ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" травня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/618/19

За позовом: Акціонерного товариства "Українська залізниця" (Юр. адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, б.5; код ЄДРПОУ - 40075815; Адреса для листування виробничого підрозділу «Знам`янська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця": 27400, Кіровоградська обл., м. Знам`янка, вул. Грушевського, б. 10)

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „ПОЛІТЕХ-ТРАНС" (65104, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, б. 92-А; код ЄДРПОУ-00191230)

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Лазуренко Є.С.

Представники:

Від позивача: Пашко С.Г. - на підставі довіреності №2777 від 01.11.2018р.;

Від відповідача: Лемещук Н.В. - на підставі довіреності від 01.04.2019р.

В засіданні брали участь:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: Лемещук Н.В. - на підставі довіреності від 01.04.2019р.

Суть спору: Позивач, Акціонерне товариство (далі-АТ) "Українська залізниця", звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) „ПОЛІТЕХ-ТРАНС" про стягнення штрафу у розмірі 74 170 грн. 00 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13 березня 2018 р. відкрито провадження у справі та призначено справу №916/618/19 до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача позовну заяву підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та запереченнях. Крім того, відповідач просить суд зменшити штрафні санкції до 5 000 грн. згідно клопотання, що надійшло до суду 07.05.2019р. (вх.№8939/19).

Позивач у справі зазначає, що за накладною №40634800 зі станції Олександрія Одеської залізниці відправником - ТОВ „ПОЛІТЕХ-ТРАНС" на адресу ПрАТ «Херсонський КХП» станція призначення - Порт Одеської залізниці, було відправлено три вагони з вантажем - висівки пшениці. Під час заповнення накладної, в відомості вагонів відповідачем було зазначено масу вантажу 184 650 кг, зокрема, у вагоні №95380242 - 64 300 кг, тара - 20 750 кг; у вагоні №95351516 - 64 100 кг, тара - 20 500 кг.

Позивач вказує, що під час перевезення вантажу 22.10.2018р. на станції Знам`янка Одеської залізниці було здійснено контрольне зважування зазначених вагонів на справних повірених вагонних вагах та виявлено невідповідність маси вантажу порівняно з перевізним документом, про що 22.10.2018р. на станції Знам`янка Одеської залізниці було складено комерційний акт №410006/244/3.

Згідно актів загальної форми станції Знам`янка №№ 86490, 86491, 52866, 52865 від 21.10.2018р. на вагонах ЗПП відправника: у вагоні №95380242 - на верхніх завантажувальних люках №№Ш-701651, 701652, 701653, 701650; на нижніх розвантажувальних люках №№Ш-701655, 701654; у вагоні №95351516 - на верхніх завантажувальних люках №№Ш-701663, 701658, 701660, 701657; на нижніх розвантажувальних люках №№Ш-701659, 701662, 701661 - справні, не пошкоджені та їх номери відповідають номерам, вказаним в перевізному документі. Доступу до вантажу немає. Просипання вантажу немає. Люки щільно закриті, частково запінені.

Позивач зазначив, що відповідно до комерційного акта виявлена різниця у дійсній вазі та зазначеній відповідачем накладній. Так, у вагоні №95380242 відповідно до накладної маса вантажу складає: нетто - 64 300 кг, в комерційному акті: брутто - 71 950 кг, нетто - 51 200 кг, тара - 20 750 кг, різниця проти накладної в сторону зменшення складає - 13 100 кг; у вагоні №95351516 відповідно до накладної маса вантажу складає: нетто - 64 100 кг, в комерційному акті: брутто - 72 050 кг, нетто - 51 550 кг, тара - 20 500 кг, різниця проти накладної в сторону зменшення складає - 12 550 кг. При прибутті вищезазначеного вагона на станцію призначення було проведено видачу та перевірку маси вантажу, про що зазначено в розділі «Є» комерційного акта.

Позивач зазначає, що згідно з п.п.8 п.6 р.1 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Позивач також зазначив, що згідно ст. 37 Статуту залізниць України та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення маса вантажу визначається відправником, про спосіб визначення маси відправник зазначає у накладній. Згідно з п. 2.1. Правил оформлення перевізних документів графи перевізних документів „маса вантажу визначена відправником» заповнюються вантажовідправником.

