ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/2342/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Погребняка В.Я. - головуючого, Білоуса В.В., Катеринчук Л.Й.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля",

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Індустріал-Сервіс",

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Індустріал-Сервіс"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області

від 23.08.2018

у складі судді: Манько Г.В.,

та постанову Центрального апеляційного господарського суду

від 19.12.2018

у складі колегії суддів: Дармін М.О. (головуючий), Антонік С.Г., Іванов О.Г.,

у справі за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля",

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Індустріал-Сервіс",

про стягнення 301 950, 48 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Індустріал-Сервіс" про стягнення

301 950, 48 грн. вартості обладнання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

2. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.08.2018 у справі № 904/2342/18 позовні вимоги задоволені. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Індустріал-Сервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" вартість обладнання у сумі 301 950, 48 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

3. Рішення суду першої інстанції мотивовано невиконанням відповідачем умов договору підряду № ДУ/р-18 від 12.04.2013 в частині повернення електродвигуна ВАО2-6308-4У5 1250 кВт 1500 об/хв. з гарантійного ремонту.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції:

4. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2018 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.08.2018 у справі № 904/2342/18 залишено без змін.

5. Залишаючи без змін судове рішення місцевого господарського суду, апеляційна інстанція вказала на те, що зміст договорів підряду № 821р-ДУ від 30.04.2013 та № ДУ/р-18 від 12.04.2013 в частині гарантійних зобов`язань є повністю тотожним, а тому у відповідача наявний обов`язок щодо проведення гарантійного ремонту.

6. Під час розгляду справи, господарськими судами першої та апеляційної інстанції було встановлено:

6.1. 12.04.2013 між позивачем (замовник) та відповідачем (підрядник) укладений договір підряду № ДУ/р-18, відповідно до умов якого підрядник приймає на себе зобов`язання на свій ризик і по завданню замовника виконати із власних матеріалів ремонт обладнання, його вузлів і комплектуючих, вказаних в Специфікаціях, підписаних обома сторонами, що є невід`ємною частиною даного договору.

6.2. Строк гарантії на обладнання після проведення ремонту встановлюється тривалістю 12 місяців з моменту підписання акта приймання-передачі виконаних Робіт, якщо інше не передбачено в паспорті або документі його замінює і/або в Додатках до договору (п. 5.2 договору).

6.3. Відповідно до п. 5.3 договору якщо в період гарантійного експлуатації виявляться недоліки, які не дозволять продовжувати нормальну експлуатацію обладнання до їх усунення, то гарантійний строк продовжується на період усунення недоліків. Якщо на момент виникнення гарантованого випадку до закінчення гарантійного строку залишився 1 місяць, то строк гарантії продовжується на 3 місяці з дня усунення недоліків.

6.4. Підрядчик несе відповідальність за втрату, пошкодження чи не повернення обладнання в розмірі його залогової вартості (п. 6.3 договору).

6.5. 03.12.2014 за участю представника підрядника складений акт обстеження електродвигуна ВАО2-6308-4У5 1250 кВт 1500 об/хв. Рем. № 9161001, заводський № 0813, який пройшов капітальний ремонт на ТОВ "ВО "Індустріал-Сервіс". Згідно висновків комісії, двигун підлягає гарантійному ремонту.

6.6. 28.05.2015 позивач отримав від відповідача повідомлення про готовність вивозу електродвигуна ВАО2-630-1250 1250 кВт (зав. № 0813) відповідно до умов договору ДУ/з-18 від 12.04.2013 з метою виконання гарантійного ремонту (датою приїзду визначено 29.05.2015, автомобіль КАМАЗ НОМЕР_1 , водій - Проскура В.П.)

6.7. 29.05.2015 електродвигун ВАО2 630 S4 1250 кВт інв. № ДУ 7/000 (зав. № 0813) переданий ОСОБА_1 (діяв на підставі довіреності № 74 від 28.05.2015) для проведення гарантійного ремонту, який вивезений на автомобілі КАМАЗ НОМЕР_1 (що підтверджується актом приймання-передачі та товарно-транспортною накладною).

6.8. В зв`язку з несвоєчасним виконанням гарантійного ремонту, позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами повідомити про строк повернення обладнання з гарантійного ремонту, а саме 24.06.2015, 03.07.2015, 11.08.2015, 07.09.2015, 21.09.2015.

