РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.05.2019Справа № 910/16199/18

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка"
доДержавного підприємства "ЗАВОД 410 ЦА"
простягнення 1 119 901, 03 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: Севрук В.О. - представник за довіреністю;

від відповідача: Клименко А.Р. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Державного підприємства "Завод 410 ЦА" про стягнення грошових коштів в розмірі 1 119 901, 03 грн, а саме:

- 698 116, 86 грн основного боргу;

- 42 714, 13 грн 3% річних;

- 180 073, 17 грн інфляційних втрат;

- 198 996, 87 грн упущеної вигоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно не виконує зобов`язання з оплати поставленого товару за договором купівлі-продажу № УЗ-2016-478/2 від 23.09.2016 та не повертає на адресу позивача підписані видаткові накладні.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 10.12.2018 відкрито провадження в справі № 910/16199/18, вирішено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 18.01.2019.

Разом із позовною заявою ТОВ "Промелектроніка" звернулося до суду із клопотанням про витребування доказів у Державного підприємства "ЗАВОД 410 ЦА". Також, до позовної заяви долучено заяву свідка ОСОБА_1 .

29.12.2018 через загальний відділ діловодства суду надійшли пояснення позивача на виконання вимог ухвали від 10.12.2018.

01.02.2019 відповідачем подано клопотання, відповідно до якого він просить суд:

- продовжити на 30 днів строк проведення підготовчого провадження;

- оголосити перерву в підготовчому судовому засіданні до 25.02.2019;

- продовжити відповідачу строк подання відзиву на позовну заяву, а позивачу строк для подання заперечень на відзив.

Судом задоволено клопотання відповідача та продовжено строк для подання відзиву, про що зазначено у відповідній ухвалі суду.

У той же час, суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про оголошення перерви та відклав судове засідання.

З метою усунення порушення прав та інтересів сторін, правильного застосування законодавства та надання можливості учасникам справи подати докази на підтвердження своїх правових позицій, суд на підставі ст. 183 Господарського процесуального кодексу України відклав підготовче судове засідання на 13.02.2019. Крім того, суд продовжив строк підготовчого провадження у даній справі на тридцять днів.

13.02.2019 через загальний відділ діловодства суду відповідачем подано заяву, з якої вбачається, що надані позивачем копії доказів викликають сумніви з приводу їх достовірності та відповідності оригіналам, тому, відповідач просить суд задовольнити клопотання позивача в частині витребування документів від Генеральної прокуратури України, а також витребувати докази в слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області (відповідно до клопотання від 13.02.2019).

Крім того, відповідач заявляє вимогу про витребування в позивача оригіналу листа ДП "ЗАВОД 410 ЦА" № 919 від 21.10.2016 при цьому не посилаючись на зміст вказаного листа та на його значення для вирішення спору в справі.

19.02.2019 відповідачем заявлено клопотання про відкладення підготовчого судового засідання, яке мотивоване тим, що представнику не було відомо про призначення судового засідання на 20.02.2019 у справі, а тому неявка представника відповідача відбудеться з поважних причин.

Крім того, 20.02.2019 відповідачем долучено до матеріалів справи відповідь на відзив а позивачем подано ще одне клопотання про витребування у відповідача доказів.

Під час дослідження наявних у матеріалах справи фактичних даних судом встановлено, що 05.10.2017 на підставі ухвали слідчого судді, під час проведення тимчасового доступу 23.12.2016 слідчим слідчого відділу ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, були вилучені речі та документи, зокрема, договір № УЗ-2016-478/2 від 23.09.2016 з додатками на 12 арк. та накладні до вказаного договору.

Також, як вбачається з відповіді Генеральної прокуратури України від 11.09.2018 № 17/7/1-35742-17, документи, вилучені в ході обшуку на підставі прямого дозволу слідчого судді мають значення для кримінального провадження № 0000040, та не можуть бути повернені.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 20.02.2019, сторін зобов`язано, зокрема, прибути до слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області з метою ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000040.

01.03.2019 позивачем долучено до матеріалів справи акт звірки з посиланням на договір та накладні, а також докази надіслання акту на адресу відповідача.

05.03.2019 через загальний відділ діловодства суду відповідачем було подано заперечення на відповідь на відзив, заяву про тимчасове вилучення у Генеральної прокуратури України для дослідження судом доказів, а також заяву про зупинення провадження у справі № 910/16199/18 до набрання законної сили вироком, ухваленим за результатами кримінального провадження № 0000040.