Відповідно до положень ст. 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Позивач зазначає, що згідно даних накладної вантаж завантажений у вагон засобами відправника насипом. Маса вантажу визначена на вагонних вагах відправником. У графі „правильність внесених у накладну відомостей підтверджую" наявний підпис відправника.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі ст. 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Згідно ст.118 Статуту залізниць України за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпек, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

При цьому, в силу вимог ч. 1 ст. 129 Статут залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Позивач зазначає, що вартість перевезення у вагонах складає 7 417 грн. 00 коп.

На підставі вищенаведених норм законодавства та з урахуванням зазначеного, позивач нарахував відповідачу штраф в розмірі п`ятикратної провізної плати, який становить грошову суму у розмірі 74 170 грн. (14 998 грн. 60 коп. х 5 х2 вагони = 74 170 грн.).

Відповідач проти позову заперечує, вважає вимоги позивача недоведеними та безпідставними, посилаючись на те, що відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення такої обставини як невідповідність найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. При цьому, порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідач зазначив, що відповідно до п. 1 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. №334, при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти та акти загальної форми .

Згідно з п. 10 Правил складання актів, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що з метою засвідчення обставин невідповідності маси вантажу, вказаної у накладній, фактичній масі, комерційний акт має бути в обов`язковому порядку підписаний трьома особами, посади яких чітко передбачені Правилами складання актів. Залучення інших осіб для підписання комерційного акту не є обов`язком та, у будь якому випадку, не може замінити наявність обов`язкових підписів. Таким чином, відповідач вважає, що комерційний акт в обов`язковому порядку має бути підписаний наступними посадовими особами : начальником станції або його заступником, начальником вантажного району; працівником станції, який здійснював перевірку. Проте, як зазначив відповідач, як вбачається з комерційного акту № 410006/244/3 від 22.10.2018р., цей акт підписаний начальником станції Мірошніченко А.І.; заступником начальника станції Самойленко О.В., працівником станції ОСОБА_1Отже, замість підпису особи, що займає посаду начальника вантажного двору, акт підписаний іншою особою - заступником начальника станції. При цьому, в розділі Д (Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку) вказано: "По штатному розкладу Зав. вантажним двором відсутній".

Проте, як вказує відповідач, жодних доказів на підтвердження цих обставин (зокрема, засвідченої копії штатного розкладу або засвідченого витягу зі штатного розкладу) позивач до суду не надав. Наявність вказівки щодо відсутності у штатному розкладі посадової особи "Завідувач вантажним двором" не виключає, що в штатному розкладі станції Знам`янка можуть бути передбачені інші посадові особи, відповідальні за керівництво виробничо-господарською діяльністю вантажного району (дільниці), зокрема, завідувач складом, або завідувач контейнерним відділом, або завідувач контейнерним майданчиком, або завідувач сортувальною платформою, як це передбачено пунктом 10 Правил складання актів.

Також, відповідач зазначив, що позивач не надав посадової інструкції та інших документів, які б підтверджували, що заступнику начальника станції Самойленко О.В. надані повноваження на підписання комерційних актів одночасно із начальником станції Мірошниченко А.І. Крім того, в розділі Д вказано, що недостача була виявлена "працівником станції ОСОБА_1 в присутності Заступника начальника станції Самойленко О.В.". На думку відповідача, це означає, що, фактично, обставини невідповідності маси вантажу у порівнянні з даними, вказаними у залізничній накладній, засвідчувались не трьома, а двома посадовими особами, а свій підпис начальник станції поставив пізніше, вже після складення комерційного акту.

Відповідно до п.3 Правил складання актів, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності... Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами.

По аналогії закону, відповідач робить висновок, що чинним законодавством передбачена особиста участь осіб у складанні актів, в тому числі, комерційних актів, якими засвідчуються обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу та які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності.

Відповідач також зазначив, що згідно з п. 19 Правил користування вагонами та контейнерами, підставою для пред`явлення вантажовідправникам, вантажоодержувачам, власникам під`їзних колій, портам, підприємствам і організаціям, винним у пошкодженні вантажних вагонів, претензій щодо відшкодування збитків є акт про пошкодження вагона форми ВУ-25 або ВУ-25М (у разі машинної обробки актів) і акт загальної форми ГУ-23 (додаток 6), які складаються відповідно до Правил складання актів.

