ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
РІШЕННЯ

13.05.2019 м. Ужгород Справа № 907/113/19

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши позовну заяву публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Закарпатгаз", м. Ужгород до товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГА ПТИЦЯ", с. Стрий Львівської області про стягнення 28138,84грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача про стягнення суми 28138,84грн., у тому числі суму 26763,22грн. заборгованості по оплаті за надані послуги згідно договору розподілу природного газу №42DPZK6421-18 від 08.11.2018, суму 1269,80грн. пені за несвоєчасний розрахунок та 105,82грн. три відсотки річних, посилаючись на порушення відповідачем вимог ст.ст. 19, 42 Конституції України, ст.ст.525-527, 530, 610, 625, 611 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 5, 173-175, 193 Господарського кодексу України щодо неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків щодо своєчасності оплати наданих послуг.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач всупереч взятих на себе зобов`язань за договором, у встановлений строк не здійснив у повному обсязі оплату вартості послуги розподілу спожитого у листопаді 2018 року- січні 2019 року природного газу, внаслідок чого в нього виникла та рахується заборгованість перед ТОВ «Закарпатгаз Збут», яка станом на момент звернення до суду з даним позовом складає суму 26763,22грн., що також підтверджується узгодженим сторонами та скріпленим печатками та підписами останніх Актом звіряння взаємних розрахунків від 21.01.2019.

За наведених обставин, позивачем здійснено нарахування пені та трьох відсотків річних за невиконання відповідачем зобов`язання в період з 11.12.2018 до 01.03.2019, з огляду на що, просить стягнути з відповідача на його користь суму 1269,80грн. пені за несвоєчасний розрахунок та 105,82грн. трьох відсотків річних.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 12.03.2019 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, визначити відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Вказана ухвала суду від 12.03.2019 була надіслана відповідачу 13.03.2019 рекомендованим листом на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

Суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві, суд

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2018 року між ПАТ « 3акарпатгаз» (далі - «Позивач») та ТОВ «МЕГА ПТИЦЯ» (споживач) укладено Договір розподілу природного газу, шляхом підписання споживачем заяви-приєднання №42DPZK6421-18 до умов Договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

Відповідно до п.2.1. Договору Позивач взяв на себе обов`язок надати Відповідачу послуги з розподілу природного газу, а Відповідач зобов`язався прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені Договором.

Пунктом 6.3 Договору визначено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (п. 6.4 Договору).

У відповідності до п. 6.6. Договору, надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

З матеріалів справи встановлено, що в період з листопада 2018 року по 18 січень 2019 року Оператор ГРМ розподілив, а Споживач прийняв 31,35 тис.куб.м. природного газу за адресою об`єкта (точки комерційного обліку) : Ужгородський район. с. Концово, вул. Миру, 162. Вартість послуги з розподілу зазначених обсягів природного газу складає 26 763,22 грн., що підтверджуються двосторонніми актами наданих послуг з розподілу природного газу № № 3К00034492 від 30 листопада 2018 року, №3КП00000175 від 31 грудня 2018 року та № ЗКЯ89000412 від 21 січня 2019 року.

Однак, в порушення умов Договору, Відповідач не виконав своє зобов`язання щодо оплати вартості послуги з розподілу природного газу, внаслідок чого в нього виникла та рахується заборгованість перед ПАТ «Закарпатгаз», яка складає 26763,22грн. вказана заборгованість визнана відповідачем укладеним сторонами 21.01.2019 Актом звіряння взаємних розрахунків (в матеріалах справи).

З огляду на прострочення проведення розрахунку, позивачем здійснено нарахування та заявлено вимогу про стягнення пені 1269,80грн. за період з 11.12.2018 до 01.03.2019 та 105,82грн. трьох відсотків річних.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Положеннями ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріали справи містять докази належного виконання позивачем своїх зобов`язань за договором у спірний період, а саме: двосторонні акти наданих послуг з розподілу природного газу №№ 3К00034492 від 30 листопада 2018 року, №3КП00000175 від 31 грудня 2018 року та № ЗКЯ89000412 від 21 січня 2019 року, натомість відповідач свого обов`язку оплатити отримані послуги не виконав, внаслідок чого у нього виник борг на заявлену до стягнення суму - 26763,22грн. Вказана сума боргу визнана ним у наявному в матеріалах справи Акті звіряння розрахунків станом на 21.01.2019 року.

Поряд з цим, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов та не спростував твердження позивача про неналежність виконання ним своїх зобов`язань з вчасної оплати послуг з розподілу природного газу, у зв`язку з чим суд, керуючись приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку, що покупець належним чином своїх грошових зобов`язань не виконав, вартість отриманих послуг не сплатив, тому вимога позивача про стягнення суми боргу в примусовому порядку підлягає до задоволення.

Оскільки судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті грошових коштів у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до 8.2. Договору у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим договором.

Суд, здійснивши перевірку заявленої до стягнення пені з урахуванням визначених позивачем періодів, а також встановлених судом дат, з яких відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов`язання, приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення пені у розмірі 1269,80 грн. за прострочення виконання відповідачем зобов`язання за спірним Договором є правомірною.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку заявлених до стягнення позивачем суми 3% річних з урахуванням визначених позивачем періодів нарахування встановив, що такий є правильний, а тому вимога позивача про стягнення 3% річних у розмірі 105,82 грн. за прострочення виконання відповідачем зобов`язання за спірним Договором підлягає задоволенню в повному обсязі.

Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

При зверненні з позовом позивачем подано орієнтовний розрахунок судових витрат, який складався в витрат на оплату судового збору в розмірі 1921 грн. та витрат на професійну правничу допомогу на суму 2814 грн. Поряд з цим, вимога про відшкодування судових витрат заявлена ним лише в частині судового збору. Саме тому, а також з огляду на відсутність будь-яких доказів, якими би підтверджувався вказаний розмір витрат на професійну правничу допомогу (як от Договору про надання правничої допомоги, детальний опис робіт, виконаних адвокатом тощо), який сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, суд не розподіляє судові витрати в цій частині.

Керуючись п. 13 ст. 8, ст. ст. 129, 232, 236-241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА ПТИЦЯ» (82400, Львівська обл., м. Стрий, вул. Шевченка, 56/3, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газифікації та газопостачанню «Закарпатгаз» (код 88015, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Погорєлова, 2. ) суму 28138,84 грн. (Двадцять вісім тисяч сто тридцять вісім гривень 84 коп.), в т. ч. 26 763,22 грн. заборгованості за розподіл природного газу; 1269,80 грн. - пені за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором за період з 11.12.2018 до 01.03.2019 р. та суму 105,82 грн. - трьох відсотків річних, а також суму 1921 грн. (Одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ на виконання рішення в порядку вимог п. 4 ст. 327 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17.05.2019

Суддя О.Ф. Ремецькі