Зважаючи на те, що кримінальне провадження № 0000040 не перебуває в СУ ГУ СБУ у м. Києві, а вилучені під час розслідування матеріали мають значення для вирішення справи № 910/16199/18 по суті, суд зобов`язав сторін прибути до СУ ФР ДФС у Запорізькій області з метою ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 05.03.2019 підготовче судове засідання відкладено на 29.03.2019 та зобов`язано сторін вчинити певні дії.

20.03.2019 через загальний відділ діловодства суду позивачем на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 05.02.2019 направлено акт звірки розрахунків по спірній сумі основного боргу з посиланням на договір № УЗ-2016-478/2 від 23.09.2016.

Крім того, 27.03.2019 позивач звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів у ГУ ДФС у Запорізькій області та зобов`язання вчинити дії ГУ ДФС у Запорізькій області.

Відповідач, у свою чергу, 28.03.2019 звернувся до суду із клопотанням про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів та із заявою про зупинення провадження в справі до набрання законної сили вироком, ухваленим за результатами кримінального провадження № 0000051.

З огляду на наявні в матеріалах справи фактичні дані, враховуючи не надання сторонами доказів за результатами ознайомлення з матеріалами кримінального провадження суд вважає за необхідне повторно зобов`язати позивача та відповідача прибути до ГУ ДФС у Запорізькій області з метою ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000051.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити заяву позивача від 27.03.2019 та зобов`язати ГУ ДФС у Запорізькій області надати можливість представникам Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" та Державного підприємства "ЗАВОД 410 ЦА" ознайомитися з матеріалами кримінального провадження № 0000051 в частині документів, які стосуються правовідносин ТОВ "Промелектроніка" та ДП "Завод 410ЦА".

Крім того, належним чином завірені копії договору купівлі-продажу № УЗ-2016-478/2 від 23.09.2016, специфікацій до нього, додаткових угод та накладних повинні знаходитися на підприємстві відповідача, а тому клопотання позивача про витребування доказів у ДП "ЗАВОД 410ЦА" від 03.12.2018 було задоволено.

Підготовче судове засідання відкладено на 19.04.2019, про що вказано у відповідній ухвалі суду.

15.04.2019 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшло повідомлення про неможливість надати витребувані судом докази, оскільки на даний час віднайти копії документів на підприємстві не вдалося.

18.04.2019 позивачем, на виконання вимог суду було долучено документи, які мають значення для вирішення спору, а також подано клопотання про витребування доказів у відповідача та ГУ ДФС у Запорізькій області.

Судом було надано оцінку доводам та доказам сторін, розглянуто клопотання позивача про витребування доказів та задоволено його частково.

З огляду на те, що у судовому засіданні 19.04.2019 здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що представники позивача та представник відповідача в даному судовому засіданні зазначили, що повідомлені про наслідки закриття підготовчого провадження, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 10.05.2019.

02.05.2019 через загальний відділ діловодства суду позивачем подано заяву про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 49 000, 00 грн.

06.05.2019 позивач звернувся до суду із клопотанням відповідно до якого просить суд не приймати до розгляду докази, які не подані у встановлений законом або судом строк.

У той же час, від позивача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, заявлених відповідачем до 500, 00 грн у разі відмови у задоволенні позову чи у разі часткового задоволення позовних вимог.

10.05.2019 відповідачем подані письмові заперечення на клопотання позивача від 02.05.2019. Крім того, відповідачем надано заяву щодо поданих позивачем 19.04.2019 документів із запереченнями проти задоволення позову.

Також, відповідач у клопотанні від 10.05.2019 просить суд здійснити розподіл судових витрат, відмовити позивачу у задоволенні клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу та стягнути з позивача на користь відповідача 100 000, 00 грн витрат на послуги адвоката.

Позивач, користуючись своїми правами, передбаченими процесуальним законодавством, звернувся до суду з клопотанням про застосування заходів процесуального примусу до відповідача та накладення штрафу в розмірі 19 210, 00 грн.

Безпосередньо в судовому засіданні 10.05.2019 представник позивача наполягав на задоволенні заявленого позову та підтримав подані ним заяви та клопотання.

Представник відповідача проти позову заперечував та надав усні пояснення з урахуванням власних клопотань та заяв позивача.

Судом надано оцінку доводам та доказам сторін, розглянуто заяви про розподіл судових витрат та клопотання позивача про вжиття до відповідача заходів процесуального примусу.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно пункту 1 частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частина 1 ст. 124 ГПК України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Водночас за приписами ч. 2 ст. 124 ГПК України, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Отже, за приписами ГПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат сторона має подати до суду разом з першою заявою по суті спору, якими відповідно до приписів ч. 2 ст. 161 ГПК України є позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Частини 1 та 2 ст. 126 ГПК України встановлює, що:

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;

- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З урахуванням наявних у матеріалах справи фактичних даних, суд дійшов висновку, що розрахунок понесених відповідачем витрат на правничу допомогу є обґрунтованим, а розмір вказаних витрат співмірним.

