ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2019м. ДніпроСправа № 904/1268/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОПРОМПІДШИПНИК", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕНЕНЕРГО ГРУП", м. Дніпро

про стягнення 45 019,93 грн. за Договором купівлі-продажу б/н від 09.10.2018

Без виклику (повідомлення) учасників.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОПРОМПІДШИПНИК» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНЕНЕРГО ГРУП» про стягнення 45 019,93 грн. за Договором купівлі-продажу б/н від 09.10.2018р., з яких сума основного боргу у розмірі 43 538,75 грн., 472,37 грн. - 3% річних та 1 008,81 грн. - інфляційних витрат.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором купівлі-продажу б/н від 09.10.2018р. в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про прийняття позовної заяви від 01.04.2019 направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за адресою, що зазначена в позовній заяві, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача та за адресою засновника підприємства відповідача Терещука Є.А.

Направлення відповідачу ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду від 01.04.2019 підтверджується реєстром згрупованих поштових відправлень рекомендованої пошти по Дніпропетровській області з повідомленнями №27.

Станом на дату винесення рішення ні конверт, ні поштове повідомлення, адресоване на юридичну адресу відповідача, до суду не повернулося, згідно витягу з сайту "Укрпошта" відправлення не вручено під час доставки: "Інші причини" (а.с. 56).

Конверт, адресований засновнику підприємства відповідача Терещуку Є.А, повернуто до суду поштовим відділенням без вручення адресату з довідкою форми Ф-20 з позначкою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Згідно з ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з п. 3 ст. 212 Цивільного кодексу України якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала.

З огляду на викладене, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідач вимог ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд звертає увагу на те, що строк розгляду справи закінчується 30.05.2019.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

09.10.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНЕНЕРГО ГРУП» (надалі Покупець-Відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОПРОМПІДШИПНИК» (надалі Продавець-Позивач) укладено договір № б/н (надалі - Договір).

Відповідно до умов п. 1.1 Договору Продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві, а Покупець прийняти та оплатити предмет закупівлі ДК 021:2015:44440000-6 Вальниці (Підшипники).

Відповідно до п.1.3. Договору істотними умовами договору про закупівлю не можуть здійснюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків встановлених згідно статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі».

Ціна цього Договору визначається Сторонами згідно із специфікацією товару (Додаток 1 до Договору) і на дату підписання Сторонами цього Договору становить: 1 000 000 (один мільйон), у тому числі ПДВ 20% (п.2.1. Договору).

Згідно п.3.1. Договору оплата товару здійснюється Покупцем у безготівковій формі шляхом прямих банківських переказів у національній валюті України (українська гривня) на поточний рахунок Продавця.

Покупець здійснює 100% переплату кожної партії товару по відповідному рахунку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника протягом терміну дії рахунку (п.3.2. Договору).

Моментом поставленого товару є дата списання грошових коштів з реєстраційного рахунку Покупця (п.3.3. Договору).

Відповідно до п.4.1. Договору поставка товару здійснюється узгодженими партіями з Покупцем на підставі його письмової або факсимільної заявки, в якій вказується кількість товару. Строк поставки до 20.12.2018 року.

Датою поставки вважається дата, зазначена представником Покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих Продавцем, про приймання Товару (п.4.2. Договору).

Згідно п. 8.2. Договору Сторона Договору, що не може виконати зобов`язання за цим Договором внаслідок настання і дій обставин непереборної сили, повинні не пізніше ніж протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу Сторону Договору у письмовій формі. В протилежному випадку така сторона Договору позбавляється права посилатися на обставини непереборної сили, хіба що самі ці обставини перешкоджали передачі цією стороною договору такого повідомлення іншій стороні договору.

Строк дії договору відповідно до п.10.1. Договору набуває чинності з дати його підписання сторонами або їх уповноваженими представниками і скріплення печатками Сторін та діє до 31 грудня 2018 року, а в частині взаєморозрахунків та гарантійних зобов`язань до їх повного виконання Сторонами.

Відповідно до п.2.1. Договору між сторонами підписано Специфікацію Додаток №1 до Договору № б/н від 09.10.2018року на загальну суму 153 944,17 грн. (а.с.25-26).

Позивачем Відповідачеві виставлено рахунки-фактури від 03.07.2019р. № СА-0307235 та № СА-0307124 на загальну суму 153 698,79 грн. (а.с. 27-30).

22.10.2018 відповідач сплатив на користь позивача 66 621,31 грн., що підтверджується платіжним дорученням №699 від 22.10.2018 на суму 66 621,31 грн. (а.с. 40).

На виконання умов договору Позивачем поставлено Відповідачу товар за видатковою накладною № 2210065 від 22.10.2018р. (а.с. 33) на суму 66 621,31 грн., який отриманий Відповідачем без заперечень, що підтверджується підписом представника відповідача та печаткою підприємства.

12.11.2018 відповідач сплатив на користь позивача 43 538,74 грн., що підтверджується платіжним дорученням №728 від 12.11.2018 на суму 43 538,74 грн. (а.с. 41).

