ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2019 року м.Дніпро Справа № 904/123/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Березкіна О.В. (доповідач)

суддів: Дармін М.О., Іванов О.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2019 року у справі № 904/123/19 ( суддя Бєлік В.Г.)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м. Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення штрафу у розмірі 14 950,00 грн. за неправильно зазначену масу вантажу.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернувся до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" із позовом про стягнення штрафу у розмірі 14 950,00 грн. за неправильно зазначену масу вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, а саме: в накладній № 46180915 у вагоні № 56953946 вказана маса вантажу складає 69 000 кг, фактично позивачем встановлено, що маса вантажу складає 71 500,00 кг, що на 2 500 кг більше, ніж зазначено в накладній та на 2 500 кг більше вантажопідйомності вагону.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2019 року у справі № 904/123/19 позовні вимоги задоволено.

Суд стягнув з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" штраф за неправильно зазначену масу вантажу в сумі 14 950,00 грн., судовий збір у сумі 1 762,00 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, відповідач - приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт зазначає, що суд невірно визнав комерційний акт № 454502/105 таким, що складений відповідно до Правил складання актів, оскільки він не містить підпису начальника вантажного району, а відсутність такої штатної одиниці позивачем не доведена.

Крім того, суд першої інстанції безпідставно відмовив у зменшенні розміру штрафу, оскільки відсутні докази настання тяжких наслідків, та докази спричинення будь-яких збитків позивачу.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення суду та відмови у задоволенні позовних вимог.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, просить апеляційний господарський суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін, у зв`язку з тим, що воно є законним, обґрунтованим, ухваленим у відповідності до вимог чинного законодавства України, постановленим з врахуванням всіх фактичних обставин справи, в межах наданих суду повноважень.

Відповідно до частин 1, 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В даному спорі ціна позову становить 14950 грн., що менше від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 01.01.2019 ця сума дорівнює 192100 грн.), отже, справа в суді апеляційної інстанції підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.04.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі № 904/123/19 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м. Павлоград, Дніпропетровська область на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2019 року у справі № 904/123/19 ( суддя Бєлік В.Г.)

Розгляд апеляційної скарги визначено провести відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що зі станції відправлення Ароматна Придніпровської залізниці Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" здійснено відправлення вагону № 56953946 за накладною № 46180915 на станцію Родинська Донецької залізниці.

При прибутті вагону № 67915850 через станцію Павлоград - 1 Придніпровської залізниці, згідно акту загальної форми №22 № 454502/105 від 19.08.2018 при переважуванні вагону на вагонних вагах було виявлено, що маса вантажу зазначена у накладній не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні.

Згідно з розділом Д комерційного акту № 454502/105 від 19.08.2018 вантаж вугілля кам`яне, брутто-93500кг, тара з документу 22000кг, нетто-71500кг, що більше маси зазначеної в документі на 2500кг, Зважування проводилось без відчеплення при повній зупинці на справних повірених 150т вагонних вагах №7 ст. Павлоград І повірка 26.07.2018 прийомоздавальником Ялинич Т.О. в присутності ДС Мордас В.І ОСОБА_1 , приймальника поїздів ОСОБА_2 Н ОСОБА_1 А. Зважування проводилось двічі комісією в тому ж складі, маса брутто - 93500кг. не змінилась. Навантаження в вагоні нижче бортів 0,1 м, з природними скосами вздовж бортів, до торцевої частини вагона, марковане продольними борознами, маркування не порушено, без заглиблень та виїмок. Вагон в технічному відношенні справний, без дверний люка зачинені, течі та слідів течі вантажу не має. Начальник вантажного району по штату відсутній.

Звертаючись до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" із позовом про стягнення 14 950,00 грн., позивач - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" посилався на те, що відповідачем було невірно зазначено масу вантажу у накладній за № 46623393, що є підставою для нарахування штрафу.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено факт невірного зазначення маси вантажу у вагоні № 56953946, відправленому за накладною № 46180915 від 19.08.2018 р.

За неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (стаття 122 Статуту залізниць України).

Колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності вимог позивача про стягнення з відповідача суми штрафу у розмірі 14950 грн. за неправильне зазначення відомостей у залізничній накладній з огляду на наступне.

