ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2019м. ДніпроСправа № 904/1253/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Первушина Ю.Ю.

за участю секретаря судового засідання Бережної О.О.

за участю представників сторін:

від позивача: повноважений представник не з`явився.

від відповідача: Довгий Г.І., довіреність №1 від 22.01.2019

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження господарську справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕБС ФІД МД", м. Київ до Державного підприємства Дослідного господарства "ДНІПРО" Державної установи Інститут зернових культур Національної академії аграрних наук України", с. Дослідне про стягнення заборгованості за поставлений товар 106 854, 18 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КРЕБС ФІД МД", м. Київ звернулось до Господарського суду із позовом до Державного підприємства Дослідного господарства "ДНІПРО" Державної установи Інститут зернових культур Національної академії аграрних наук України", с. Дослідне про стягнення заборгованості за поставлений товар.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем умов договору поставки №12102018 від 12.10.2018 в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду 03.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 02.05.2019.

18.04.2019 до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання №121 від 18.04.2019, в якому останній просить суд розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Додатково повідомив суд, що відзив на позов не надає, оскільки юрисконсульт знаходиться у черговій відпустці (арк. 65).

24.04.2019 до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання, в якому останній просить суд розгляд справи відкласти на іншу дату (арк. 66).

Ухвалою Господарського суду 02.05.2019 відкладено судове засідання на 16.05.2019.

15.05.2019 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в яких останній визнав позов частково, а саме у розмірі 71544,00 грн. - основного боргу, 2855,90 грн. - суму пені, 2125, 88 грн. - інфляційні втрати та 328, 00 грн. - 3% річних, всього 76 853, 78 грн. Додатково повідомив суд, що відповідачем сплачено частково суму основного боргу у розмірі 30000,40 грн.

16.05.2019 до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання (вх.21579/19) про розгляд справи без участі представника позивача та клопотання про долучення до матеріалів справи копії Акту звірки станом на 10.05.219підписаний з боку позивача, а також платіжне доручення №166 від 02.04.2019 на суму 29700, 00 грн. Судом оглянуто вищевказані документи та долучено до матеріалів справи.

У судових засіданнях здійснювалось повне фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 16.05.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

12.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "КРЕБС ФІД МД" (далі - Позивач/Постачальник) та Державним підприємством Дослідне господарство "ДНІПРО" Державної установи Інститут зернових культур Національної академії аграрних наук України" (далі - Відповідач/Покупець) укладений Договір поставки №12102018 (далі -Договір, арк. 19-22).

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2 Предметом Договору є Товар, який належить Постачальнику на праві власності на момент укладання Договору. В терміни та на ) мовах даного Договору Постачальник зобов`язується у визначений строк поставити та передати у власність (повне господарське відання) Покупця Товар, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар.

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що невід`ємною частиною Договору, яка визначає зобов`язання Сторін та регулює його окремі положення є Специфікація.

Відповідно до п. 2.1 Договору Найменування, одиниця виміру, кількість, ціна та загальна вартість Товару, що поставляється на умовах Договору, визначається в Специфікації та/або у видатковій накладній.

Пунктом 2.2 Договору встановлено, що Товар за даним Договором поставляється партіями протягом періоду, вказаного в Специфікаціях або погодженого Сторонами окремо.

Ціна на кожну окрему партію Товару визначається в Специфікаціях та/або накладних, а також вказується в рахунках-фактурах чи інших супровідних документах (п. 2.3 Договору).

Загальна сума даного Договору складає загальну вартість поставленого Товару, яка зазначена к усіх Специфікаціях та/або видаткових накладних (п. 2.5 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору встановлено, що оплата Товару, що поставляється за даним Договором, здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаний у рахунку-фактурі у термін та на умовах, зазначених у Специфікаціях.

Датою оплати Товару вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника (п. 4.2 Договору).

Відповідно до п. 11.1 Договору, Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 31 грудня 2019 року, а в частині розрахунків та поставки Товару - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача, що ним було належно виконано свої зобов`язання за Договором поставки №12102018 від 12.10.2018 з поставки відповідачу товару загальною вартістю 181544,40 грн., а відповідач свої зобов`язання з оплати поставленого товару належним чином не виконав та частково сплатив за поставлений товар, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед Позивачем у розмірі 101544,40 грн. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у сумі 2855,90 грн. та інфляційні втрати у сумі 2125,88 грн. та 3% річних у сумі 328,00 грн.

За приписами ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Судом встановлено, що Позивач на виконання умов договору поставив відповідачу товар на суму 181 544,40 грн., що підтверджується видатковою накладною №6 від 11.01.2019 на суму 114 342,00 грн. (арк.25), видатковою накладною №13 від 21.01.2019 на суму 13 466,40 грн. (арк.31), та видатковою накладною №32 від 15.02.2019 на суму 53 736, 00 грн. (арк.34).

Вищевказані видаткові накладні підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками сторін, а також містять посилання на реквізити Договору.

Таким чином, вказані видаткові накладні підтверджують виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором з поставки відповідачу товару на загальну суму 181 544,40 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, п. 4.1. Договору сторони передбачили, що Оплата Товару, що поставляється за даним Договором, проводиться в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом строку та умов зазначених у Специфікаціях.