Як вбачається з додатку 6 до Правил користування вагонами та контейнерами, акт загальної форми складається не менш, ніж двома посадовими особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта (зазначення прізвищ та посади цих осіб прямо передбачено відповідним розділом Додатку - абз. 4).

Проте, як вказує відповідач, в наданих позивачем актах загальної форми №№ 86490 та 86491, складених 21.10.2018 року, у цьому розділі зазначена лише одна посадова особа - оператор ОСОБА_7 Інші особи - ОСОБА_8, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не є посадовими особами, поруч з їх прізвищами та ініціалами вказується лише скорочення «пр.п.», що взагалі є незрозумілим, і лише після додаткових міркувань можна припустити, що це скорочення означає «представник перевізника». Акти загальної форми №№ 52865 та 52866 від 21.10.2018 року взагалі складені без участі посадових осіб залізниці, а лише в присутності «пр.п.» ОСОБА_9 та ОСОБА_5. Таким чином, відповідач вважає, що акти загальної форми №№ 52865, 52866, 86490, 86491 та комерційний акт № № 410006/244/3 від 22.10.2018 р. оформлені з порушенням чинного законодавства, а отже не є допустимими доказами в силу ст. 77 ГПК України.

Окрім цього, відповідач у своєму клопотанні, що надійшло до суду 17.04.2019р., просить суд зменшити розмір штрафних санкцій до 5 000 грн., посилаючись на ст.233 Господарського кодексу України, згідно якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; |не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Також відповідач зауважив, що ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін, суд встановив, що за накладною №40634800 зі станції Олександрія Одеської залізниці відправником - ТОВ „ПОЛІТЕХ-ТРАНС" на адресу ПрАТ «Херсонський КХП» станція призначення - Порт Одеської залізниці, було відправлено три вагони з вантажем - висівки пшениці. Під час заповнення накладної, в відомості вагонів відповідачем було зазначено масу вантажу 184 650 кг, зокрема, у вагоні №95380242 - 64 300 кг, тара - 20 750 кг; у вагоні №95351516 - 64 100 кг, тара - 20 500 кг.

Згідно з ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Аналогічні положення щодо регулювання правовідносин в галузі перевезення передбачені і у ч. 5 ст. 306 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Отже, між сторонами у справі виникли правовідносини щодо перевезення вантажу.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Статтею 23 Статуту залізниць України, зокрема, встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Положеннями ст. 122 Статуту залізниць України визначено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Вимогами п. 5.5. Правил оформлення перевізних документів, у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011р. №138, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. №644, також визначено, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Якщо через порушення відправником Правил перевезення небезпечних вантажів сталася аварія, збитки відшкодовуються відправником.

За матеріалами справи судом встановлено, що під час перевезення вантажу 22.10.2018р. на станції Знам`янка Одеської залізниці позивачем було здійснено контрольне зважування зазначених вагонів на справних повірених вагонних вагах та виявлено невідповідність маси вантажу порівняно з перевізним документом, про що 22.102018р. на станції Знам`янка Одеської залізниці було складено комерційний акт №410006/244/3.

Згідно актів загальної форми станції Знам`янка №№ 86490, 86491, 52866, 52865 від 21.10.2018р. на вагонах ЗПП відправника: у вагоні №95380242 - на верхніх завантажувальних люках №№Ш-701651, 701652, 701653, 701650; на нижніх розвантажувальних люках №№Ш-701655, 701654; у вагоні №95351516 - на верхніх завантажувальних люках №№Ш-701663, 701658, 701660, 701657; на нижніх розвантажувальних люках №№Ш-701659, 701662, 701661 - справні, не пошкоджені та їх номери відповідають номерам, вказаним в перевізному документі. Доступу до вантажу немає. Просипання вантажу немає. Люки щільно закриті, частково запінені.

