ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2019 р. Справа №914/843/17

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Дубник О.П.

Желік М.Б.

Секретар судового засідання: Лагутін В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Львівської міської ради б/н і дати

на рішення Господарського суду Львівської області від 20.02.2019 (повне рішення складено 04.03.2019, м. Львів, головуючий суддя Бортник О.Ю., судді Стороженко О.Ф., Мазовіта А.Б.)

у справі № 914/843/17

за позовом: Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача-1: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Надія НЛ", м. Львів

до відповідача-2: Головного територіального управління юстиції у Львівській області, м. Львів

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів

про скасування наказу від 13.10.2016 № 20 в частині п. 2, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування з чужого незаконного володіння нежитлового приміщення підвалу під інд. III, IV, V, XV, XVI загальною площею 77,4 кв.м по АДРЕСА_1 та передачу його Львівській міській раді

за участю представників:

від позивача - Шевченко М.І. - довіреність № 2901-вих-1014 від 08.10.2018;

від відповідача-1 - Дзічковський І . Є. - керівник ;

від відповідача-2 - Гриневич О.В. - довіреність б/н від 02.01.2019;

від третьої особи на стороні позивача - Яворська О .І. - довіреність № 4-2302-177 від 21.01.2019

ВСТАНОВИВ:

Львівська міська рада звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідача-1-Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Надія НЛ", до відповідача-2- Головного територіального управління юстиції у Львівській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача- Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів про скасування п. 2 наказу начальника Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 13.10.2016 № 20 «Про затвердження рішення комісії щодо задоволення скарги ОСББ «Надія-НЛ», скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування з чужого незаконного володіння нежитлового приміщення підвалу під інд. III, IV, V, XV, XVI загальною площею 77,4 кв.м по АДРЕСА_1 та передачу його Львівській міській раді.

В обґрунтування позовних вимог, позивач покликається на те, що будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності територіальній громаді міста Львова, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.12.2008, виданим як дублікат на реєстраційне посвідчення від 04.05.1988 , та Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Позивач стверджує, що відповідно до акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 02.09.2008 спірні нежитлові приміщення (підвальні приміщення загальною площею 78,2 кв.м) залишилися у комунальній власності, оскільки такі не були передані відповідачу-1. Зазначене також встановлено і в рішенні Франківського районного суду м. Львова від 13.09.2011 у справі № 2-156/11 за позовом ОСББ «Надія-НЛ» до ОСОБА_4 , до Управління комунальної власності Львівської міської ради, до Львівської міської ради про визнання приміщень допоміжними та усунення перешкод у користуванні підвальними приміщеннями (залишеним без змін судом апеляційної інстанції). Посилається на те, що судами при розгляді справи № 2-156/11 встановлено, що спірні приміщення загальною площею 78,2 кв.м не відносяться до допоміжних і не є нежитловими.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 20.02.2019 у даній справі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що на момент завершення приватизації усіх житлових квартир у житловому будинку АДРЕСА_1 спірні нежитлові приміщення підвалу цього будинку перебували у комунальній власності.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 20.02.2019 у справі № 914/843/17, з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не враховано наступне:

- висновок експерта № 1583 судової будівельно-технічної експертизи від 28.09.2018 є неповним, взаємосуперечливим та неясним, оскільки у висновку експерт висловив сумнів з приводу того, що отвори (люки) для чищення є діючими, чи можливо влаштованими нещодавно напередодні експертизи на місці входу печей в димовий канал. Проте, суд першої інстанції відмовив позивачу в задоволенні клопотання про виклик експерта в судове засіданні та про призначення додаткової експертизи;

- право власності Львівської міської ради на будинок АДРЕСА_1 , починаючи з 1987 є чинним;

- рішенням Франківського районного суду міста Львова під час розгляду справи № 2-156/11 встановлено, що нежитлові приміщення III, IV (16,7 кв.м), V (1,1 кв.м), VI (6,0 кв.м), XV (19,9 кв.м), XVI (5,0 кв.м), XVII (10,4 кв.м) залишились в комунальній власності, не відносяться до допоміжних, а є нежитловими, і у спірних приміщеннях тривалий час розміщувалися квартири №№ 7, 9, чим підтверджується те, що спірні приміщення не можуть належати до допоміжних;