Пунктом 4 погоджених сторонами специфікацій №1 від 11.01.2019, №2 від 21.01.2019, №3 від 15.02.2019 сторони погодили наступні умови оплати:

« 100% від вартості Товару Покупець зобов`язується оплатити на рахунок Постачальника не пізніше ніж через 14-ть календарних днів з моменту поставки товару.»

Датою оплати Товару вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника (п. 4.2. Договору).

Отже, відповідач зобов`язаний був оплатити поставлений позивачем товар за видатковою накладною №6 від 11.01.2019 на суму 114342,00 грн. у строк до 25.01.2019 (включно); за видатковою накладною №13 від 21.01.2019 на суму 13466,00 грн. у строк до 05.02.2019 (включно) та за видатковою накладною №32 від 15.02.2019 на суму 53736,00 грн. у строк до 01.03.2019 (включно).

Як вбачається з матеріалів справи, після порушення провадження по справі відповідачем частково сплачено заборгованість в розмірі 59 700, 40 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №549 від 06.05.2019, № 250 від 06.05.2019 та №166 від 02.04.2019 (наявні в матеріалах справи).

Таким чином, матеріали справи містять докази оплати відповідачем поставленого позивачем товару на суму 59 700, 40 грн.

За таких обставин, провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 59 700, 40 грн. основного боргу підлягає закриттю за відсутністю предмета спору на підставі п.2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відповідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що факт передачі позивачем відповідачу товару на суму 181 544, 40 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Також, матеріали справи містять докази оплати відповідачем поставленого позивачем товару на загальну суму 59 700, 40 грн.

Проте, на момент прийняття рішення, відповідач будь-яких доказів оплати вартості отриманого товару в повному обсязі, а також доказів, які спростовують наявність боргу в сумі 41 844,00 грн. до матеріалів справи не надав, а отже не розрахувався за отриманий товар у повному обсязі.

На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань стосовно оплати отриманого товару, правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню є позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в сумі 41 844,00 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 2855,90 грн., нараховану Відповідачу за неналежне виконання грошових зобов`язань (розрахунок - а.с.16-18).

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями визнаються у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до 6.3 Договору сторони передбачили, що у разі прострочення виконання грошового зобов`язанням, Постачальник може вимагати від Покупця, крім відшкодування збитків, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, а також зважаючи на відсутність будь-яких заперечень щодо правильності його обрахунку з боку відповідача, суд дійшов висновку в його обґрунтованості, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 2855,90 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 328,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 2125,88грн., нарахованих відповідачу за неналежне виконання Договору.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення позивачем 3% річних та інфляційних втрат за прострочення оплати товару, з урахуванням визначених позивачем періодів, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення 3% річних у розмірі 328,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 2125,88 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, на підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає основний борг у сумі 41844,00 грн., пеня у сумі 2855,90 грн., 3% річних у сумі 328,00 грн., інфляційні втрати у сумі 2125,88 грн., а в частині стягнення основного боргу в сумі 59 700, 40 грн. слід закрити провадження по справі.

Разом з тим, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "КРЕБС ФІД МД", м.Київ у позовній заяві просить суд покласти на відповідача витрати на правничу допомогу, пов`язані із розглядом справи в розмірі, що буде визначений на підставі поданих документів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. (ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається з наявного в матеріалах справи Договору №1 про надання професійної правничої допомоги від 04.03.2019 вартість правничої допомоги становить 25 000,00 грн. (за умови, що кількість судових засідань в суді першої інстанції не буде перевищувати 2-х, участь в третьому та наступних засіданнях оплачується Замовником додатково з розрахунку 5500,00 грн. за одне засідання, що включає в себе компенсацію вартості проїзду та витрат на відрядження).

Однак, позивачем належними та допустимим доказами не доведено обсягу виконаних послуг адвокатом, не надано доказів на підтвердження оплати таких послуг, а також не доведено понесення позивачем витрат на проїзд адвоката до Господарського суду Дніпропетровської області, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав покладення на відповідача обов`язку сплати витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн.

Крім того, слід звернути увагу, що адвокат Сергєєв Петро Олександрович, який представляв інтереси позивача по даній справі діяв на підставі довіреності виданої саме ТОВ "КРЕБС ФІД МД", м.Київ, але жодних доказів того, що він діє на виконання умов Договору №1 про надання професійної правничої допомоги від 04.03.2019 не надав, тому суд не знаходить підстав для призначення судового засідання в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі, оскільки сума боргу сплачена після порушення провадження по справі, а спір виник з вини останнього.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 185, 191, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕБС ФІД МД" (04086, місто Київ, вулиця Олени Теліги, будинок 41, ) до Державного підприємства Дослідного господарства "ДНІПРО" Державної установи Інститут зернових культур Національної академії аграрних наук України" (52071, Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Дослідне, ) про стягнення заборгованості у сумі 106854,19 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства Дослідного господарства "ДНІПРО" Державної установи Інститут зернових культур Національної академії аграрних наук України" (52071, Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Дослідне, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕБС ФІД МД" (04086, місто Київ, вулиця Олени Теліги, будинок 41, ) основний борг у сумі 41 844, 00 грн., пеню у сумі 2 855, 90 грн., інфляційні втрати у сумі 2 125, 88 грн., 3% річних у сумі 328, 00 грн., та судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення основного боргу у сумі 59700,40 грн., у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Відповідно до п.17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 21.05.2019.

Суддя Ю.Ю. Первушин