ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/1221/18
Південно - західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Філінюка І.Г.

суддів Аленіна О.Ю., Лавриненко Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком»

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.03.2019

суддя - Алексєєва А.П.

Час і місце ухвалення: 11:47:40 год., м. Миколаїв

Дата складання повного тексту 22.03.2019

у справі № 915/1221/18

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком»

до відповідача Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради

про стягнення 95 828,87 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» звернулось до господарського суду Миколаївської області із позовом до Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради про стягнення 95828,87 грн. в якості відшкодування витрат за надані позивачем телекомунікаційні послуги пільговим категоріям абонентів у період з грудня 2015 року по березень 2017 року включно.

Позов обґрунтований тим, що позивач є оператором телекомунікацій та відповідно до вимог Цивільного та Господарського кодексів України, Закону України «Про телекомунікації», Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012, надає послуги зв`язку на підставі публічного договору, зокрема, споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати. Зазначені пільги встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу», Законом України «Про жертви нацистських переслідувань», Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус», Закон України «Про охорону дитинства». Відповідно до п.п. б п.4 ч.1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування вартості наданих послуг пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з Державного бюджету України (субвенцій) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач вказує, що на підставі вищезазначених Законів України у період з грудня 2015 року по березень 2017 року (включно) позивачем надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям абонентів на загальну суму 511480,70 грн., що підтверджується наданими позивачем розрахункам видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг (форма №2-пільга) та актами звіряння розрахунків за надані послуги (форма №3-пільга). Відповідач здійснив часткову оплату у сумі 415651,83 грн., а 95828,87 грн. (511480,70 - 415651,83) залишилися несплаченими.

Із посиланням на Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 року, а також на умови укладених договорів №49 від 09.01.2015 року (діяв протягом 2015 року) та №50 від 10.01.2017 року (діяв протягом 2016-2017 років), якими сторони погодили порядок відшкодування відповідачем витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям абонентів, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям абонентів у період з грудня 2015 року по березень 2017 року включно в сумі 95828,87 грн.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 12.03.2019 позов задоволено частково. Стягнуто з Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради на користь публічного акціонерного товариства «Укртелеком» грошові кошти в сумі 60276,66 грн. в якості відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям абонентів та судовий збір у сумі 1110,06 грн.

В решті позовних вимог щодо стягнення грошових коштів у сумі 35552,21 грн. - відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що умовами договору №49 від 09.01.2015 року (діяв протягом 2015 року) сторони передбачили, що відповідач здійснює оплату згідно наданих рахунків за умови надходження відповідного фінансування з Державного бюджету (п. 2.2). Враховуючи відсутність відповідного фінансування з Державного бюджету у грудні 2015 року, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення грошових коштів у сумі 35552,21 грн. в якості відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям абонентів у грудні 2015 року судом відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення 60276,66 грн. в якості відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям абонентів у період з січня 2016 року по березень 2017 року, суд зазначив, що умовами Договору №50 від 10.01.2017 (діяв протягом 2016-2017 років) не передбачена залежність відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям абонентів від наявності відповідного фінансування з Державного бюджету.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПАТ «Укртелеком» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.03.2019 по справі № 915/1221/18 в частині відмови у задоволенні позову у сумі 35552,21 грн. та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги, а саме стягнути з Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» борг у сумі 95828,87 грн., а також судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1762,00 грн. та за подання апеляційної скарги у сумі 2643,00 грн., а всього судового збору у сумі 4405,00 грн.

Узагальненні доводи апеляційної скарги.

ПАТ «Укртелеком» вважає, що твердження суду першої інстанції «відсутність відповідного фінансування з Державного бюджету у грудні 2015 року є підставою для відмови у задоволенні позові», - не відповідає нормам матеріального права.

Згідно п. 1.1. договору від 09.01.2015 №49: «Укртелеком здійснює телефонізацію квартир та індивідуальних домів і приймає оплату за користування телефоном (абоненська плата) пільгової категорії населення за рахунок фінансування з боку Управління».

Тобто, укладений договір між сторонами спору не безоплатний.

Позивач у грудні 2015 року фактично надав пільговим категоріям населення телекомунікаційні послуги на загальну суму 35552,21 грн., що підтверджується матеріалами судової справи. Відповідач це не заперечує.

Тобто, відповідач порушив діюче законодавство України, шляхом не сплати заборгованості за грудень 2015 року у сумі 35552,21 грн.. а суд у своєму рішенні звільнив відповідача від відповідальності, у зв`язку з відсутністю фінансування.