- акт приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс від 02.09.2008 підтверджує приналежність спірних приміщень до нежитлових приміщень, що належать на праві комунальної власності Львівській міській раді;

- Головне управління юстиції у Львівській області провело державну реєстрацію права власності ОСББ «Надія-НЛ» на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 за відсутності документів, які підтверджують набуття права власності на нерухоме майно та які передбачені ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»;

- державна реєстрація за ОСББ «Надія-НЛ» права власності на спірні приміщення проведена з порушенням ч. 1 ст. 355 ЦК України, оскільки спільне майно перебуває завжди у власності двох і більше осіб, а відповідач-2 провів державну реєстрацію права спільної власності за однією особою, що суперечить положенням ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач-2 покликається на те, що правомірність дій Головного територіального управління у Львівській області щодо державної реєстрації спірних приміщень на підставі наказу № 20 від 13.10.2016, виданого за наслідками розгляду скарги ОСББ «Надія-НЛ», встановлено постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28.03.2017 у справі № 876/5338/17.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-1 зазначає, що Львівська міська рада не надала доказів належності їй спірних приміщень на праві комунальної власності, відсутності у спірних приміщеннях загально-будинкових інженерних мереж, наявності в них окремих від під`їзду будинку, входів-виходів ззовні, що підтверджувало б їх ізольованість від житлової частини будинку. Також, відповідач-1 вказує, що позивач та третя особа участі своїх уповноважених представників в огляді об`єктів дослідження, який відбувся 30.07.2018, не забезпечили.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу відповідач-1 вказує на те, що Франківським районним судом міста Львова розглядається справа № 465/70/16 про визнання незаконним рішення щодо реєстрації багатоквартирного житлового будинку та скасування витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно та технічних паспортів на підвальні приміщення будинку.

У судовому засіданні представники учасників судового процесу навели свої доводи та міркування з приводу поданої апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення присутніх представників учасників судового процесу, суд встановив наступне.

04 липня 2008 року загальними зборами співвласників квартир багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , створено об`єднання співвласників багатоквартирного житлового будинку «Надія-НЛ», статут якого зареєстровано 18.07.2008 з часу реєстрації та набуто статус юридичної особи.

20 липня 2016 року рішенням загальних зборів № 3 співвласників житлових та нежитлових приміщень ОСББ «Надія-НЛ» оформлене протоколом, прийнято рішення щодо оформлення права спільної сумісної власності співвласників будинку на нежитлові приміщення будинку АДРЕСА_1, що позначені на поверховому плані підвалу літ. ІІІ, ІV, V, XV, XVI, загальною площею 77,4 кв. м. (Т. І, а.с. 91-92).

Як підтверджується матеріалами справи, відповідно до акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 02.09.2008, підписаного між ОСББ «Надія-НЛ» та ЛКП «Затишне», відповідач-1 отримав на баланс житловий будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 690 кв.м, (житлова площа 524,6 кв.м., загальна площа допоміжних приміщень 358 кв.м., втому числі підвали 96,8 в.м.) із зазначенням в графі інші технічні приміщення - « 78,20 кв.м - комун. власн.» (Т. І, а.с. 25-26).

Рішенням державного реєстратора Управління державної реєстрації Львівської міської ради № 31401577 від 15.09.2016 відмовлено в державній реєстрації прав власності на нежитлові приміщення, що позначені на поверховому плані підвалу будинку АДРЕСА_1 під літ. III, IV, V, ХV, XVI у зв`язку з тим, що майно щодо якого подано заяву про державну реєстрацію права власності перебуває під обтяженням (арешт нерухомого майна).