У той же час, позивачем не доведено неспівмірність витрат, а тому клопотання ТОВ "Промелектроніка" від 02.05.2019 не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат буде здійснено судом за результатами розгляду справи відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Стосовно доводів позивача про зловживання відповідачем своїми процесуальними правами суд вважає за необхідне вказати наступне.

Положеннями ст. 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Однак, відповідач на виконання ст. 81 Господарського процесуального кодексу України повідомляв суд про неможливість надати витребувані докази та вказував обставини, які позбавляють відповідача виконати вимоги суду.

Таким чином, вважати такі дії відповідача зловживанням процесуальними правами немає підстав, а отже, суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про застосування до ДП "Завод 410 ЦА" заходів процесуального примусу в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Суд також враховує положення частини 1 статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" 04.11.1950 року про право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.09.2016 між Державним підприємством "Завод 410 ЦА" (далі також - покупець, Завод) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (далі також - продавець, Товариство) укладено договір купівлі-продажу № УЗ-2016-478/2, відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити покупцю радіоелектронне обладнання, далі товари, а покупець - прийняти і оплатити.

З урахуванням змін, внесених сторонами договору відповідно до додаткових угод №№ 1-3, Номенклатурний перелік, асортимент, кількість товарів та ціна, які поставляються за цим договором, передбачені у Специфікаціях, що є невід`ємними частинами договору. За взаємною згодою сторін у Специфікаціях також може бути передбачено умови оплати та поставки окремих партій товару.

Відповідно до п. 3.1., загальна ціна договору визначається Специфікаціями та становить 1 452 974, 61 грн, в ому числі ПДВ - 242 162, 44 грн.

Сторони у п. 4.1. (з урахуванням змін та доповнень) погодили, що розрахунки проводяться наступним шляхом:

- покупець направляє продавцю (факсимільним зв`язком або електронною поштою) заявку на поставку партії товару в рамках Специфікацій;

- продавець передає покупцю рахунок для оплати замовлення продукції;

- покупець згідно рахунку в рамках Специфікацій проводить платіж в розмірі 100% на протязі 10-ти банківських днів після проходження вхідного контролю ВТК на ДП "Завод 410ЦА".

Строк поставки партії товару згідно Специфікації - до 30 календарних днів з моменту отримання заявки (п. 5.1. договору).

Згідно з п.п. 5.5., 5.6. продавець здійснює поставку кожної партії товару з додаванням необхідної документації на товар (податкова накладна, видаткова накладна, паспорт (сертифікат) якості виробника на товар). Право власності на товар, а також ризики випадкової втрати або пошкодження товару переходять від продавця до покупця в момент передачі товару на склад покупця з підписанням відповідних супровідних документів.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2016 (п. 10.1. договору).

Спір у справі виник у зв`язку з тим, як вказує позивач, що відповідачем не здійснено розрахунки за поставлений товар у повному обсязі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги ТОВ "Промелектроніка" підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення договору купівлі-продажу № УЗ-2016-478/2 між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Укладений між сторонами по справі договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

На виконання умов договору, як зазначає позивач, здійснив на користь позивача поставку товару, а відповідач розрахувався за поставлений товар в наступному розмірі:

- за видатковою накладною №РН-003675 від 29 жовтня 2016 року було поставлено товар - Б1-П2-МК И.82.068.002 блок 1 шт., Б1-П4-МК И84.225.001 блок 1 шт., П-33 субблок изд 6201 1 шт. на загальну суму 113639,12 грн. Оплата проведена Відповідачем в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №3923, копія якого додається;

- за видатковою накладною №РН-003445 від 13 жовтня 2016 року було поставлено товар - 15.205.76 для виробу МЭ - 1866 1 шт. на суму 19113,73 грн. Оплата проведена Відповідачем в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №851, копія якого додається;

- за видатковою накладною №РН-003585 від 24 жовтня 2016 року було поставлено товар -ЯМ4.883.023 модуль 1 шт. на суму 13271,26 грн. Оплата проведена Відповідачем в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №862, копія якого додається;

- за видатковою накладною №РН-004433 від 30 грудня 2016 року було поставлено товар - 1055 модуль 2 шт. та 1053 модуль 2 шт. . на загальну суму 42768,00 грн. Оплата проведена Відповідачем в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №935, копія якого додається;

- за видатковою накладною №РН-003125 від 11 жовтня 2016 року було поставлено товар - 530-СБ (ДУС-970) датчик 2 шт. та 531-СБ (ДУС-970) демпфер 1 шт. на загальну суму 70887,92 грн. Оплата проведена Відповідачем в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №3532, копія якого додається;

- за видатковою накладною №РН-004323 від 19 грудня 2016 року було поставлено товар - КМ-15И маска 1 шт. на загальну суму 8316,00 грн. Оплата проведена Відповідачем в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №861, копія якого додається.

