ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/447/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Територіального управління державної судової адміністрації у Харківській області (61050, м. Харків, майдан Героїв Небесної Сотні, 36)

до Регіонального відділення Фонду державного майна по Харківській області (61057, м. Харків, Театральний майдан, 1)

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Красноградське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області (63304, м. Красноград, вул. Бєльовська, 90)

про визнання недійсним договору

за участю представників:

позивача - Бабенко А.О., довіреність № 06-28/21/18 від 15.11.2018

відповідача - Голіна О.Ю., довіреність № 07 від 04.01.2019

3-ї особи - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Територіальне управління державної судової адміністрації у Харківській області, 15.02.2019 звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Регіонального відділення Фонду державного майна по Харківській області про визначення недійсним Договору оренди №1571-Н від 15.04.2005 року, укладеного між Регіональним відділення Фонду державного майна України по Харківській області та Управління Пенсійного фонду України в Кегичівському районі, предметом якого є індивідуально визначене майне - гараж, загальною площею 29,6 м2, за адресою: Харківська область, смт. Кегичівка, вул. Миру, 26. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що з 21.06.2017 року на підставі акту приймання - передачі затвердженого головою Державної судової адміністрації України державне нерухоме майно - адміністративна будівля (літ. А-ІІ) та споруди (літ. Б, В, Г, Д, Е), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 Миру, 26, смт. Кегичівка, Харківська область, в тому числі й на гараж, який є предметом Договору оренди, передано з балансу Управління Державної казначейської служби України у Кегичівському районі Харківської області до сфери управління Державної судової адміністрації України на баланс Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області та закріплені за останнім на праві оперативного управління. Позивач, як балансоутримувач спірного майна, діючи в інтересах Кегичівського районного суду Харківської області, у якого існує потреба у власному користуванні нежитловим приміщенням (гаражем) розташованим за адресою: смт. Кегичівка, вул. Миру, 26, звернувся до відповідача з листом від 06.09.2018 р. щодо не продовження терміну дії договору оренди від 15.04.2005 року № 1571-Н на 2019 рік. Натомість відповідач, порушуючи інтереси Територіального управління державної судової адміністрації у Харківській області, як власника майна, уклав з Красноградським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області додаткову угоду № 15 від 06.12.2018 до Договору від 15.04.2005 № 1571-Н щодо продовження строку дії Договору до 13.12.2019 року без повідомлення обґрунтованих причин вчинення таких дій. В якості правових підстав позову позивач посилається на ст.ст. 215, 216 ЦК України, ст.ст. 207, 208, 291 ГК України, ст. 9, 26 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.02.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.03.2019 р.

У підготовчому засіданні 19.03.2019 р., після після остаточного визначення предмету спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, було постановлено: протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті в порядку передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України на 17.04.2019 р. При цьому від позивача будь-яких заяв з процесуальних питань щодо предмету спору та способу захисту порушеного права не надходило.

У судовому засіданні 17.04.2019 р. було постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 07.05.2019 р. об 11:00, в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд задовольнити їх, посилаючись на ст.ст. 215, 216 Цивільного кодексу України та ст.ст. 207, 208 Господарського кодексу України, наголошує, що дії Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області щодо укладання Додаткової угоди на продовження дії Договору оренди від 15.04.2005 №1571-Н є незаконними, а сам договір від 15.04.2005 №1571-Н, у зв`язку з порушенням вимог законодавства при продовження терміну дії, є недійсним, оскільки територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, в порядку приписів ч. 3 ст. 17 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна", добросовісно повідомила сторін оскаржуваного договору, в термін не пізніше ніж за три місяці до закінчення дії договору, про своє рішення щодо заперечення проти продовження терміну дії договору оренди та бажання використовувати це майно на власні цілі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечує у повному обсязі.

Третя особа правом на участь свого повноважного представника у судовому засіданні не скористалась.

Розглянувши у судовому засіданні справу, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши промову представників сторін у судових дебатах, суд встановив наступне.

15.04.2005 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (орендодавець, відповідач) та Управлінням пенсійного фонду України в Кегичівському районі, правонаступником якого є Красноградськє об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області (орендар, 3-я особа) було укладено договір оренди № 1571-Н, відповідно до якого орендодавцем було передано орендарю в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - гараж, загальною площею 29,6 кв. м., за адресою: Харківська обл., смт. Кегичівка, вул. Миру, 26, що знаходиться на балансі Відділення Державного казначейства у Кегичівському районі.

Мета оренди відповідно до пункту 1.1. договору оренди від 15.04.2005 р. № 1571-Н: збереження вантажно-пасажирського автомобіля ІЖ 2717-90.

Пунктом 10.1 договору встановлено, що його укладено строком на 11 (одинадцять) місяців, що діє з 15.04.2005 р. до 14.03.2006 р.

Пунктом 10.10 договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору за один місяць до закінчення строку його чинності, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

За тристороннім актом приймання-передачі орендованого майна від 15.04.2005 р., окреме індивідуально визначене майно - гараж, загальною площею 29,6 кв. м., за адресою: Харківська обл., смт. Кегичівка, вул. Миру, 26, було орендодавцем передано орендарю в строкове платне користування (а.с. 17).

Додатковою угодою № 14 від 16.05.2018 до Договору оренди № 1571-Н від 15.04.2005 р., укладеною між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Красноградським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області, було внесено зміни до п. 10.1 розділу 10 договору та викладено його в наступній редакції: цей договір продовжено строком на 11 місяців, тобто до 13.01.2019 р.