Наказом начальника Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 13.10.2016 № 20 «Про затвердження рішення комісії щодо задоволення скарги ОСББ «Надія-НЛ» (представник Дзічковський І.Є. ):

- скасовано рішення державного реєстратора управління державної реєстрації Львівської міської ради Пелещишин Н.Р., індексний номер 31401577 від 15.09.2016, про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (п. 1);

- здійснено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень по заяві про державну реєстрацію об`єкта нерухомого майна поданої ОСББ «Надія-НЛ» (п. 2) (Т. І, а.с. 35).

Державний реєстратор прав на нерухоме майно Ілечко Т.І., керуючись рішенням комісії Головного територіального управління юстиції у Львівській області з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого наказом від 13.10.2016 № 20, провів державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення підвалу інд. III, IV, V, ХV, XVI, що розташований: АДРЕСА_1, за суб`єктом: ОСББ «Надія-НЛ», форма власності: приватна, спільна сумісна (Т. І, а.с. 36).

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 31886141 від 17.10.2016 право приватної спільної сумісної власності на нежитлові приміщення підвалу інд. III, IV, V, ХV, XVI, загальною площею 77,4 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСББ «Надія-НЛ» (Т. І, а.с. 22-23).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.12.2008, будинок АДРЕСА_1 належить на праві комунальної власності територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради на підставі рішення Франківського (Радянського) райвиконкому м. Львова № 271 від 26.05.1987. Даний витяг виданий як дублікат на реєстраційне посвідчення від 04.05.1988 (Т. І, а.с. 24). Реєстрація права власності на будинок АДРЕСА_1 за Львівською міською радою є чинна та в судовому порядку не скасована.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 06.11.2017 на клопотання Львівської міської ради у справі № 914/843/17 призначено судову експертизу, за результатами проведення якої 28.09.2018 складено висновок експерта № 1483.

Згідно з висновком № 1483 судової будівельно-технічної експертизи від 28.09.2018 приміщення підвалу під № ІІІ, IV, V, XV, XVI (загальною площею 77,4 кв. м., згідно даних технічного паспорта), що знаходяться у житловому будинку АДРЕСА_1 , можна класифікувати як допоміжні приміщення даного будинку, так, як вони призначені для побутового обслуговування та забезпечують його нормальну експлуатацію, а відтак є приміщеннями спільного користування мешканців даного житлового будинку.

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 13.09.2011 у справі № 2-156/11 (залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10.07.2013) за позовом ОСББ «Надія-НЛ» до ОСОБА_4 , Управління комунальної власності Львівської міської ради, Львівської міської ради про визнання приміщень допоміжними та усунення перешкод у користуванні підвальними приміщеннями, відмовлено в позові. (Т. І, а.с. 27-34). Суд в обґрунтування рішення про відмову в позові зазначив, що відповідно до акту приймання-передачі від 02.09.2008, підвальні приміщення площею 78,2 кв.м. не увійшли до складу майна, яке прийнято ОСББ «Надія-НЛ», яке в свою чергу не зверталося до Львівської міської ради про передачу спірних приміщень на баланс чи у власність, та не надало суду доказів того, що спірні приміщення є допоміжними (Т. І, а.с. 27-28).

Суд першої інстанції, розглянувши позовні вимоги дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Проте, судова колегія з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне:

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі по тексту - Закон № 1952-IV) речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації;

6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником;

8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав (частина перша статті 18 Закону).

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам (частина четверта статті 18 Закону).

Частиною третьою статті 10 Закону № 1952-IV передбачено, що державний реєстратор:

- встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом, відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав, відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах, наявність обтяжень прав на нерухоме майно та наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

- перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

- під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

- під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Із системного аналізу законодавчо закріпленої компетенції державного реєстратора убачається, що одним із його обов`язків є встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. І для перевірки цієї інформації з метою недопущення одночасного існування подвійної державної реєстрації прав державний реєстратор не лише вправі, а й повинен, зокрема, запитувати від відповідних органів інформацію, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, вимагати у разі потреби подання додаткових документів тощо.

Такий обов`язок узгоджується із закріпленими частиною першою статті 3 Закону № 1952-IV засадами державної реєстрації прав, зокрема гарантуванням державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження (пункт 1).