Також, як вбачається із доводів позивача, було здійснено ряд поставок товару, за які відповідачем не було здійснено оплату:

- за видатковою накладною №РН-004167 від 08.12.2016 року було поставлено товар - БМП серія2 блок №, № у кількості 2 шт. на суму 28512,00 грн. з ПДВ. Позивачем було виставлено відповідачу рахунок - фактуру №СФ-0003464 від 08.12.2016 року. Вказаний товар був доставлений перевізником покупцю, що підтверджується експрес-накладною TOB «Нова пошта» №4389. Податкова накладна №72 від 08.12.2016 р., зареєстрована в ЄРПН за №;

- за видатковою накладною №РН-003862 від 11.11.2016 року було поставлено товар - МЭ - 1866Т запчастини №410300К у кількості 1 комплект на суму 19780,20 грн. з ПДВ. Позивачем було виставлено відповідачу рахунок - фактуру №СФ-0003218 від 11.11.2016 року. Вказаний товар був доставлений перевізником покупцю, що підтверджується експрес-накладною TOB «Нова пошта» №4032. Податкова накладна №89 від 11.11.2016 року, зареєстрована в ЄРПН №;

- за видатковою накладною №РН-003864 від 11.11.2016 року було поставлено товар - 441.02 субблок изд. 6201 №СК1102 у кількості 1шт. на суму 68285,04 грн. з ПДВ. Позивачем було виставлено відповідачу рахунок - фактуру №СФ- 0003220 від 11.11.2016 року. Вказаний товар був доставлений перевізником покупцю, що підтверджується експрес-накладною TOB «Нова пошта» №4032. Податкова накладна №90 від 11.11.2016 року, зареєстрована в ЄРПН з №;

- за видатковою накладною №РН-003806 від 07.11.2016 року було поставлено товар МВ-25 Г датчик у кількості 1шт. на суму 13068,00 грн. з ПДВ. Позивачем було виставлено відповідачу рахунок - фактуру №СФ-0003154 від 07.11.2016 року. Вказаний товар був доставлений перевізником покупцю, що підтверджується експрес-накладною TOB «Нова пошта» №9950. Податкова накладна №39 від 07.11.2016 р., зареєстрована в ЄРПН за №;

- за видатковою накладною №РН-003805 від 07.11.2016 року було поставлено товар - контур А (АРК - 11) у кількості 1 шт.; контур Б (АРК - 11) у кількості 1 шт., контур В (АРК - 11) у кількості 1 шт. на загальну суму 15606,40 грн. з ПДВ. Позивачем було виставлено відповідачу рахунок - фактуру №СФ- 0003153 від 07.11.2016 року. Вказаний товар був доставлений перевізником покупцю, що підтверджується експрес-накладною TOB «Нова пошта» №9950. Податкова накладна №38 від 07.11.2016 р., зареєстрована в ЄРПН за №;

- за видатковою накладною №РН-003698 від 31.10.2016 року було поставлено товар - И85.416.000 модуль у кількості 1 шт. та ЯМ4.833.009 плата у кількості 1 шт. на загальну суму 51798,53 грн. з ПДВ. Позивачем було виставлено відповідачу рахунок - фактуру №СФ-0003089 від 31.10.2016 року. Вказаний товар був доставлений перевізником покупцю, що підтверджується експрес - накладною TOB «Нова пошта» №2031. Податкова накладна №227 від 31.10.2016р., зареєстрована в ЄРПН за №;

- за видатковою накладною №РН-003777 від 04.11.2016 року було поставлено товар - СО-4А сигналізатор у кількості 2 шт. на загальну суму 45991,20грн. з ПДВ. Позивачем було виставлено відповідачу рахунок - фактуру №СФ- 0002571 від 31.08.2016 року. Вказаний товар був доставлений перевізником покупцю, що підтверджується експрес-накладною TOB «Нова пошта» №6684. Податкова накладна №249 від 04.11.2016 р;

