ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2019 р. Справа№ 910/19352/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

за участю представника згідно з протоколом судового засідання від 13.05.2019

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Желань»

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 (повне рішення складено 22.02.2019)

у справі № 910/19352/17 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Відішенко Олександра Володимировича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Желань»

про стягнення 194 876,85 грн

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог та рух справи

Фізична особа-підприємець Відішенко Олександр Володимирович (далі - ФОП Відішенко О.В.) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Желань» (далі - ТОВ «Желань») про стягнення заборгованості в розмірі 194 876, 85 грн.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови договору щодо надання адвокатських та юридичних послуг у частині сплати вартості наданих позивачем у період з вересня 2014 по лютий 2015 юридичних (адвокатських) послуг, у зв`язку з чим у позові просить суд стягнути вартість послуг, інфляційні нарахування та 3 % річних.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 позовні вимоги ФОП Відішенка О.В. до ТОВ «Желань» про стягнення заборгованості у сумі 194 876, 85 грн задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Желань» на користь ФОП Відішенка О.В. основний борг у сумі 106 874, 45 грн, інфляційні втрати у сумі 79 136, 82 грн, 3 % річних у сумі 8 848, 00 грн, судовий збір у сумі 2 922, 89 грн.

Рішення обґрунтовано тим, що акти здачі-приймання наданих послуг за період з вересня 2014 по лютий 2015 на загальну суму 106 874, 45 грн були підписані відповідачем без зауважень (підписані обома сторонами та скріплені печатками) та будь-яких заперечень щодо їх обсягу та вартості, із підтвердженням цих заперечень доказами, відповідач не заявляв. Згідно з актом № 6 від 03.03.2015 замовник (ТОВ «Желань») у повному обсязі визнає отримані ним юридичні (адвокатські) послуги на загальну суму 106 874, 45 грн на підставі наступних актів: № 1 за вересень 2014, № 2 за жовтень 2014, № 3 за листопад 2014, № 4 за грудень 2014, № 5 за січень 2015, № 6 за лютий 2015 від ФОП Відішенка О . В .

Також, у зв`язку тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача інфляційної складової боргу у сумі та 3 % річних з урахуванням здійсненого судом перерахунку за заявлені позивачем періоди.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду

У березні 2019 року ТОВ «Желань» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Желань» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2019. Справу призначено до розгляду на 13.05.2019.

В судове засідання 13.05.2019 з`явився представник позивача. Також у судове засідання з`явився ОСОБА_5 , який був керівником відповідача. Водночас, станом на момент розгляду справи згідно з інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником відповідача є інша особа. Скаржник про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином у порядку, передбаченому ст. 120, 242 ГПК України, що підтверджується повідомленням про поштове вручення 15.04.2019.

У судовому засіданні представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги та просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів, зміст заперечень на відзив

ТОВ «Желань» в апеляційній скарзі не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Скаржник зазначає, що позивач звернувся з позовними вимогами на суму 194 876, 85 грн, а суд задовольнив їх частково на суму 197 782, 16 грн, тобто самовільно збільшив на суму на 2 905,31 грн (197 782, 16 - 194 876,85), чим порушив ч. 1 ст. 14 ГПК України.

Також скаржник зазначає, що у судовому засіданні 17.01.2019 був відсутній, з невідомих причин, представник відповідача адвокат - Тютюнник Г.В. Відповідач вказав головуючому на факт відсутності адвоката і попросив перенести засідання, але суддя розпочав розгляд справи по суті, чим лишив відповідача права на правничу допомогу.

Крім того, скаржник зазначає, що вказані в договорі банківські реквізити відповідачу були надані тільки 09.09.2014, тобто до укладення договору надання адвокатських послу. А саме товариство (відповідач) взагалі було зареєстроване лише 18.06.2014, тобто після укладення договору.

Скаржник також зазначає, послуги з юридичного супроводу діяльності ТОВ «Желань», зокрема щодо оформлення технічної документації, пов`язаної з веденням відповідачем будівництва за адресою: вул. Трублаїні, 18 , 20, 20а, м. Київ, надавалися ОСОБА_6 , що підтверджується його заявою, як свідка.

02.05.2019 до суду апеляційної інстанції від скаржника надійшла відповідь на відзив, в якій сторона повторно підтримала заявлені вимоги та заперечила проти доводів викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

26.04.2019 на адресу суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона заперечила проти вимог апеляційної скарги та просила відмовити в її задоволенні з огляду на таке.

Позивач зазначає, що суд першої інстанції самовільно не збільшував суму позивних вимог, а навпаки зменшив вимоги позивача щодо нарахованих ним 3 % річних з суми 8 865,58 грн до суми 8 848, 00 грн та розподілив судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2 922, 89 грн, поклавши їх на відповідача.