Відповідно до комерційного акта позивачем виявлена різниця у дійсній вазі та зазначеній відповідачем накладній. Так, у вагоні №95380242 відповідно до накладної маса вантажу складає: нетто - 64 300 кг, в комерційному акті: брутто - 71 950 кг, нетто - 51 200 кг, тара - 20 750 кг, різниця проти накладної в сторону зменшення складає - 13 100 кг; у вагоні №95351516 відповідно до накладної маса вантажу складає: нетто - 64 100 кг, в комерційному акті: брутто - 72 050 кг, нетто - 51 550 кг, тара - 20 500 кг, різниця проти накладної в сторону зменшення складає - 12 550 кг. При прибутті вищезазначеного вагона на станцію призначення було проведено видачу та перевірку маси вантажу, про що зазначено в розділі «Є» комерційного акта.

Дослідивши обставини справи , судом встановлено факт неналежного виконання ТОВ "ПОЛІТЕХ-ТРАНС" зобов`язань щодо вірного визначення маси вантажу, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, у звзяку з чим , позивачем, відповідно до положень ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України, правомірно було нараховано відповідачу штраф у п`ятикратному розмірі провізної плати за невірно визначену масу вантажу, що розмірі 74 170 грн. 00 коп. (7 417 грн. 00 коп. х 5 х2 вагони = 74 170 грн. 00 коп.).

При цьому, враховуючи заперечення відповідача по справі, суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

При цьому, ефективним захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави є повне , обєктивне та всестороннє дослідження всіх обставин справи.

Дійсно, відповідно до положень ч.2 ст.80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Але, відповідно до ч.8 зазначеної статті докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

При цьому, законодавець не зобовязує надавати таке обгрунтування виключно у письмовому вигляді, отже, обгрунтування неможливості подання доказів у встановлений законом або судом строк може бути надано стороною усно в ході судового засідання.

Позивач у справі дійсно надав до суду разом із відповіддю на відзив відповідача у якості додаткових доказів копію посадової інструкції заступника начальника станції з вантажної та комерційної роботи ОСОБА_6 , копію робочої інструкції приймальника поїздів (код КП 8312) , а у подальшому і копію змін до посадової інструкції інструкції заступника начальника станції з вантажної та комерційної роботи ОСОБА_6 , при цьому, обгрунтував надання цих документів тим, що необхідність у їх наданні до матеріалів справи виникла лише після отримання відзиву на позовну заяву, з якого вбачалося, що відповідач ставить під сумнів наявність у посадових осіб залізниці повноважень на складання та підписання комерційного акту № 410006/244/3 від 22.10.2018р. Адже, до отримання відзиву на позовну заяву позивач не вважав це питання спірним.

Слід зауважити, що з урахуванням саме цих документів, судом встановлено , що комерційний акт № 410006/244/3 від 22.10.2018р. підписаний повноважними особами, складений у повній відповідності до вимог п.10 Правил складання актів , затверджених наказом Мінтрансу України №334 від 28.05.2002р.

Надані позивачем у якості доказів акти загальної форми №№ 86490 та 86491, складених 21.10.2018 р. складені у відповідності до п.3 Правил, , якими не заборонено скорочення посад у актах. .

Згідно ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

За таких обставин, враховуючи положення ст. 118 Статуту залізниць України наявні підстави для стягнення з ТОВ "ПОЛІТЕХ-ТРАНС" штрафу у розмірі 74 170 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України також встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З огляду на вищевикладене, враховуючи надане в ході розгляду справи представником відповідача клопотання , а також відсутність доказів щодо спричинених позивачу збитків, господарський суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованого штрафу відповідачу - ТОВ "ПОЛІТЕХ-ТРАНС" до подвійного розміру провізної плати, що становить 29 668 грн. 00 коп. (7 417 грн. 00 коп. х 2 х2 вагони), у зв`язку з чим позовні вимоги задовольняються судом частково.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю „ПОЛІТЕХ-ТРАНС" про стягнення штрафу у розмірі 74 170 грн. 00 коп. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „ПОЛІТЕХ-ТРАНС" (65104, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, б. 92-А; код ЄДРПОУ-00191230) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (Юр. адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, б.5; код ЄДРПОУ - 40075815; Адреса для листування виробничого підрозділу «Знам`янська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця": 27400, Кіровоградська обл., м. Знам`янка, вул. Грушевського, б. 10) штраф у розмірі 29 668 грн. . 00 коп. та витрати по сплаті судового збору 1 921 грн. 00 коп.

3. В решті позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17 травня 2019 р.

Суддя Н.В. Рога