- за видатковою накладною №РН-003124 від 23.09.2016 року було поставлено товар - П-3-8 (АРК - 11) контур 1 шт., С-3-8 (АРК - 11) контур 1 шт., И82.062.195 контур 1 шт., И82.062.197 контур 1 шт., И82.062.209 контур 1 шт., И82.062.210 контур 1 шт., 372А-СБ механізм узгодження 1 шт., Т-64-4С 3гр термопара 4 шт., МВ-25Г датчик 1 шт., 6С2.036.002-2 усилитель 1 шт., 6С2.036.003-2 усилитель 1 шт., на загальну суму 144393,04 грн. з ПДВ. Позивачем було виставлено відповідачу рахунок - фактуру №СФ-0002805 від 23.09.2016 року. Вказаний товар був доставлений перевізником покупцю, що підтверджується експрес-накладною TOB «Нова пошта» №1508. Податкова накладна №279 від 23.09.2016 року, зареєстрована в ЄРПН №;

- за видатковою накладною №РН-003137 від 10.10.2016 року було поставлено товар - контур А (АРК - 11) у кількості 1 шт.; контур Б (АРК - 11) у кількості 1 шт., контур В (АРК - 11) у кількості 1 шт. , БМ-1 (АРК 11) контур у кількості 1 шт., ЯМ4.833.009 плата 1 шт.. 1052-сб. усилитель ламповий 1 шт.. , ППД-1 приймальник повного тиску 1 шт. на загальну суму 81164,16 грн. з ПДВ. Позивачем було виставлено відповідачу рахунок - фактуру №СФ-0002841 від 26.09.2016 року. Вказаний товар був доставлений перевізником покупцю, що підтверджується експрес-накладною TOB «Нова пошта» №4985. Податкова накладна №39 від 10.10.2016 р., зареєстрована в ЄРПН за № ;

- за видатковою накладною №РН-003444 від 13.10.2016 року було поставлено товар ИТЭ -2 виріб у кількості 1 шт. на суму 11060,28 грн. з ПДВ. Позивачем було виставлено відповідачу рахунок - фактуру №СФ-0002964 від 13.10.2016 року. Вказаний товар був доставлений перевізником покупцю, що підтверджується експрес-накладною TOB «Нова пошта» №1818. Податкова накладна №118 від 13.10.2016 р., зареєстрована в ЄРПН за № ;

- за видатковою накладною №РН-003276 від 05.10.2016 року було поставлено товар - И85.416.000 модуль 1 шт., 9Г8.634.112 колпачок 2 шт., КИ-13К компас 1 шт.. на загальну суму 68853,60 грн. з ПДВ. Позивачем було виставлено відповідачу рахунок - фактуру №СФ-0002911 від 05.10.2016 року. Вказаний товар був доставлений перевізником покупцю, що підтверджується експрес - накладною TOB «Нова пошта» №0516. Податкова накладна №38 від 05.10.2016 року, зареєстрована в ЄДПН за №. За видатковою накладною №РН-003548 від 20.10.2016 року було поставлено товар - М-245Б запчастина на суму 5821,80 грн. з ПДВ. Позивачем було виставлено відповідачу рахунок - фактуру №СФ-0003005 від 20.10.2016 року. Вказаний товар був доставлений перевізником покупцю, що підтверджується експрес-накладною TOB «Нова пошта» №3668. Податкова накладна №167 від 20.10.2016 р., зареєстрована в ЄРПН за № ;

- за видатковою накладною №РН-003673 від 29.10.2016 року було поставлено товар ИТЭ-2 изделие у кількості 1 шт. на суму 11059,20 грн. з ПДВ. Позивачем було виставлено відповідачу рахунок-фактуру №СФ-0003062 від 29.10.2016 року. Вказаний товар був доставлений перевізником покупцю, що підтверджується експрес-накладною TOB «Нова пошта» №0426. Податкова накладна №249 від 29.10.2016 р., зареєстрована в ЄРПН №;

- за видатковою накладною №РН-003674 від 29.10.2016 року було поставлено товар Т-64-4С 3гр термопара у кількості 8 шт. на суму 38374,18 грн. з ПДВ. Позивачем було виставлено відповідачу рахунок-фактуру №СФ-0003063 від 29.10.2016 року. Вказаний товар був доставлений перевізником покупцю, що підтверджується експрес-накладною TOB «Нова пошта» №0426. Податкова накладна №245 від 29.10.2016 р., зареєстрована в ЄРПН №;

- за видатковою накладною №РН-003699 від 31.10.2016 року було поставлено товар И86.672.487 контур у кількості 1 шт. та ЯМ4.833.006 плата у кількості 1 шт. на загальну суму 30898,97 грн. з ПДВ. Позивачем було виставлено відповідачу рахунок-фактуру №СФ-0003090 від 31.10.2016 року. Вказаний товар був доставлений перевізником покупцю, що підтверджується експрес-накладною TOB «Нова пошта» №2031. Податкова накладна №228 від 31.10.2016 року , зареєстрована в ЄРПН №;