Щодо позбавлення права захисту адвокатом, позивач зазначає, що за ініціативою відповідача, неодноразово відкладалися та переносилися судові засідання, і відповідач неодноразово був присутній на засіданнях суду разом з адвокатом та мав достатньо часу для подання всіх доказів, які вважав необхідними для розгляду справи.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як правильно з`ясовано судом першої інстанції, 22.08.2014 між ФОП Відішенком О.В. (виконавець) та ТОВ «Желань» (замовник) був укладений договір про надання адвокатських та юридичних послуг № 4162/22082014 (далі - договір), відповідно до якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання щодо участі у підготовці та укладенні договірних, переддоговірних та післядоговірних документів, що укладаються замовником із третіми особами, надає консультації та допомогу щодо організації контролю за виконанням цих договорів, слідкує за застосуванням передбачених законом та договором санкцій по відношенню до контрагентів, що не виконують договірних зобов`язань, наданих замовником; представляє інтереси замовника в державних органах, судах, перед третіми особами; надає консультації, висновки, довідки з правових питань, що виникають у діяльності замовника; інформує замовника, а при необхідності (на його додаткове замовлення) надає йому в електронному вигляді нормативні акти та відповідні нормативні добірки щодо правових питань, які виникають у господарській діяльності замовника (п. 2.2.2., 2.2.6., 2.2.8. та 2.2.10 договору), а також надає інші види послуг на підставі додаткової домовленості із замовником, що обов`язково відмічається сторонами в акті здачі-приймання наданих адвокатських та юридичних послуг (п. 1.1., 2.1 договору).

Пунктом 3.1.2 договору сторони погодили, що замовник зобов`язується своєчасно й у повному обсязі оплачувати усі надані послуги виконавця.

За послуги виконавця, зазначені у п. 2.2.2., 2.2.5., 2.2.8. та 2.2.10 договору замовник щомісячно перераховує плату у розмірі 11 800, 00 грн. Оплата здійснюється в безготівковому порядку, платіжним дорученням, на розрахунковий рахунок виконавця. (п. 4.1 договору).

Також п. 4.2 договору сторони узгодили розмір та порядок нарахування додаткової оплати, зокрема, проведення її за кожний календарний місяць дії договору, про зазначається сторонами у відповідному акті.

Перелік фактично наданих послуг та їх остаточна загальна вартість за один календарний місяць погоджується/підписується сторонами у відповідному акті. Акт готується виконавцем у строк 2-х робочих днів наступного місяця за місяцем, у якому були фактично надані послуги, у 3-х екземплярах і передається замовнику на погодження/підписання. Замовник фіксує дату отримання акту, один екземпляр без кінцевого погодження/підписання передає виконавцю, після чого він зобов`язаний у термін 3-х робочих днів погодити/підписати відповідний акт, оплатити зазначену вартість наданих послуг та передати один екземпляр акту виконавцю. Несвоєчасне підписання/непідписання/відмова від підписання замовником акту не є підставою для затримки оплати за надані послуги у розмірі, зазначеному у п. 4.1, 4.2 договору (п 4.4 - 4.7 договору).

Договір укладений на строк шість календарних місяців, набирає чинності з 01.09.2014 та діє без обмежень, до повного виконання сторонами взятих на себе обов`язків, з подальшою його пролонгацією (п. 6.1, 6.2).

Суд першої інстанції встановив, що позивач на виконання умов договору у період з вересня 2014 по лютий 2015 надав відповідачу юридичні (адвокатські) послуги, які полягали у правовому аналізі документів ТОВ «Желань», наданні консультацій, правових висновків, тощо (у тому числі і щодо оформлення земельних ділянок по вул. Трублаїні, 18, 20, 20а у місті Києві), що підтверджується наявними у справі наступними актами здачі - приймання наданих адвокатських та юридичних послуг: № 1 за вересень 2014 на суму 12 965, 10 грн, № 2 за жовтень 2014 на суму 16 685, 35 грн, № 3 за листопад 2014 на суму 22 497, 03 грн, № 4 за грудень 2014 на суму 13 262, 47 грн, № 5 за січень 2015 на суму 16 959, 80 грн, № 6 за лютий 2015 на суму 24 504, 70 грн, що підписані обома сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що акти здачі-приймання наданих послуг за період з вересня 2014 по лютий 2015 на загальну суму 106 874, 45 грн були підписані відповідачем без зауважень (підписані обома сторонами та скріплені печатками) та будь-яких заперечень щодо їх обсягу та вартості, із підтвердженням цих заперечень доказами, відповідач не заявляв.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви , з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, застосовані ним положення законодавства та межі апеляційного перегляду рішення суду

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі склалися договірні правовідносини з надання адвокатських та інших юридичних послуг. Спір стосується неналежного розрахунку за надані послуги.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, згідно з п. 4.1 договору сторони погодили, що за послуги виконавця, зазначені у п. 2.2.2., 2.2.5., 2.2.8. та 2.2.10 договору, замовник щомісячно перераховує відповідну плату у розмірі 11 800, 00 грн. Проте, остаточна їх вартість та перелік фактично наданих послуг за один календарний місяць (у тому числі і додаткових послуг) погоджується/підписується сторонами у відповідному акті, який готується виконавцем (ФОП Відішенко О.В .) та передається замовнику (ТОВ «Желань») для погодження, та підписання (п. 4.4 - 4.7).

