.2019р. Північного апеляційного господарського суду ухвалу від 29.11.2018р. Господарського суду міста Києва у справі № 910/7683/17 залишено без змін.

18.04.2019р. матеріали справи було повернуто до суду.

Ухвалою від 24.04.2019р. поновлено провадження у справі; призначено засідання на 21.05.2019р.

21.05.2019р. представником відповідача 2 було подано заяву про відвід судді Спичака О.М. від розгляду справи №910/7683/17.

В обґрунтування вказаної заяви відповідач 2 посилався на те, що розгляд справи затягується суддею, не забезпечується її неупереджений та об`єктивний розгляд.

Ухвалою від 21.05.2019р. заяву Підприємства «Міський спортивно-технічний клуб» Київської міської організації ТСО України» про відвід судді Спичака О.М. від розгляду справи №910/7683/17 передано для визначення судді в порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

23.05.2019 за наслідками проведення автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву про відвід судді Спичака О.М. у справі №910/7683/17 передано на розгляд судді Турчин С.О.

Ухвалою від 24.05.2019р. в задоволенні заяви про відвід судді було відмовлено.

За приписами ч.1 ст.35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

З підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід (ч.1 ст.38 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись приписами ст.ст.35, 39 Господарського процесуального кодексу України, суддя Спичак О.М. заявляє про самовідвід.

В якості підстави для самовідводу суддя посилається на виникнення у сторін сумнівів щодо неупередженості та об`єктивності судді під час розгляду спору у справі №910/7683/17, що мало наслідком подання численних заяв про відвід судді та колегіальний розгляд справи. Вказані обставини у відповідності до Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006р. №2006/23 від 19.05.2006р., унеможливлюють подальший розгляд справи суддею Спичаком О.М.

Розглянувши вказану заяву у нарадчій кімнаті, суд, дійшов висновку щодо її задоволення з урахуванням наступного.

У ч.ч.1, 9 ст.39 Господарського процесуального кодексу України вказано, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Судом вказувалось, що за приписами ч.1 ст.35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.10.2018р. через відділ діловодства суду представником Київської міської організації Товариства сприяння обороні України було подано заяву про відвід судді Спичака О.М. від розгляду справи №910/7683/17.

26.11.2018р. представником Приватного акціонерного товариства «Стрілець АТ» було подано заяву про відвід судді Спичака О.М. від розгляду справи №910/7683/17.

21.05.2019р. представником Підприємства «Міський спортивно-технічний клуб" Київської міської організації ТСО України» було подано заяву про відвід судді Спичака О.М. від розгляду справи №910/7683/17.

Означені обставини вказують на вираження недовіри всіма учасниками судового процесу судді Спичаку О.М. та виникненню у сторін сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду у справі №910/7683/17.

Одночасно, слід зауважити, що 26.11.2019р. позивачем було подано заяву про призначення колегіального розгляду справи.

Аналогічну заяву було подано позивачем 21.05.2019р.

За висновками суду, подання позивачем означених заяв вказує на виникнення сумнівів стосовно можливості самостійного розгляду та прийняття об`єктивного й справедливого рішення одноособово суддею Спичаком О.М.

Оцінюючи вказані обставини в якості підстав для самовідводу суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі «П`єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) від 1 жовтня 1982р. Європейський суд з прав людини, встановивши порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду.

У п. 132 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гарабін проти Словаччини» (Harabin v. Slovakia) від 20 лютого 2013 року зазначено, що існування національних процедур для забезпечення неупередженості, а саме правил, що регулюють відвід судді, є важливим фактором. Такі правила виявляють особливу увагу національного законодавства до усунення всіх обґрунтованих сумнівів у неупередженості судді чи суду і є спробою забезпечити неупередженість, усуваючи причини таких сумнівів. На додаток до забезпечення відсутності упередженості як такої, ці правила спрямовані на усунення будь-яких проявів упередженості і таким чином слугують зміцненню довіри громадськості до суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007р. та від 24.02.1993р. по справі «Фей проти Австрії» судом вказано, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Згідно Європейської Хартії «Про закон «Про статус суддів» судді при виконанні своїх обов`язків повинні бути доступними та виявляти повагу по відношенню до осіб, які до них звертаються; повинні турбуватися про підтримання високого рівні компетентності, необхідного рівня вирішення справ в кожному конкретному випадку, оскільки від рішень судді залежить гарантія прав особи.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одночасно, ст.15 Кодексу суддівської етики також визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Положення зазначеної коментованої статті випливають з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006р. №2006/23 від 19.05.2006р., незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Одночасно, вказаними Принципами унормовано, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Суддя дотримується незалежної позиції як щодо суспільства в цілому, так і щодо конкретних сторін судової справи, у якій він повинен винести рішення (п.1.2 Бангалорських принципів поведінки суддів).

Згідно п.п.2.1, 2.2 Бангалорських принципів поведінки суддів при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене у сукупності, з огляду на наявність у всіх учасників судового процесу сумнівів щодо об`єктивності судді Спичака О.М. при розгляді справи та можливості одноособового вирішення останнім спору, з метою забезпечення дотримання принципів здійснення правосуддя, приписів ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Бангалорських принципів поведінки суддів, заява судді Спичака О.М. про самовідвід від розгляду справи №910/7683/17 підлягає задоволенню.

Керуючись приписами ст.ст.11, 35, 38, 39 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяву судді Спичака О.М. про самовідвід від розгляду справи №910/7683/17 за позовом Приватного акціонерного товариства «Стрілець АТ» до Київської міської організації Товариства сприяння обороні України та Підприємства «Міський спортивно-технічний клуб» Київської міської організації ТСО України» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, який укладено 27.07.2016р. між Київською міською організацією Товариства сприяння обороні України та Підприємством «Міський спортивно-технічний клуб» Київської міської організації ТСО України», та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуцевич О.О. за реєстровим №1319, та визнання за Приватним акціонерним товариством «Стрілець АТ» права власності на нерухоме майно - будівлю казарми площею 408 м кв. та будівля теплопункту площею 49 м кв., що розташовані за адресою: м . Київ, вул . Індустріальна, 27-А.

2. Відвести суддю судді Спичака О.М. від розгляду справи №910/7683/17.

3. Передати справу №910/7683/17 до автоматизованої системи документообігу Господарського суду міста Києва для визначення складу, замість відведеного судді в порядку, встановленому п.п.17.2, 17.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

4. Згідно ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Дана ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції.

Повний текст складено та підписано 30.05.2019р.

Суддя Спичак О.М.