Як вбачається з матеріалів справи, право комунальної власності на будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за територіальною громадою міста Львова в особі Львівської міської ради на підставі рішення Франківського (Радянського) райвиконкому м. Львова № 271 від 26.05.1987. Дана реєстрація на момент розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції є чинною.

Так, на підставі наказу Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 13.10.2016 № 20 «Про затвердження рішення комісії щодо задоволення скарги ОСББ «Надія-НЛ» рішенням державного реєстратора було проведено державну реєстрацію права спільної сумісної власності на нежитлові приміщення підвалу за ОСББ «Надія-НЛ», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

За таких обставин, судова колегія зазначає, що наявність суперечності між заявленим ОСББ «Надія-НЛ» правом щодо частини будинку площею 77,4 кв.м (нежитлові приміщення), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та вже зареєстрованим правом Львівської міської ради на увесь будинок, що знаходиться за зазначеною адресою, у розумінні п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для відмови в державній реєстрації прав.

Однак через неналежне виконання державним реєстратором його обов`язків під час розгляду заяви ОСББ «Надія-НЛ» про державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , та прийняття відповідного рішення факт існування реєстрації права комунальної власності Львівської міської ради на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , залишився поза увагою відповідача-2, що призвело до подвійної державної реєстрації права.

Одночасне існування державної реєстрації кількох прав власності на один об`єкт нерухомого майна суперечить засадам офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно, є порушенням чинного законодавства та інтересів позивача, за яким право власності на будинок зареєстровано первинно та не припинялося.

Дана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного суду від 12.06.2018 у справі № 823/378/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

При цьому, судова колегія зазначає, що для державної реєстрації права спільної сумісної власності на нежитлові приміщення за ОСББ «Надія-НЛ» , останнім разом з заявою державному реєстратору було надано лише рішення загальних зборів ОСББ «Надія-НЛ», оформлене протоколом № 3 від 20.07.2016, щодо реєстрації за ОСББ права власності на нежитлові підвальні приміщення загальною площею 77,4 кв.м. Доказів протилежного відповідачами суду апеляційної інстанції не надано та представниками в судовому засіданні не спростовано.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» майно об`єднання утворюється з: майна, переданого йому співвласниками у власність; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом. Майно, придбане об`єднанням за рахунок внесків та платежів співвласників, є їхньою спільною власністю.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна.

Тобто, в різних випадках одне і те ж приміщення може відноситися до житлового фонду і мати статус допоміжного або бути самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, у зв`язку з чим в результаті приватизації квартир їх мешканцями право останніх на такі приміщення не виникає.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції критично оцінює висновок судового експерта, в резолютивній частині якого зазначено, що приміщення підвалу під індексами ІІІ, IV, V, VI, XV, XVI, XVII, лише можна класифікувати як допоміжні приміщення.

При цьому, враховуючи норми ч. 1 ст. 5 Закону № 1952-IV, допоміжне приміщення не є нерухомим майном, щодо якого може проводиться державна реєстрація прав.

Крім того, судова колегія зазначає, що залишаючи без змін рішення Франківського районного суду міста Львова у справі № 2-156/11 (яке набрало законної сили), суд апеляційної інстанції зазначив, що, що спірні приміщення в будинку АДРЕСА_1 під індексами ІІІ, IV, V, VI, XV, XVI, XVII загальною площею 78,2 кв.м мають статус нежитлових приміщень, відповідно не є допоміжними, та перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Львова в особі Львівської міської ради, яка будучи власником цього житлового будинку передала його на баланс ОСББ «Надія-НЛ» на підстав акту від 02.09.2008.

Також, судова колегія зазначає, що акт приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 02.09.2008, підписаний між ЛКП «Затишне» та ОСББ «Надія-НЛ» без зауважень, за яким відповідач-1 прийняв на баланс, зокрема, 358 кв.м допоміжних приміщень (82,7 кв.м, 10,5 кв.м, 168 кв.м, 96,8 ), що складають сходові клітки, вестибюлі, горища, підвали. Зауважень щодо зазначення в двосторонньому акті примітки про те, що приміщення площею 78,20 кв. залишаються в комунальній власності , цей акт не містить.