При цьому, положеннями п. 4.8 договору замовнику надається право не погоджуватись із наданим виконавцем обсягом та вартістю послуг, та не підписувати відповідний акт здачі-приймання послуг, а у 5-ти денний строк з дня отримання акту надати виконавцю свої нормативно обґрунтовані заперечення із відповідними письмовими доказами. У разі відсутності заперечень замовника, останній зобов`язаний повністю оплатити надані послуги за вартістю, вказаною у відповідному акті.

Надання послуг підтверджується наступними актами здачі-приймання наданих адвокатських та юридичних послуг: № 1 за вересень 2014 на суму 12 965, 10 грн, № 2 за жовтень 2014 на суму 16 685, 35 грн, № 3 за листопад 2014 на суму 22 497, 03 грн, № 4 за грудень 2014 на суму 13 262, 47 грн, № 5 за січень 2015 на суму 16 959, 80 грн, № 6 за лютий 2015 на суму 24 504, 70 грн, підписані сторонами. Вказаний порядок було узгоджено сторонами в укладеному договорі.

Крім того, з акту № 6 від 03.03.2015 (п. 3, 4) вбачається, що замовник (ТОВ «Желань») у повному обсязі визнає отримані ним юридичні (адвокатські) послуги на загальну суму 106 874, 45 грн на підставі вищенаведених актів: № 1 за вересень 2014, № 2 за жовтень 2014, № 3 за листопад 2014, № 4 за грудень 2014, № 5 за січень 2015, № 6 за лютий 2015 від ФОП Відішенка О.В .

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів (п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995).

Враховуючи наведені норми права та умови укладеного сторонами договору, правомірним є висновок суду першої інстанції про те, що документами, які підтверджують фактичне отримання послуг, можуть бути, зокрема, акт приймання-передачі послуг або інший документ, що підтверджує фактичне надання послуг, який повинен мати всі обов`язкові реквізити первинних документів, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявні в матеріалах справи акти є належними доказами, оскільки вони є первинними бухгалтерськими документами.

Враховуючи наведене, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що посилання відповідача про те, що акти за період з вересня 2014 по лютий 2015 на суму 106 874, 45 грн він підписав помилково та, не вдаючись у їх суть, є безпідставними, оскільки належних доказів на підтвердження таких обставин у розумінні ст. 74, 76, 77, 86, 269 ГПК України відповідач не надав.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання скаржника, як на підставу відмови у позові, на заяву свідка - ОСОБА_6 , згідно з якою свідок вказує, що саме ним надавались відповідачу послуги з юридичного супроводу діяльності ТОВ «Желань», зокрема щодо оформлення технічної документації, пов`язаної з веденням відповідачем будівництва за адресою: вул. Трублаїні 19, 20, 20а, м . Київ з огляду на те, що вказані обставини не спростовують висновків суду першої інстанції та доводів позивача. Юридичні (адвокатські) послуги можуть надаватися декількома особами. Доказів надання таких послуг виключно свідком скаржник не надав.

До того ж, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 є зацікавленою особою по відношенню до відповідача, оскільки він був попереднім власником земельної ділянки за адресою: вул. Трублаїні, 20а, м. Київ (підтверджується копіями свідоцтва про право власності на вказану земельну ділянку від 04.06.2014 та витягу з Державного земельного кадастру на цю земельну ділянку, наявними в матеріалах справи) та також надав юридичні послуги відповідачу.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд вважає правомірним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з наданням ФОП Відішенком О.В . юридичних послуг у період з вересня 2014 - лютий 2015 на суму 106 874, 45 грн на виконання укладеного сторонами договору, що підтверджується наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України).

Пунктом 4.6 договору сторони погодили, що замовник фіксує дату отримання акту, один екземпляр без кінцевого погодження/підписання передає виконавцю, після чого він зобов`язаний у термін 3-х робочих днів погодити/підписати відповідний акт, оплатити зазначену вартість наданих послуг та передати один екземпляр акту виконавцю.