- за видатковою накладною №РН-003697 від 31.10.2016 року було поставлено товар И82.062.195 контур у кількості 2 шт. , И82.062.197 контур 1 шт., И82.062.209 контур 1шт., И82.062.210 контур 1 шт., И82.062.201 контур 1 шт., И82.062.202 контур 1 шт., И82.062.206 контур 1 шт. на загальну суму 57481,86 грн. з ПДВ. Позивачем було виставлено відповідачу рахунок-фактуру №ЄФ-0003070 від 31.10.2016 року. Вказаний товар був доставлений перевізником покупцю, що підтверджується експрес-накладною TOB «Нова пошта» №2031. Податкова накладна № 226 від 31.10.2016 р., зареєстрована в ЄРПН №;

- за видатковою накладною №РН-003696 від 31.10.2016 року було поставлено товар БМ1-1 (АРК 11) контур 1 шт. на загальну суму 5968,40 грн. з ПДВ. Позивачем було виставлено відповідачу рахунок-фактуру №ЄФ-0003069 від 31.10.2016 року. Вказаний товар був доставлений перевізником покупцю, що підтверджується експрес-накладною TOB «Нова пошта» №2031. Податкова накладна №225 від 31.10.2016 року , зареєстрована в ЄРПН №.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

В силу ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідач проти заявленого позову заперечував у повному обсязі посилаючись, зокрема, на такі обставини:

- надані позивачем копії договору, специфікацій та додаткових угод до нього викликають сумніви, оскільки копія договору не підписана відповідачем, станом на 29.11.2018 у позивача були відсутні оригінали вказаних документів;

- відповідач не має у своєму розпорядженні видаткових накладних, копії яких додані позивачем до позовної заяви, оскільки усі видаткові накладні та рахунки-фактури, що стосуються відносин позивача із відповідачем за період з 01.11.2015 по 30.09.2017 були вилучені у відповідача слідчим відділом ГУС Б України у м. Києві та Київській області, що підтверджується описом речей та документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 05.10.2017;

- надані позивачем копії видаткових накладних викликають сумніви, оскільки вони не підписані відповідачем;

- відповідач повністю заперечує факт поставки товарів за накладними, які на думку позивача залишилися неоплаченими;

- розрахунок позивача упущеної вигоди є безпідставним та необґрунтованим.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем поставлено на користь відповідача товар, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних.

З метою усунення розбіжностей у доводах та доказах сторін, судом неодноразово вчинялися дії з метою витребування належним чином завірених копій договору, додаткових угод та специфікацій до нього.

Так, 18.04.2019, на виконання вимог ухвали суду від 29.03.2019 позивачем долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії договору купівлі-продажу № УЗ-2016-478/2 від 23.09.2016, Специфікації № 1 до договору № УЗ-2016-478/2 від 23.09.2016; Специфікації № 2 від 01.11.2016 до договору № УЗ-2016-478/2 від 23.09.2016; Специфікації № 3 від 01.11.2016 до договору № УЗ-2016-478/2 від 23.09.2016; Специфікації № 4 до договору № УЗ-2016-478/2 від 23.09.2016; Специфікації № 5 договору № УЗ-2016-478/2 від 23.09.2016; додаткової угоди № 1 до договору № УЗ-2016-478/2 від 23.09.2016; додаткової угоди № 2 до договору № УЗ-2016-478/2 від 23.09.2016; додаткової угоди № 3 до договору № УЗ-2016-478/2 від 23.09.2016; видаткової накладної № РН-003777, видаткової накладної № РН-003124; видаткової накладної № РН-003276; видаткової накладної № РН-003697; видаткової накладної № РН-003698 та не завірену копія видаткової накладної №РН-003137 від 26.09.2016 р.

Таким чином доводи відповідача щодо наявності сумнівів за копіями документів, які надані позивачем суд не приймає до уваги, оскільки у справі наявні належним чином завірені копії договору, специфікацій, додаткових угод та накладних, підписаних сторонами.

Крім того, що стосується не підписаних відповідачем видаткових накладних, у матеріалах справи наявні докази направлення їх на адресу відповідача, однак доказів надання відповідачем заперечень стосовно поставленого товару або інших причин відмови від підписання видаткових накладних матеріали справи не містять.

Згідно ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію і підтверджує її здійснення.