У статті 617 ЦК України та частини другої статті 218 ГК України, прямо вказано, що відсутність коштів у боржника не є підставою для звільнення від відповідальності.

ПАТ «Укртелеком» посилається також на правову позицію Європейського Суду з прав людини викладену в рішенні від 18.10.2005 у справі «Терем ЛТД», Чечеткін та Оліус проти України» (заява № 70297/01) та в рішенні від 08.11.2005 у справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00), якою суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Таким чином скаржник вважає, що відсутність відповідного фінансування з Державного бюджету, субвенцій, державної програми, бюджетних класифікацій, лімітів асигнувань, тощо, не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.04.2019 відкрито апеляційне провадження у справі № 915/1221/18 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.03.2019.

Визначено розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.03.2019 у справі № 915/1221/18 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Встановлено Управлінню соціального захисту населення Первомайської міської ради строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання даної ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, відзив має надійти до Південно-західного апеляційного господарського суду не пізніше десятого дня з дня вручення про відкриття апеляційного провадження у справі, з урахуванням строків поштового перебігу. 02.05.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу ПАТ «Укртелеком» без задоволення,а рішення Господарського суду Миколаївської області по справі № 915/1221/18 - без змін.

10.05.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ПАТ «Укртелеком» надійшла відповідь на відзив Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради.

Згідно з частини 13 статті 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, копію вищевказаної ухвали суду від 12.04.2019 учасники судового процесу отримали 19.04.2019.

Однак, до до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Відповідно до приписів статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Відповідно до вимог апеляційної скарги ПАТ «Укртелеком», колегія суддів переглядає рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.03.2019 лише в частині відмови у задоволенні позову у сумі заборгованості 35552,21 грн., яка виникла на підставі договору №49 від 09.01.2015 (діяв протягом 2015 року).

З матеріалів справи вбачається, що 09.01.2015 року між публічним акціонерним товариством «Укртелеком» (позивач) та Управлінням соціального захисту населення Первомайської міської ради (відповідач) укладено договір №49 (далі - Договір №49), відповідно до п. 1.1 якого позивач здійснює телефонізацію квартир та індивідуальних домів і приймає оплату за користування телефоном (абонентська плата) пільгової категорії населення за рахунок фінансування з боку відповідача.

Відповідно до п. 1.2 Договору №49 відповідач здійснює фінансування телефонізації квартир та індивідуальних домів і фінансування вартості користування телефоном (абонентська плата) в розмірі від затверджених тарифів вартості телефонізації та користування телефоном (абонентська плата) пільгової категорії населення, згідно з п.4 ст.89 глави 14 Бюджетного кодексу України і Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік».

Відповідно до п. 2.1 Договору №49 позивач щомісячно до 25 числа надає рахунки відповідачу за здійснену телефонізацію квартир та індивідуальних домів і користування телефоном (абонентська плата) пільгової категорії населення.

Відповідно до п. 2.2 Договору відповідач щомісячно, за умови надходження відповідного фінансування з Державного бюджету, здійснює оплату згідно наданих рахунків.

Відповідно до п. 6.1 Договору №49 договір набирає чинності з моменту підписання, але діє з 01.01.2015 по 31.12.2015.

10.01.2017 року між публічним акціонерним товариством «Укртелеком» (позивач) та Управлінням соціального захисту населення Первомайської міської ради (відповідач) укладено договір №50, відповідно до п. 1.1 якого позивач надає телекомунікаційні послуги (встановлення телефону, абонентна плата за користування телефоном) громадянам м. Первомайська, за місцем їх постійного проживання згідно реєстрації, які мають право на пільги відповідно до чинного законодавства України (том 1 а.с. 13-14).

Відповідно до п. 1.2 Договору №50 відповідач фінансує протягом поточного року витрати позивача по наданню телекомунікаційних послуг на пільгових умовах громадянам Первомайського району.

Відповідно до п. 2.2 Договору №50 сума відшкодування вартості встановлення на пільгових умовах квартирних телефонів та надання пільги на абонентську плату за користування телефоном окремих категорій громадян на 2017 рік орієнтовно становить 372768,00 грн., але сума відшкодування може змінюватись шляхом укладання додаткових угод.