Стосовно покликань відповідачів на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28.03.2017 у справі № 876/5338/17, в якій переглядався наказ Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 13.10.2016 № 20 «Про затвердження рішення комісії щодо задоволення скарги ОСББ «Надія-НЛ», судова колегія зазначає наступне.

Переглядаючи в судовому порядку наказ Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 13.10.2016 № 20, суд досліджував питання правомірності відмови державного реєстратора Пелещишин Н.Р. у державній реєстрації прав власників нежитлових приміщень (підвалу під інд. III, IV, V, XV, XVI) у зв`язку з тим, що майно щодо якого подано заяву про державну реєстрацію права власності перебуває під обтяженням (арешт нерухомого майна) на підставі інформації взятої з Державного реєстру прав на нерухоме майно. В адміністративній справі № 876/5338/17 суд встановив, що станом на момент відмови в державній реєстрації 15.09.2016 нежитлове приміщення під інд. III, IV, V, XV, XVI під обтяженням не перебувало. Тобто, судом при розгляді справи № 876/5338/17 не надавалася правова оцінка щодо правомірності державної реєстрації права спільної сумісної власності на спірні приміщення за ОСББ «Надія-НЛ».

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку що позовні вимоги про скасування п. 2 наказу начальника Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 13.10.2016 № 20 «Про затвердження рішення комісії щодо задоволення скарги ОСББ «Надія-НЛ» (представник Дзічковський І.Є. ) та рішення державного реєстратора Ілечка Т.І. № 31886141 від 17.10.2016 про державну реєстрацію права власності ОСББ «Надія-НЛ» на нежитлове приміщення загальною площею 77,4 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з приписами статей 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом права власності, визначеного у статті 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (пункт 1 статті 321 вказаного Кодексу).

Позитивний аспект права власності означає можливість реалізації прав на річ (майно) без участі всіх інших осіб, а негативний - усунення всіх інших осіб від речі і захист її від всіх цих осіб.

За приписами статті 388 Цивільного кодексу України власник може витребувати майно від добросовісного набувача у разі коли: воно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Власник також має право витребувати майно від добросовісного набувача в усіх випадках, коли він набув його безвідплатно.

Таким чином статтею 388 ЦК України передбачено можливість витребування майна власником від добросовісного набувача, такі випадки обмежені та можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він його передав, поза їх волею.

За змістом статей 317, 318 ЦК України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (частина 1 статті 387 ЦК України).

Віндикацією є передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна або особи, яка має речове право на майно (титульний володілець), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу правомочностей.

Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України, пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (абзац третій частини другої статті 331 ЦК України).

Враховуючи те, що позивач є власником будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.12.2008, а ОСББ «Надія-НЛ» без правових підстав користується нежитловими приміщеннями загальною площею 77,4 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , відтак, позовні вимоги про витребування з чужого незаконного володіння відповідача-1 нежитлових приміщень загальною площею 77,4 кв. м, за цією ж адресою на користь позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача порівно.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Львівської міської ради, м. Львів задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 20.02.2019 у справі № 914/843/17 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, позов задовольнити, скасувати пункт 2 наказу начальника Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 13.10.2016 № 20 «Про затвердження рішення комісії щодо задоволення скарги ОСББ «Надія-НЛ», скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 31886141 від 17.10.2016, витребувати з чужого незаконного володіння нежитлове приміщення підвалу під інд. III, IV, V, XV, XVI загальною площею 77,4 кв.м по АДРЕСА_1 та передати Львівській міській раді.

4. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія НЛ» ( 79013, м. Львів, вул. Нечуя-Левицького, 19, ) на користь Львівської міської ради (79006, м. Львів, пл. Ринок, 1, ) 6 202,50 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції.

5. Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Львівській області (79000, м. Львів, пл. Шашкевича, 1, ) на користь Львівської міської ради (79006, м. Львів, пл. Ринок, 1, ) 6 202,50 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції.

6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24.05.2019.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Дубник О.П.

суддя Желік М.Б.