Справа № 909/70/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

17.05.2019 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Ткаченко І. В., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" про відвід судді Максимів Т. В. у справі за позовом Національного банку України до товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" про звернення стягнення на предмет іпотеки; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Фінансова ініціатива",

в с т а н о в и в:

в провадженні Господарського суду Івано-Франківської області (суддя Максимів Т. В.) перебуває справа за позовом НБУ до ТОВ "Станіславська торгова компанія" про звернення стягнення на предмет іпотеки; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ПАТ "Комерційний банк "Фінансова ініціатива".

Згідно з ухвалою від 14 травня 2019 р., за наслідками розгляду заяви відповідача про відвід судді Максимів Т. В., суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, у зв`язку з чим провадження у цій справі зупинив до вирішення питання про відвід судді в порядку ст. 39 ГПК України.

За даними протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 16 травня 2019 р. в частині розгляду заяви про відвід судді Максимів Т. В. справу № 909/70/18 передано на розгляд судді Ткаченко І. В.

Відповідно до ч. 8 ст. 39 ГПК України, суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

В обґрунтування своєї заяви про відвід судді відповідач зазначає про наявність передбачених п. 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України підстав для відводу судді Максимів Т. В. Зокрема, заява, як видно із її змісту, вмотивована тим, що відповідач вважає суддю Максимів Т. В. упередженою та необ`єктивною по відношенню до нього через безмежний авторитет Національного банку України, що має вплив на внутрішнє переконання судді при розгляді справи № 909/70/18. Наявність такого впливу НБУ, на думку відповідача, підтверджується відмовою у задоволенні всіх клопотань, що були подані ТОВ "Станіславська торгова компанія". Тож на підставі викладених мотивів відповідач вбачає порушення свого права на захист та доказування, рівність та змагальність в судовому процесі.

Підстави для відводу судді визначені частинами 1 - 3 ст. 35 ГПК України, зокрема, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу, що визначає недопустимість повторної участі судді у розгляді справи.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 ГПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Перевіривши матеріали справи суд встановив, що всупереч положенням процесуального закону, відповідно до яких відвід повинен бути підтверджений фактичними обставинами та ґрунтуватися на певних конкретних доказах, заявлений відповідачем відвід судді Максимів Т. В. ґрунтується лише на власному переконанні відповідача щодо порушення його прав через вплив на суддю авторитету НБУ. При цьому, будь-яких фактичних обставин на підтвердження такого переконання відповідач не наводить, окрім своєї незгоди із прийнятими процесуальними рішеннями судді по вирішенню заявлених відповідачем клопотань.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що мотиви прийняття таких процесуальних рішень щодо заявлених відповідачем клопотань та інших процесуальних питань суд виклав в ухвалі від 17 квітня 2019 р.

Таким чином, посилання відповідача на упередженість судді стосовно нього, налаштованість на поверхневий розгляд справи, схильність до вирішення спору на користь позивача, а також вплив безмежного авторитету НБУ на внутрішнє переконання судді вбачаються надуманими та не підтверджені жодними доказами.

Враховуючи наведене, підстав для задоволення заяви про відвід судді Максимів Т. В. суд не вбачає.

Керуючись статтями 35, 36, 38, 39, 234 ГПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" про відвід судді Максимів Т. В. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 255 ГПК України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Ткаченко І. В.