Статтею 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі статтею 908 Цивільного кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Стаття 3 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлює, що нормативні документи, які визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту та комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 року із змінами та доповненнями, внесеними Постановами Кабінету Міністрів України № 1510 від 11.10.2002 року та № 1973 від 25.12.2002 року (далі - Статут залізниць України), визначає обов`язки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до частини 1 статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (частини 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

У відповідності до статті 6 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

За договором залізничного перевезення вантажу, згідно з частиною 1 статті 22 Статуту залізниць України, залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. У разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій (частини 1, 2, 3 статті 23 Статуту залізниць України).

Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній (частини 1, 2 статті 24 Статуту залізниць України).

Як встановлено судом першої інстанції, 19.08.2018 при переваженні без відчеплення при повній зупинці вагону на справних 150 тн. вагонних вагах №7 станції Павлоград -1, що пройшли держповірку 26.07.2018 р., виявилась вага брутто - 93500 кг., тара по документу - 22000 кг., нетто - 71500 кг., що менше ваги, вказаної в документі на 2500кг., на доказ чого до матеріалів справи надані копії акту загальної форми ГУ-22 від 19.08.2018р. та копія комерційного акту № 454502/105 від 19.08.2018 р.

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (частина 4 статті 52 Статуту залізниць України).

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Згідно з пунктом 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до пункту 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 року № 334, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставляння рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Для засвідчення факту невірного визначення відправником маси вантажу, позивачем було складено комерційний акт № 454502/105 від 19.08.2018 р.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що даний акт складений з порушенням вимог Правил складання актів з огляду на таке.

Відповідно до п.12, п. 14 Правил складання актів, якщо при перевірці вантажу, що прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акту, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акту попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акту не виявлено"; така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у п. 10 цих Правил; цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції; новий акт у цьому разі не складається; одержувачу станція повинна видати складений комерційний акт у триденний термін; видача актів одержувачам провадиться під розписку на третьому примірнику акту, який зберігається на станції.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надавав своїх заперечень щодо відсутності повноважень осіб при складанні актів до суду першої інстанції, що виключило можливість надання позивачем своїх заперечень з цього приводу, а тому колегія суддів вважає за можливе прийняти до уваги додаткові докази, надані позивачем до відзиву на апеляційну скаргу, які спростовують доводи апелянта в цій частині, а саме: копію наказу начальника станції від 12.07.2018 року № 136 про перелік осіб, які мають право підпису комерційних актів, до якого включено приймальника поїздів Колісника Н.А.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідач самостійно вивозив автомобільним транспортом надлишок ватажу у кількості 2,50т., що підтверджено листом від 21.08.2018 № 8/4533 (а.с.70).

Отже, оцінюючи докази у справі у їх сукупності суд дійшов правильного висновку про підтвердження матеріалами справи факту невірного зазначення маси вантажу у вагоні № 56953946, відправленому за накладною № 46180915 від 19.08.2018 р.

За неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли (стаття 122 Статуту залізниць України).

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що штраф підлягає стягненню у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

За таких обставин, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу за невірно зазначену відправником масу вантажу є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 14 950,00 грн.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

29.01.2019 відповідач подав до суду заяву про зменшення суми стягуваного штрафу до 2 990,00 грн.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Проте, при застосуванні статті 118 Статуту залізниць слід мати на увазі, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених у цій статті порушень, встановлених залізницею на станції призначення або під час перевезення та на станції відправлення після пред`явлення вантажу до перевезення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

Необхідність з`ясування наявності чи відсутності складу цивільного правопорушення у даному випадку відсутня, оскільки позивач звернувся з позовом про стягнення штрафу за неправильну зазначену масу вантажу, а не про стягнення збитків.

В даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає зі зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року №457, якими чітко визначено розмір штрафу.

Відповідно до пункту 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

З огляду на вищезазначене, господарський суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

У відповідності до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, означене у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Керуючись ст.ст. 275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2019 року у справі № 904/123/19 ( суддя Бєлік В.Г.) - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 22.05.2019року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя О.Г.Іванов