Акт № 1 замовник отримав 01.10.2014, № 2 - 03.11.2014, № 3 - 02.12.2014, №4 - 08.01.2015, № 5 - 02.02.2015, № 6 - 03.03.2015.

За таких обставин, враховуючи відсутність доказів оплати наданих позивачем послуг за надані у вересні 2014 - лютому 2015 юридичні послуги, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги ФОП Відішенка О.В. про стягнення заборгованості у сумі 106 874, 45 грн за договором № 4162/22082014 від 22.08.2014.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлене прострочення виконання відповідачем його грошового зобов`язання, вимоги позивача про стягнення 3 % річних та інфляційної складової боргу є такими, що заявлені правомірно.

Суд апеляційної інстанції погоджується із здійсненим судом першої інстанції арифметичним перерахунком сум матеріальних втрат, у зв`язку з чим із відповідача правомірно стягнено інфляційних втрат у сумі 79 136, 82 грн та 3 % річних у сумі 8 848, 00 грн (у меншій сумі, ніж заявлено позивачем, у зв`язку із невірним розрахунком 3 % річних) за визначені позивачем періоди.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника щодо виходу суду першої інстанції за межі заявлених позовних вимог, оскільки, частково задовольняючи позовні вимоги, Господарський суд міста Києва навпаки зменшив розмір заявлених вимог у частині стягнення 3 % річних, у зв`язку з невірним арифметичним обрахунком.

Питання ж розподілу між сторонами судових витрат, зокрема судового збору, суд вирішує при ухваленні рішення (п. 5 ч. 1 ст. 237, ст. 129 ГПК України). Так, судом було здійснено розподіл судових витрат та стягнуто з відповідача на користь позивача 2 922, 89 грн судового збору. Тобто, сума судового збору, з урахуванням зменшення розміру 3 % річних, і є сумою, яка, на думку скаржника, є виходом за межі позовних вимог, а тому відповідні доводи скаржника відхиляються як безпідставні.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви відповідача щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за актом здачі-приймання послуг № 1 від 01.10.2014 на суму 12 965, 10 грн, з огляду на таке.

Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення ст. 267 Цивільного кодексу України та вирішити питання про наслідки такого спливу, тобто, або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі, вирішити спір з посиланням на зазначену норму Цивільного кодексу України.

Аналогічна позиція викладено в постанові Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/446/17.

Відповідно до ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

У зобов`язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов`язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов`язання мало бути виконане.

Строк оплати наданих послуг за актом № 1 від 01.10.2014 на суму 12 965, 10 грн, з урахуванням відкладальної умови, встановленої п. 4.6 договору (замовник зобов`язаний у термін 3-х робочих днів з дня отримання акту його оплатити), закінчився 06.10.2014 (оскільки акт № 1 замовник отримав 01.10.2014). Отже, перебіг строку позовної давності розпочався з 07.10.2014 та закінчився 07.10.2017, а позивач звернувся до суду з даним позовом - 02.11.2017.

За приписами ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

За змістом вказаної статті переривання перебігу строку позовної давності можливе лише у разі початку перебігу цього строку та виключно в його межах, а не до його початку чи після спливу позовної давності, оскільки при дослідженні обставин, пов`язаних з вчиненням зобов`язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.10.2018 у справі № 908/1125/17, від 04.10.2018 у справі № 911/2509/16 та від 27.06.2018 у справі № 914/2026/17.

З матеріалів справи вбачається, що підписуючи акт № 6 від 03.03.2015, відповідач визнав наявну у нього заборгованість у загальній сумі 106 874, 45 грн, у тому числі за актом № 1 від 01.10.2014, тобто у межах строку позовної давності.

Правила переривання перебігу позовної давності (ст. 264 Цивільного кодексу України) застосовуються господарським судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу.

За таких обставин, правомірним є висновок суду першої інстанції про те, що визнання заборгованості відповідачем за актом № 1 від 01.10.2014 відбулось шляхом підтвердження її наявності у акті № 6 від 03.03.2015 та 03.03.2015 відбулось переривання строку позовної давності за вимогою позивача з оплати послуг за актом № 1 від 01.10.2014. Отже, вірним є висновок суду про те, що у застосуванні наслідків спливу строку позовної давності по вказаному акту слід відмовити.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Отже, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ФОП Відішенко О.В. до ТОВ «Желань» про стягнення заборгованості за надані послуги, інфляції та 3 % є обґрунтованими та такими, що правильно частково задоволені.

Таким чином, керуючись ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Желань» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі № 910/19352/17 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі № 910/19352/17 - залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Желань».

4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 у справі № 910/19352/17, зупиненого ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2019.

5. Матеріали справи № 910/19352/17 повернути до суду першої інстанції.

Повний текст постанови складено - 27.05.2019

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді Є.Ю. Пономаренко

В.В. Сулім