Також, 12.11.2018 Відповідач звернувся до Позивача з листом № 2276 від 12.11.2018, в якому просив в рамках договору б/н від 09.10.2018 провести відвантаження товару по рахунку № СА-0307235 від 03.07.2018 на підставі 50% передоплати (43 538,74 грн). Залишкові 50% в сумі 43 538,74 грн. зобов`язався сплатити до 16.11.2018 (а.с. 34).

Позивачем товар на суму 87 077,48 грн. поставлено 12.11.2018, що підтверджується видатковою накладною № 1211051 від 12.11.2018, яка підписана повноважним представником відповідача без заперечень (а.с. 31-32).

Позивачем на адресу Відповідача направлено лист № 40 від 05.03.2019 з вимогою оплатити суму боргу у семиденний термін, направлення зазначеного листа підтверджується описом вкладення до цінного листа та чеком від 05.03.2019.

Відповідач відповіді на лист не надав, суму боргу не оплатив, що і стало підставою для звернення Позивача з позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог на підставі наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частинами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Доказів оплати товару в сумі 43 538,75 грн. до матеріалів справи не надано.

Враховуючи, що наявність заборгованості у розмірі 43 538,75 грн. підтверджується матеріалами справи та не спростована відповідачем належними та допустимими доказами, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 43 538,75 грн. підлягають задоволенню.

Також позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 472,37 грн. за період з 13.11.2018 по 25.03.2019 та інфляційні втрати - 1 008,81 грн. за період з листопада 2018 по березень 2019.

В силу п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

3% річних за період з 13.11.2018 по 25.03.2019, що підлягають до стягнення становлять 472,37 грн.

Щодо нарахування інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" встановлено, що згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З врахуванням викладеного, інфляційні втрати, що підлягають до стягнення за період з грудня 2018 року по лютий 2019 року становлять 1 008,81 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню зі стягненням з відповідача суми основного боргу у розмірі 43 538,75 грн., 472,37 грн. - 3% річних та 1 008,81 грн. - інфляційних втрат.

Також, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правову допомогу у розмірі 8 000,00 грн.

З цього приводу суд зазначає наступне.

За змістом приписів статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім того, частинами 4-5 зазначеної статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження понесених витрат на оплату правової допомоги позивач надав до суду Договір про надання правової допомоги №10/01 від 10.01.2019, укладений між Адвокатським об`єднанням "Богомолов та партнери" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТОПРОМПІДШИПНИК" (а.с.9-13), звіт від 21.03.2019 про виконання договору № 10/01 від 10.01.2019 (а.с. 15), акт від 21.03.2019 наданих послуг (виконаних робіт) до договору № 10/01 від 10.01.2019 (а.с. 16), платіжне доручення №40 від 25.03.2019 на суму 8 000,00 грн. (а.с. 17).

Судом досліджено Договір № 10/01 від 10.01.2019 про надання правової допомоги та встановлено, що відповідно до п. 1.2. Договору Адвокатське об`єднання забезпечує надання клієнту наступних видів правової допомоги: правовий аналіз та надання рекомендації у сфері правовідносин клієнта з третіми особами, з питань пов`язаних з організацією та здійсненням господарської діяльності (пп. 1.2.1.).

Пунктом 1.3. Договору № 10/01 від 10.01.2019 про надання правової допомоги встановлено, що вид правової допомоги вказується у додатку №1 цього договору.

Однак вказаного додатку №1 не надано.

З зазначеного договору не вбачається, що Адвокатським об`єднанням "Богомолов та партнери" надано правову допомогу саме за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОПРОМПІДШИПНИК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕНЕНЕРГО ГРУП" про стягнення 45 019,93 грн. за Договором купівлі-продажу б/н від 09.10.2018.

З інших документів, наданих позивачем на підтвердження надання правової допомоги, також не вбачається, що Адвокатським об`єднанням "Богомолов та партнери" надано правову допомогу саме за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОПРОМПІДШИПНИК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕНЕНЕРГО ГРУП" про стягнення 45 019,93 грн. за Договором купівлі-продажу б/н від 09.10.2018.

Зазначені вище документи свідчать про надання правової допомоги взагалі, а не по конкретній справі.

Згідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Належних доказів, як б свідчили про понесення позивачем витрат на оплату послуг з правової допомоги у розмірі 8 000 грн. саме у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОПРОМПІДШИПНИК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕНЕНЕРГО ГРУП" про стягнення 45 019,93 грн. за Договором купівлі-продажу б/н від 09.10.2018 позивачем не надано. За таких обставин, суд вважає вимогу позивача про стягнення витрат на оплату правової допомоги у розмірі 8 000 грн. необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно з приписами ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОПРОМПІДШИПНИК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕНЕНЕРГО ГРУП" про стягнення 45 019,93 грн. за Договором купівлі-продажу б/н від 09.10.2018 - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕНЕНЕРГО ГРУП» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 38, офіс 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОПРОМПІДШИПНИК» (61052, м. Харків, пров. Сімферопольський, буд. 6, літ. «Ч-2», ) суму основного боргу 43 538,75 грн., 471,37 грн. - 3% річних, 1 008,81 грн. - інфляційних витрат, витрати по сплаті судового збору - 1 921,00 грн., про що видати наказ, після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення витрат на професійну правову допомогу у сумі 8 000,00 грн. - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 31.05.2019

Суддя Н.Г. Назаренко