Відповідно до п. 3.1.2 Договору №50 позивач зобов`язаний надавати відповідачу щомісячно:

- до 25-го числа місяця, наступного за звітним періодом, акти звірки розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою № 3 - пільга "Акти звірки розрахунків за надані послуги, на які надаються пільги", затверджені наказом Мінпраці України від 28.03.2003 року № 83, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 117 від 29.01.2003 року та поіменні списки громадян на встановлення квартирних телефонів у минулому місяці;

- до 25-го числа місяця, наступного за звітним періодом, розрахунки у паперовому та електронному вигляді щодо вартості телекомунікаційних послуг громадянам, які мають право на пільги по абонентній платі за користування місцевим телефонним зв`язком та встановлення квартирних телефонів, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою № 2 - пільга «Розрахунок видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг», затвердженою наказом Мінпраці України від 04.10.2007 року № 535 «Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг « 2-пільга» та Інструкції про порядок її заповнення» відповідно до постанови КМУ № 117 від 29.01.2003.

Відповідно до п. 3.2.1 Договору №50 відповідач зобов`язаний перераховувати позивачу компенсацію за надані телекомунікаційні послуги (встановлення телефону, абонентна плата за користування телефоном) громадянам, які користуються пільгами згідно чинному законодавству України.

Відповідно до п. 3.2.2 Договору №50 відповідач зобов`язаний щомісячно до 25-го числа, що настає після розрахункового періоду, разом з позивачем складати акти звірки розрахунків за надані телекомунікаційні послуги громадянам, які користуються пільгами згідно чинному законодавству України.

У період з грудня 2015 року по березень 2017 року (включно) позивачем надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям абонентів на загальну суму 511480,70 грн., що підтверджується наданими позивачем розрахункам видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг (форма №2-пільга) та актами звіряння розрахунків за надані послуги (форма №3-пільга).

Відповідач частково сплатив заборгованість у сумі 415651,83 грн., залишок заборгованості в сумі 95828,87 грн. (511480,70 - 415651,83) залишився несплаченим.

Позивач протягом січня 2016 року - квітня 2017 року щомісячно направляв до відповідача звіти у формі листів, з розрахунковими документами, в тому числі разом з розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг (форма №2-пільга) та актами звіряння (форма №3-пільга).

Відповідач розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг приймав тільки до відома, а акти звіряння позивачу не повертав.

Сума заборгованості відповідачем не сплачена, відповіді від відповідача не надходило.

У зв`язку з неповною сплатою заборгованості відповідачем, позивач повторно направив відповідачу щомісячні звіти у формі листів за період з грудня 2015 року по липень 2016 року, розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг (форма №2-пільга) за той же період та акти звіряння форми 3-пільга за період з грудня 2015 року по 01.04.2017 року.

Повторна відправка була оформлена супровідним листом від 23.10.2018 №48і200/17-322.

Оскільки заборгованість в сумі 95828,87 грн. за період з грудня 2015 року по березень 2017 року включно відповідачем не сплачена, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягненні суми заборгованості за договором №49 від 09.01.2015, місцевий господарський суд зазначив, що пунктом 2.2. договором сторони передбачили, порядок розрахунків, за яким відповідач здійснює оплату згідно наданих рахунків за умови надходження відповідного фінансування з Державного бюджету, враховуючи відсутність відповідного фінансування з Державного бюджету у грудні 2015 року, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення грошових коштів у сумі 35552,21 грн. в якості відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям абонентів у грудні 2015 року судом відмовлено.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Предметом спору в даній справі є стягнення суми відшкодування наданих послуг за пільгове користування послугами зв`язку громадянами, що мають пільги.

За змістом пунктів 1, 6 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту тощо визначаються виключно законами України.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

За змістом статті 19 цього Закону виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону України «Про телекомунікації» та пункту 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Соціальні пільги на отримання телекомунікаційних послуг для ряду категорій громадян встановлено такими Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», «Про охорону дитинства».

Норми цих законів, зокрема, спрямовані на реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовному обов`язку оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати вартість таких пільг.

За змістом статей 89, 102 Бюджетного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, зокрема щодо надання пільг з послуг зв`язку (передбачений на час виникнення спірних правовідносин), за рахунок субвенцій з державного бюджету визначено постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету».

Відповідно до пункту 3 Порядку (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Згідно з п. 5 Порядку №256, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення): до 22 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг з послуг зв`язку.

Згідно з п. 8 Порядку №256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, головним розпорядником коштів місцевого бюджету у даному випадку є Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради (відповідач).

Згідно з статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК.

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні приписи наведено й у статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Колегія суддів зазначає, що частина друга статті 218 Господарського кодексу України та стаття 617 Цивільного кодексу України прямо передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Законодавством не установлено залежності відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів із виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій із державного бюджету.

Поряд із цим, ні Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг не передбачено жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі.