Одночасно судом встановлено та визнано представниками сторін, що станом на час укладення оскаржуваного договору балансоутримувачем майна переданого в оренду виступало Відділення Державного казначейства у Кегичівському районі.

У подальшому, спільним наказом Державної судової адміністрації України та Державної казначейської служби України від 25.05.2017 № 167/703 вирішено передати зі сфери управління Державної казначейської служби України з балансу Управління Державної казначейської служби України у Кегичівському районі Харківської області до сфери управління Державної судової адміністрації України на баланс Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області та закріпити на праві оперативного управління державне нерухоме майно - адміністративну будівлю (літ. А-ІІ) та споруди (літ. Б, В, Г, Д, Е), що розміщується за адресою: АДРЕСА_1 Миру, 26, смт. Кегичівка, Харківська область. Вищевказані будівлі та споруди передані на підставі акту приймання - передачі затвердженого головою Державної судової адміністрації України від 21.06.2017 року.

Додатковою угодою № 13 від 26.09.2017 р. до Договору оренди № 1571-Н від 15.04.2005 р. було внесено зміни до п.1.1 розділу 1 "Предмет договору" в частині визначення балансоутримавача майна, а саме визначено, що майно знаходиться на балансі Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області.

Як наголошує позивач, листом від 11.04.2018 №ЕП-107/18 Кегичівський районний суд Харківської області звернувся до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області з інформацію про наявність потреби у користуванні нежитловим приміщенням (гаражем) розміщеного за адресою: Харківська обл., смт АДРЕСА_2 Кегичівка АДРЕСА_3 вул. Миру, 26.

Діючи в інтересах Кегичівського районного суду Харківської області, позивач звернулась до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області та Красноградського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківській області (лист від 06.09.2018 № 06-13/223/18) з вимогою не продовжувати термін дії Договору оренди від 15.04.2005 року № 1571-Н на 2019 рік.

Натомість, додатковою угодою № 15 від 06.12.2018 до Договору оренди № 1571-Н від 15.04.2005 р., укладеною між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Красноградським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області, було внесено зміни до п. 10.1 розділу 10 договору та викладено його в наступній редакції: цей договір продовжено строком на 11 місяців, тобто до 13.12.2019 р.

Такі обставини та дії Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області щодо укладання Додаткової угоди на продовження дії Договору оренди від 15.04.2005 №1571-Н, на думку позивача є незаконними, порушують права Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, як балансоутримувача нерухомого майна переданого в орендне користування 3-й особі, який не дав згоду на продовження терміну дії договору оренди, а відтак сам договір від 15.04.2005 №1571-Н, у зв`язку з порушенням вимог законодавства при продовження терміну дії є недійсним.

Позивач вказує на те, що факти викладені у позовній заяві свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку шляхом визнання спірного договору недійсним.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом ст. 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувані правовідносини виникли з приводу оренди нерухомого майна державної власності, яке станом на час виникнення орендних правовідносин (квітень 2005 р.) знаходилось на балансі Відділення Державного казначейства у Кегичівському районі та у подальшому (у 2017 році) передано на баланс Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області.

Як на підставу порушення своїх прав Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області шляхом вчиненням дій по укладенню додаткової угоди № 15 щодо продовження оскаржуваного договору до 13.12.2019 р., позивач зазначає на порушення своїх прав, як власника орендованого майна, який має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, про що останній завчасно попередив як орендодавця (позивача), так і орендаря (3-ю особу).

Разом з тим, обираючи спосіб захисту, позивач вважає, що його права можуть бути відновлені шляхом визнання оскаржуваного договору недійсним.

При цьому, Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, наголошуючи на недійсності договору оренди від 15.04.2005 №1571-Н в цілому, у зв`язку з порушенням вимог законодавства, не наводить конкретних підставах, з якими закон пов`язує можливість визнання такого правочину недійсним.

Так, відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

При цьому суд наголошує, що підставою для визнання правочину (угоди) недійсним слугує його невідповідність вимогам закону саме на момент укладення такого правочину.

З урахуванням статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) суд, враховуючи обраний позивачем спосіб захисту, приходить до висновку про те, що умовою визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов`язання) необхідно встановити, що оскаржуваний правочин на момент його укладення (2005 рік) не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію. Проте цей тягар доведення позивачем не витриманий.

Так, дослідивши та проаналізувавши умови спірного договору оренди від 15.04.2005 №1571-Н, визнати який недійсним просить позивач, судом встановлено, що при укладенні договору сторонами дотримано всі вимоги щодо свободи волевиявлення, необхідного обсягу цивільної дієздатності, форми, наявності істотних умов, що передбачені вимогам цивільного та господарського законодавства. За таких обставин договір оренди від 15.04.2005 №1571-Н відповідає вимогам законодавства, доказів протилежного позивачем до суду не надано. При цьому, суд наголошує, що обрання позивачем спосіб захисту права неспроможний захистити оспорювані права позивача, оскільки на момент укладення оскаржуваного договору сторонами дотримано вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Разом з тим, у даному разі обставини та правовідносини щодо реалізації позивачем, як балансоутримувачем нерухомого майна, своїх прав на використання такого майна для власних потреб, передбачених ст. 17 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна", не входять до предмету доказування у справі про визнання договору недійсним.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав для визнання Договору оренди від 15.04.2005 №1571-Н недійсним.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене до апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено "16" травня 2019 р.

Суддя М.І. Шатерніков