Видаткова накладна є первинним документом, який використовується для обліку руху товарно-матеріальних цінностей і розрахунків по них. Накладна не є бланком строгої звітності і може бути надрукована на комп`ютері із застосуванням власної нумерації. При цьому форма цього бланка має бути виконана з дотриманням вимог відповідних нормативно-правових актів з обов`язковою вказівкою усіх реквізитів. Проте типова форма такої накладної ніякими нормативно-правовими актами не затверджена.

Згідно п.2.4. Наказу міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року N 88 "Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку" первинні документи (на паперових носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документу (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції і її виміри (у натуральному і вартісному вираженні), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл і здійснення господарської операції і складання первинного документу.

Також, поставлений товар за видатковими накладними, які були направлені позивачем відповідачу і не підписані відповідачем, був відображений в податковому обліку позивача. Копії податкових накладних та квитанції про реєстрацію вказаних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних додані позивачем до матеріалів справи.

Отже, з огляду на наявні в матеріалах справи фактичні дані, суд дійшов висновку, що поставка позивачем товару на суму 698 116, 86 грн відбулася, а відповідачем, у свою чергу, доказів оплати поставленого товару на вказану суму не надано, доводи та розрахунки позивача не спростовано.

Позовні вимоги ТОВ "Промелектроніка" в частині стягнення з ДП "Завод 410ЦА" суми основного боргу в розмірі 698 116, 86 грн підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивачем заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 42 714, 13 грн та інфляційні втрати в розмірі 180 073, 17 грн за загальний період з 01.09.2016 по 15.11.2018 по кожній неоплаченій вчасно накладній.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 2 статті 9 названого Кодексу законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання. Відповідні особливості щодо наслідків порушення грошових зобов`язань у зазначеній сфері визначено статтями 229-232, 234, 343 Господарського кодексу України та нормами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

З урахуванням приписів ст. 549, ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

За результатами здійсненої за допомогою системи "ЛІГА" перевірки нарахування заявлених позивачем до стягнення 3% відсотків річних, судом встановлено, що розрахунок стягуваних сум було проведено позивачем вірно.

У той же час, за результатами проведеного розрахунку заявлених до стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню вимоги на суму 13 813, 57 грн.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ "Промелектроніка" про стягнення з ДП "Завод 410 ЦА" 3% річних в розмірі 42 714, 13 грн та інфляційних втрат в розмірі 13 813, 57 грн підлягають задоволенню.

Стосовно заявленої до стягнення упущеної вигоди в розмірі 198 996, 87 грн суд вважає за необхідне звернути увагу на такі обставини.

Обґрунтовуючи вказані вимоги позивач зазначає, що ТОВ "Промелектроніка" очікувало після отримання грошових котів від відповідача за поставлений товар розмістити їх на депозитному рахунку з метою отримання прибутку у вигляді відсотків. Позивач під час розрахунку упущеної вигоди наводить ставки відсотків у розмірі 16% та 17,5% річних.

Відповідно до приписів статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані.

Аналогічні положення викладені у ст. ст. 224, 225 ГК України.

Застосовуючи дані статті необхідно встановити усі чотири елементи складу цивільного правопорушення:

1) протиправна поведінка;

2) шкода;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою;

4) вина.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі використання зазначених приміщень.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

При вирішенні питання щодо неодержаного прибутку (доходу) слід мати на увазі таке. Як у промислових підприємств, так і у торговельних, постачальницько-збутових, збутових підприємств (організацій) є умовно-постійні та умовно-змінні витрати. Наслідками невиконання або неналежного виконання боржником зобов`язання, наприклад, неповерненням продукції, є, зокрема, зменшення обсягу виробництва чи реалізації продукції (робіт, послуг), внаслідок чого кредитор не одержав прибуток (доход) і, крім того, у нього збільшуються умовно-постійні витрати в собівартості його продукції, а у торговельних підприємствах зростають фактичні витрати обігу. Такі умовно-постійні витрати не підлягають виключенню з суми стягуваних господарським судом збитків.

Згідно загальної практики про визначення розміру збитків заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги:

А) вид (склад) збитків;

Б) наслідки порушення договірних зобов`язань.

До складу виду збитків відноситься неодержаний прибуток, до якого відносяться усі прибутки у результаті зменшення обсягу виробництва або реалізації продукції тощо, і які були б одержані, якби зобов`язання було б виконано контрагентом.

