ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року                                                 Справа №  915/453/19

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Алексєєва А.П.,

при секретарі судового засідання  Степановій І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю “Технооптторг-трейд”, 49106, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Камська, 64 (),

до відповідача: державного підприємства “Миколаївський бронетанковий завод”, 54017, м. Миколаїв, вул. 1-ша Слобідська, 120 (),

про: стягнення 14038,91 грн.,

без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ.

04.03.2019 року товариство з обмеженою відповідальністю “Технооптторг-трейд” звернулось до господарського суду Миколаївської області із позовом №133 від 27.02.2019 року до державного підприємства “Миколаївський бронетанковий завод” про стягнення грошових коштів у сумі 14038,91 грн., з яких:

- 10905,60 грн. – основний борг,

- 1974,63 грн. – пеня,

- 198,99 грн. – 3% річних,

- 959,69 грн. – інфляційні втрати.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ПИТАННЯ.

Ухвалою суду від 11.03.2019 року позовну заяву залишено без руху у зв’язку з наявністю недоліків та зазначено, що строк для усунення недоліків не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали суду від 11.03.2019 року позивачем отримано 19.03.2019 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 37).

21.03.2019 року позивачем надіслано до суду заяву на виконання вимог ухвали суду від 11.03.2019 року, яка надійшла на адресу суду 25.03.2019 року.

Відповідно до ч. 7 ст. 116 ГПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв’язку.

Відповідно до ч. 3 ст. 174 ГПК України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Ухвалою суду від 29.03.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилам спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі, розгляд справи по суті вирішено розпочати з 30.04.2019 року, який завершити 30.05.2019 року, без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

19.04.2019 року до суду від відповідача надійшов відзив.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Як на підставу свого позову позивач посилається в тому числі на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №180618/1т від 18.06.2018 року щодо оплати товару.

Відповідач в обгрунтування заперечень проти позову зазначає, що ані рахунок №51529184 від 05.07.2018 року, ані видаткова накладна №35444 від 06.07.2018 року не містить відповідної назви товару, яка зазначена в специфікації №1 від 18.06.2018 року до Договору. Відповідачем в порушення п. 3.3 Договору не надано докази отримання відповідачем рахунку-фактури, сертифікатів та/або паспортів якості на товар та ін. З цього слідує, що позивачем не дотримано пункти 3.3, 3.4 Договору, а тому відповідач вважає, що товар не поставлений, отже обов’язок оплати не настав.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

18.06.2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю “Технооптторг-трейд”, як постачальником та державним підприємством “Миколаївський бронетанковий завод”, як покупцем укладено договір поставки №180618/1т (далі – Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов’язується в порядку та на умовах, передбачених даним Договором, поставити покупцю автошини (далі - товар), асортимент, комплектність, кількість та вартість якого зазначаються в специфікаціях, що є додатками до цього Договору, а покупець зобов'язаний прийняти та оплатити поставлений товар в порядку та строки, передбачені даним Договором (а.с. 9-12).

Відповідно до п. 3.1 Договору постачальник зобов'язується поставити товар на умовах поставки DDP - склад покупця, м. Миколаїв, вул. 1-ша Слобідська, 120, відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів “INCOTERMS” у редакції 2010 року, якщо інші умови не визначені в специфікації.

Відповідно до п. 3.2 Договору товар поставляється в наступні строки: 3 календарні дні з моменту здійснення передплати покупцем, якщо інший строк не визначений сторонами в специфікації.

Відповідно до п. 3.3 Договору при передачі товару покупцю, постачальник зобов'язаний надати оригінали наступних документів: рахунок-фактуру; видаткову накладну; товарно-транспортну накладну; сертифікат та /або паспорт якості на товар або інший документ, що підтверджує якість товару; податкову накладну в електронному вигляді, зареєстровану в ЄДРПН, а також інші документи, визначені сторонами на партію товару.

Відповідно до п. 3.4 Договору у разі ненадання/надання не в повному обсязі покупцю вищезазначених супровідних документів або надання неналежно оформлених супровідних документів, товар вважається непоставленим.

Відповідно до п. 4.1 Договору поставка товару здійснюється за цінами, які визначені у специфікаціях та/або у рахунках на оплату і включають всі податки, збори й інші обов'язкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування й інші видатки постачальника, пов'язані з поставкою товару.

Відповідно до п. 5.2 Договору оплата по даному Договору, якщо інше не визначено в специфікації, здійснюється наступним чином:

5.2.1. Передплата у розмірі 50% від суми специфікації здійснюється покупцем протягом 3 банківських днів від дати отримання рахунку постачальника на оплату;

5.2.2. Остаточний розрахунок за поставлений товар здійснюється покупцем не пізніше п’яти календарних днів від дати поставки товару.

Відповідно до п. 7.2 Договору у випадку порушення строку оплати товару, покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування нені, від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 9.3 Договору даний Договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2018 року. Закінчення строку дії даного Договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення зобов’язань (у тому числі гарантійних) за даним Договором.