6.9. Листом ТОВ ВО "Індустріал-Сервіс" № 268 від 03.07.2015, який надано у відповідь на лист позивача № 1303 від 03.07.2015, визнається факт знаходження у відповідача електродвигуна ВАО2-630-1250 кВт (зав. № 0813) з визначенням строку видачі його з ремонту в кінці серпня 2015 року.

6.10. Відповідно до бухгалтерського обліку вартість електродвигуна ВАО2-6308-4У5 1250 кВт 1500 об/хв. Рем. № 9161001, заводський № 0813 станом на травень 2015 року складає 301 950, 48 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду від 23.08.2018 та постановою апеляційної інстанції від 19.12.2018, Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Індустріал-Сервіс" звернулось з касаційною скаргою з вимогою їх скасувати та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, заявивши при цьому клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ

8. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 904/2342/18 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Білоус В.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2019.

9. Ухвалою Верховного Суду від 25.02.2019 задоволено клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження та поновлено цей строк; прийнято до провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Індустріал-Сервіс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.08.2018 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2018.

Згідно з ч. 4 ст. 301 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) перегляд рішень суду першої інстанції та постанов апеляційної інстанції у справах, ціна позову в яких не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, здійснюється без повідомлення учасників справи, крім справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи з викладеного, розгляд вищезазначеної касаційної скарги здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника

(Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Індустріал-Сервіс")

10. Скаржник вказує, що місцевим господарським судом не застосовані норми матеріального права (ст.ст. 626, 627, п. 1, 2, 3 ст. 853 Цивільного кодексу України) та не дотримано норм процесуального права (п. 1, 3 ч. 1 ст. 237 ГПК України), а постанова суду апеляційної інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права (ст.ст. 626, 627, п. 1, 2, 3 ст. 853, ст. 853 Цивільного кодексу України) та не дотримано норм процесуального права (ст.ст. 76, 77, 78, п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 237 ГПК України).

11. Скаржник доводить, що оскаржувані судові рішення прийняті при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для вирішення спору.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

13. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно приписів ст.ст. 6, 627, 628 та 638 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ч. 3 ст. 510 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України, які кореспондуються з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України, встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною третьою цієї статті передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Разом з цим докази, які подаються до господарського суду, підлягають оцінці відповідно до ст. 86 ГПК України, за якою суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт отримання відповідачем спірного електродвигуна для проведення гарантійного ремонту. В той же час, відповідач протягом розгляду справи не спростував зазначені висновки та не надав жодного доказу, який би підтвердив повернення спірного електродвигуна позивачу.

При цьому, судом апеляційної інстанції при оцінці доводів скаржника щодо проведення ремонту електродвигуна у відповідності до умов договору № 821р-ДУ від 30.04.2013, а не у відповідності до умов договору № ДУ/р від 12.04.2013 встановлено, що їх зміст у повному обсязі є тотожним, як в частині гарантійних зобов`язань, так і в частині відповідальності підрядника за втрату, пошкодження чи не повернення обладнання.

Зважаючи на викладене, слід погодитись з висновками господарських судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Крім того, колегія суддів Касаційного господарського суду вважає правомірними висновки судів попередніх інстанцій, що позивач звернувся до суду з позовом в межах строку позовної давності.

Поряд з цим, обґрунтованими є доводи скаржника про те, що правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов`язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ст. 1212 ЦК України. Зазначене не було враховано у розгляді справи господарським судом першої інстанції.

Втім, вказане не призвело до прийняття місцевим господарським судом неправильного по суті рішення.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Метою апеляційного суду є перевірка правильності й законності рішення суду першої інстанції, а способом досягнення цієї мети - розгляд справи по суті повторно.

Згідно із ч. ч. 1 та 2 ст. 277 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення привело до неправильного вирішення справи.

Переглядаючи в апеляційному порядку судове рішення місцевого господарського суду, апеляційна інстанція, діючи в межах процесуальних повноважень не встановивши таких порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення, дійшла вірного висновку про необхідність залишення його без змін.

14. Щодо суті касаційної скарги

Доводи скаржника, які викладені у касаційній скарзі, зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах, які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом на результат вирішення спору не впливають.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

15. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 ГПК України).

Враховуючи наведене вище, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Індустріал-Сервіс" та необхідність залишення рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.08.2018 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2018 у справі № 904/2342/18 без змін.

16. Судові витрати

У зв`язку з тим, що суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржувані судові рішення, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладається на заявника касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "Індустріал-Сервіс" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.08.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2018 у справі № 904/2342/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк
Судді В.В. Білоус
Л.Й. Катеринчук