ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.05.2019 р. Справа № 914/656/19

Суддя Цікало А. І., розглянувши матеріали заяви фізичної особи-підприємця Мачеус Оксани Василівни

про:забезпечення позову
у справі:№ 914/656/19
за позовом:Фізичної особи-підприємця Мачеус Оксани Василівни ( АДРЕСА_1 )
до відповідача:Виконавчого комітету Львівської міської ради (пл. Ринок, буд. 1, м. Львів, 79008)
про:визнання незаконним (недійсним) та скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 77 від 13.02.2015р. «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення на АДРЕСА_2»

10.04.2019 р. на розгляд Господарського суду Львівської області за вх. № 683 поступила позовна заява фізичної особи-підприємця Мачеус Оксани Василівни до Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання незаконним (недійсним) та скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 77 від 13.02.2015 р. «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення на АДРЕСА_2».

Ухвалою суду від 12.04.2019 р. позовну заяву фізичної особи-підприємця Мачеус Оксани Василівни до Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання незаконним (недійсним) та скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 77 від 13.02.2015 р. «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення на АДРЕСА_2» залишено без руху та встановлено позивачу строк у десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 10.05.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 914/656/19 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.06.2019 р.

21.05.2019 р. до суду за вх. № 1337/19 від позивача - фізичної особи-підприємця Мачеус Оксани Василівни поступила заява від 21.05.2019 р. про забезпечення позову у справі № 914/656/19 шляхом:

- накладення арешту на нежитлове приміщення загальною площею 246,9 кв.м. (нежитлове приміщення підвалу (індекси частин приміщення І, ІІ, ІІІ, IV, V, VI, VII,), першого поверху (індекси частин приміщення 26-1, 26-2, 26-3, 26-4, 26-5, 26-6) та антресолі (індекси частин приміщення 26-7, 26-8)) розташоване у будівлі АДРЕСА_2;

- заборони Львівській міській раді, Виконавчому комітету Львівської міської ради, Управлінню комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради вчиняти дії щодо розпорядження об`єктом нерухомого майна - нежитловим приміщенням загальною площею 246,9 кв.м., а саме: нежитлове приміщення підвалу (індекси частин приміщення І, ІІ, ІІІ, IV, V, VI, VII,), першого поверху (індекси частин приміщення 26-1, 26-2, 26-3, 26-4, 26-5, 26-6) та антресолі (індекси частин приміщення 26-7, 26-8), що розташоване у будівлі АДРЕСА_2;

- зупинення дії рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради № 77 від 13.02.2015 р. «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення на АДРЕСА_2»;

- зупинення проведення аукціону (торгів) № UA-AR-P-2019-04-10-000001-1.

Заява позивача від 21.05.2019 р. про забезпечення позову обґрунтована наступним:

- оскаржуване рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради № 77 від 13.02.2015 р. «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення на АДРЕСА_2» є єдиним документом, який вказує про належність нежитлових приміщень загальною площею 246,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2, начебто до комунальної власності;

- завдяки вказаного рішення на даний час існує реальна загроза незаконного відчуження зазначеного приміщення, про що позивачу стало відомо зі ЗМІ, оскільки орган місцевого самоврядування, якому підпорядкований відповідач (Львівська міська рада) уже почав вчиняти дії по відчуженню на аукціоні даного приміщення;

- загроза відчуження приміщення є реальною, адже, як вбачається із офіційного порталу публічних закупівель Прозоро, приміщення, якого стосується оскаржуване рішення, уже виставлено на торги та з 02.05.2019 р. почнеться перший аукціон;

- правовстановлюючого документа на дане приміщення у відповідача чи органу місцевого самоврядування - немає;

- із обґрунтувань позовної заяви вбачається незаконність оскаржуваного рішення;

- оскаржуваним рішенням грубо порушено право власності позивача на нерухоме майно, його право очікування набуття цього майна у власність, не лише в контексті інституту приватизації, а - через набувальну давність;

- позивачем орендується спірне нежитлове приміщення у орендодавця - Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради відповідно до договору оренди нерухомого майна від 10.03.2019 р.;

- статтею 28 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що орендареві забезпечується захист його права на майно, одержане за договором оренди, нарівні із захистом права власності;

- спірне приміщення узагалі ніколи не було у комунальній власності;

- законний інтерес і порушене право позивача, що потребує захисту через задоволення позову, виявляються у виникненні в позивача права набувальної давності на спірне приміщення, зважаючи на недійсність укладених договорів оренди нерухомого майна із не власником цього майна та відкрите і добросовісне володіння і відсутність претензій на дане майно власника майна дійсного.

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів і ускладнень ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся у випадку задоволення позову.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе відновити свій правовий стан, який існував до імовірного порушення його прав та захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 р. у справі № 910/1040/18, у випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Проаналізувавши докази, що містяться в матеріалах справи, та які надані на обґрунтування заяви про забезпечення позову, суд зазначає, що матеріали справи не містять, а позивачем не заперечується відсутність у нього правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення площею 246,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

У матеріалах справи містять договір оренди № Г-7015-9 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) від 10.03.2009 р. укладений між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та суб`єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_1 , предметом якого є надання в строкове платне користування приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 246,9 м2.

Відповідно до п. 4.1. вказаного договору оренди, термін дії договору оренди визначений на 2 роки 364 днів з 10 березня 2009 року до 09 березня 2012 року.

В матеріалах справи відсутні докази пролонгації вказаного договору чи укладення іншого договору оренди.

Предметом позову у даній справі є визнання незаконним (недійсним) та скасування рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради, а не визнання права власності на приміщення за позивачем, відтак суд зазначає, що заявником не доведено, що оскаржене рішення порушує інші його майнові права та інтереси.

Також, позивачем не надано доказів наявності у нього «законного інтересу» щодо вказаного об`єкту нерухомого майна.

Отже, позивачем не доведено (належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами) наявності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову, так як не доведено, що невжиття запропонованих заходів може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у даній справі, а також може ускладнити або унеможливити ефективний захист наявних у позивача прав або інтересів.

Таким чином, відсутні належні правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову, а тому в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову слід відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 3, 74, 86, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Мачеус Оксани Василівни від 21.05.2019 р. про забезпечення позову у справі № 914/656/19 - відмовити.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку у строк, встановлений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Цікало А.І.