Специфікацією №1 до Договору сторони погодили поставку товару (шина 240R508(8,25R20)У-2125/122J НкШЗ, кількість – 4шт., ціна за одиницю без ПДВ – 2272 грн.) загальною вартістю 10905,60 грн. з ПДВ (2272 х 4 + ПДВ20%) (а.с. 13).

Пунктом 2 специфікації №1 До Договору передбачено, що покупець здійснює оплату у розмірі 10905,60 грн. протягом 14 календарних днів з дати відвантаження товару.

05.07.2018 року позивачем був виставлений відповідачу рахунок №51529184 на суму 10905,60 грн. з ПДВ (а.с. 16) на оплату товару, зазначеного у специфікації №1 до Договору.

Зазначений товар був поставлений відповідачу 06.07.2018 року, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною №35444 від 06.07.2018 року (а.с. 14).

Як зазначено вище, пунктом 2 специфікації №1 До Договору передбачено, що покупець здійснює оплату у розмірі 10905,60 грн. протягом 14 календарних днів з дати відвантаження товару.

Отже, відповідач мав здійснити оплату товару у строк до 20.07.2018 року включно.

12.02.2019 року позивач надіслав на адресу відповідача вимогу №104 від 11.02.2019 року про сплату заборгованості за поставлений товар в сумі 10905,60 грн. у семиденний строк з дня отримання вимоги (а.с. 17-19).

Зазначену вимогу відповідач отримав 19.02.2019 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 20), проте відповіді на претензію не надав, будь-яких зауважень щодо неотримання рахунку-фактури, сертифікатів та/або паспортів якості на товар та інших документів не висловив, грошові кошти за товар не сплатив, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

ВИСНОВКИ СУДУ.

На підставі ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов’язання, яке в силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець  (постачальник),  який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості за договором поставки №180618/1т від 18.06.2018 року в сумі 10905,60 грн. є обґрунтованою.

Заперечення відповідача щодо ненадання позивачем доказів отримання відповідачем пакету документів, передбаченого п. 3.3 Договору, не приймаються судом, оскільки відповідач відповідь на вимогу позивача №104 від 11.02.2019 року не надав, будь-яких зауважень щодо неотримання рахунку-фактури, сертифікатів та/або паспортів якості на товар та інших документів не висловив. Відповідачем не надано жодних доказів з приводу звернення до позивача з проханням (вимогою) надати відсутні документи, які передбачені Договором.

Щодо вимоги по стягнення пені в сумі 1974,63 грн., слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України  у  разі порушення зобов'язання настають  правові  наслідки, встановлені договором або законом, зокрема,  сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.2 Договору у випадку порушення строку оплати товару, покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування нені, від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Перевіривши розрахунок розміру пені, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування пені за період з 21.07.2018 року по 21.01.2019 року в сумі 1974,63 грн.

Розрахунок пені здійснено арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства та умов Договору. Нарахування здійснено позивачем, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, та в межах шестимісячного строку. Період нарахування визначено позивачем вірно. Детальний розрахунок пені наявний в матеріалах справи (а.с. 21).

Отже, вимога про стягнення пені в сумі 1974,63 грн. є обґрунтованою.

Щодо вимоги про стягнення 3% річних у сумі 198,99 грн. та інфляційних втрат у сумі 959,69 грн., слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано відповідачу 3% річних за період з 21.07.2018 року по 27.02.2019 року в сумі 198,99 грн. Детальний розрахунок 3% річних наявний у матеріалах справи (а.с. 21).

Розрахунок суми трьох відсотків річних є арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Отже, вимога щодо стягнення 3% річних в сумі 198,99 грн. є обґрунтованою.

Позивачем нараховано інфляційні втрати за період з серпня 2018 року по січень 2019 року включно у сумі 959,69 грн. Детальний розрахунок інфляційних втрат наявний у матеріалах справи (а.с. 21-22).

Судом за допомогою програми “Законодавство” здійснено перерахунок інфляційних втрат за період з серпня 2018 року по січень 2019 року включно, розмір яких склав 761,54 грн.

Отже, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат у сумі 198,15 грн. (959,69 - 761,54) слід відмовити.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 237, 238, 241 ГПК України

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з державного підприємства “Миколаївський бронетанковий завод” (54017, м. Миколаїв, вул. 1-ша Слобідська, 120, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Технооптторг-трейд” (49106, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Камська, 64, ):

- 10905,60 грн. – основний борг за договором поставки №180618/1т від 18.06.2018 року,

- 1974,63 грн. – пеню,

- 198,99 грн. – 3% річних,

- 761,54 грн. – інфляційні втрати,

- 1901,79 грн. – судовий збір.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат у сумі 198,15 грн. – відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Південно-Західного апеляційного господарського суду в порядку визначеному главою 1 розділу 4 ГПК України із врахуванням його перехідних положень.

Рішення набирає законної сили згідно положень ст. 241 ГПК України.

Суддя                                                                      А.П. Алексєєв