Чинне законодавство не містить та не встановлює розрахункового порядку визначення розміру прямих та непрямих збитків у вигляді неодержаних доходів (прибутку), а саме упущеної вигоди, заподіяних порушеннями господарських договорів, так як не відноситься до підстав цивільно-правової відповідальності. Доцільно дотримуватися того, що неодержаний прибуток при зменшенні обсягу чи виробництва реалізації продукції (робіт, послуг) визначається як різниця між ціною і повною плановою собівартістю одиниці продукції (робіт, послуг), помножена на кількість не зробленої чи не реалізованої або неповернутого своєчасно майна, продукції( робіт ,послуг) з вини контрагента.

Віднесення тих чи інших витрат до умовно-постійних, а також визначення суми умовно-постійних витрат у собівартості одиниці продукції здійснюються відповідно до діючого в галузі положеннями по плануванню, обліку і калькулюванню собівартості продукції (робіт, послуг).

При цьому, для застосування такого виду господарської санкції (правового наслідку порушення зобов`язання) як стягнення збитків необхідна наявність всіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: - протиправної поведінки; - збитків; - причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника і збитками; - вини.

Розрахунки позивача є теоретичними, побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо б відповідач не здійснював протиправні дії.

Так, у здійсненому позивачем розрахунку упущеної вигоди він посилається на три договори з комерційними банками, копії яких ним додані до позовної заяви, саме:

- додаткову угоду № 2 від 14.10.2016 до договору приєднання № 552074 від 16.06.2016 з ПАТ КБ «Приватбанк»;

- додаткову угоду № 7 від 30.09.2018 до договору приєднання від 24.09.2016 з ПАТ КБ «Приватбанк»;

- генеральний договір банківського вкладу № 7516W54 від 15.11.2016 з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України».

Як стверджує у позовній заяві позивач, у п. 2.2 Угоди № 2 процентна ставка за користування депозитом встановлена у розмірі 20 % річних. Це твердження не відповідає дійсності, оскільки у п. 2.2 Угоди № 2 чітко вказано, що ставка за користування депозитом встановлена у розмірі 19,5 % річних.

Також позивач вказує, що у п. 2.2 Угоди № 7 процентна ставка за користування депозитом встановлена у розмірі 14 % річних. Це твердження не відповідає дійсності, оскільки у п. 2.2 Угоди № 7 чітко вказано, що ставка за користування депозитом встановлена у розмірі 7 % річних.

Відповідно до доводів позивача, Генеральний договір встановлює процентні ставки за користування депозитом у розмірах 16 % та 17,5 % річних. Це твердження не відповідає дійсності, оскільки вказаний Генеральний договір взагалі не встановлює процентної ставки за користування депозитом.

У позовній заяві позивач стверджує, що розрахунок упущеної вигоди ним здійснено виходячи з найменшої процентної ставки за наведеними ним договорами банківського вкладу, яка становить 14 % річних. Це твердження не відповідає дійсності, оскільки найменша процентна ставка за наведеними Позивачем договорами банківського вкладу складає не 14, а всього-лише 7 % річних (Угода № 7).

Таким чином, з огляду на наведені вище обставини позовні вимоги про стягнення упущеної вигоди в розмірі 198 996, 87 грн не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

На підтвердження понесених витрат на професійно правничу допомогу позивач долучив до матеріалів справи наступні фактичні дані:

- копію рахунку-фактури № СФ-0000058 від 19.04.2019;

- копію розрахунку гонорару (Додаток до Акту приймання-передачі № 55 від 19.04.2019)

- копію Акту приймання-передачі № 55 від 09.04.2019;

- копію платіжного доручення № 6240 від 24.04.2019;

- копію договору-доручення про надання правової допомоги від 22.05.2017.

Відповідач же, у свою чергу, на обґрунтування понесених витрат надає наступні докази:

- копію договору № 2-19-юр від 30.01.2019 про надання юридичних послуг;

- копію Акту № ОУ-0000007 здачі-прийняття робіт (надання послуг);

- копію рахунку-фактури № СФ-0000006 від 31.01.2019;

- платіжне доручення № 646 від 19.02.2019.

Оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про належне обґрунтування сторонами понесених ними витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 43, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, 246 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "ЗАВОД 410 ЦА" (03151, м. Київ, пр.-т Повітрофлотський, 94; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 4А, а/с 5012; ) суму основного боргу в розмірі 698 116, 86 грн, 3% річних в розмірі 42 714, 13 грн, інфляційні втрати в розмірі 13 813, 57 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 293, 11 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 11 319, 66 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 4А, а/с 5012; ) на користь Державного підприємства "ЗАВОД 410 ЦА" (03151, м. Київ, пр.-т Повітрофлотський, 94; ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17 769, 14 грн.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено та підписано 15.05.2019 року.

Суддя Ю.О.Підченко