Отже, колегія суддів не приймає позицію Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради, викладену у відзиві на апеляційну скаргу, що договором №49 від 09.01.2015 визначено, що управлінням здійснюється оплата згідно наданих розрахунків за умови надходження відповідного фінансування з державного бюджету (п. 2.2 Договору №49), якого не було через відсутність у січні 2016 року субвенції з Державного бюджету та відповідної бюджетної класифікації. Крім того, сторони узгодили, що відповідно до п. 1.1 Договору № 49 від 09.01.2015, позивач здійснює телефонізацію квартир та індивідуальних домів і приймає оплату за користування телефоном (абонентська плата) пільгової категорії населення за рахунок фінансування з боку відповідача.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» та в рішенні від 30.11.2004 у справі «Бакалов проти України» зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Телекомунікаційні послуги на пільгових умовах ПАТ «Укртелеком» надано не з власної ініціативи, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього. Як наслідок, уповноважений на те державою орган - відповідач у справі у силу закону має відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних коштів понесені ним витрати.

Так, згідно п. 1.2. Управління здійснює фінансування телефонізації квартир та індивідуальних домів і фінансування вартості користування телефоном (абонентська плата) в розмірі від затверджених тарифів вартості телефонізації та користування телефоном (абонентська плата) пільгової категорії населення, згідно з п.4 ст.89 глави 14 Бюджетного кодексу України і Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік».

Натомість місцевий господарський суд зазначених положень законодавства не врахував і дійшов помилкового висновку про відсутність у позивача права на отримання відповідної компенсації за надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян у заявлений період.

Наведені у апеляційній скарзі аргументи є достатніми підставами для часткового скасування рішення суду першої, крім того суд апеляційної інстанції приймає доводи апеляційної скарги, що відповідно до пунктів 1.1., 1.2. Договору № 49 від 09.01.2015, останній укладено між сторонами не на безоплатній основі.

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням установлених обставин справи апеляційний господарський суд, з`ясувавши, що: в силу норм чинного законодавства відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій; відповідач не здійснив у повному обсязі відшкодування позивачеві наданих послуг зв`язку на пільговій основі, внаслідок чого за грудень 2015 року у нього утворилася заборгованість перед позивачем у сумі 35 552,21 грн., що підтверджується відповідними доказами, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Мотиви відхилення доводів Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Право позивача на отримання компенсації вартості телекомунікаційних послуг, наданих ним своїм абонентам - пільговим категоріям споживачів, підлягає реалізації та захисту, незважаючи на те, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» (зобов`язання за грудень 2015, виникли в січні 2016) видатків на ці потреби не було передбачено, оскільки фінансові зобов`язання держави виникли не із наведеного Закону, а із законодавства, яким унормовано надання соціальних пільг визначеним в цьому законодавстві особам, а також із нормативно-правових актів, якими встановлено порядок здійснення розрахунків із постачальниками, зокрема, телекомунікаційних послуг таким категоріям споживачів.

Частиною 2 статті 218 ГК та статтею 617 Цивільного кодексу України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо у залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007).

Зокрема, у Рішенні від 09.07.2007 № 6-рп/2007 Конституційний Суд України зазначив, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі № 905/2358/16, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 906/577/17, Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 927/291/17 та від 17.04.2018 у справі № 911/4249/16.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та їх належить задовольнити в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення Господарського суду Миколаївської області прийнято з порушенням норм матеріального права, в частині відмови у задоволенні позову, у зв`язку з чим останнє підлягає в цій частині скасуванню, а позовна заява - задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до пунктів «б», «в» частини четвертої статті 282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються судом апеляційної інстанції на Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради згідно пункту 2 частини першої статті129 ГПК України.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради з їх відшкодуванням Публічному акціонерному товариству «Укртелеком» на підставі статей 129, 282 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281- 284

Господарського процесуального кодексу України, Південно-Західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» - задовольнити.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.03.2019 у справі № 915/1221/18 - скасувати частково та прийняти нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» - задовольнити повністю.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради (55213, Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Грушевського, 3, код ЄДРППОУ 03194559) на користь публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 18, , р/р НОМЕР_1 , банк одержувача ПАТ «Альфа-Банк», МФО банку 300346) грошові кошти в сумі 95 828,87 грн. в якості відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям абонентів та судовий збір у сумі 1762,00 грн.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» - 2 643,00 грн. судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Миколаївської області видати відповідний наказ з зазначенням всіх необхідних реквізитів сторін.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку, передбаченому параграфом 1 глави 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Аленін О.Ю.

Суддя Лавриненко Л.В.