ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2019 р. Справа№ 905/1746/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Суліма В.В.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Петрик М.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: Багнич О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2019

у справі № 905/1746/18 (суддя - Кирилюк Т. Ю.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 1 763 619,31 грн.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 1 763 619, 31 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем порушено строки доставки вагонів до станції призначення, що є підставою для нарахування штрафу.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.02.2019 у справі № 905/1746/18 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" 1 763 619,31 грн. та 26 454,29 грн. - судового збору.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідачем доставлено позивачу вантаж із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного пунктом 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що у відповідності до пункту 116 Статуту та пункту 1.1. Правил є підставою для застосування до відповідача як перевізника відповідальності у вигляді штрафу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва у справі № 905/1746/18 від 05.02.2019 та постановити нове, яким відмовити в стягненні штрафу в сумі 14 349,32 грн., зменшивши розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажів до 10% від обґрунтованої суми позову (1 749 269,99 грн.) - 174 926,99 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, з невірним застосуванням норм матеріального права. Апелянт вказував, що суд першої інстанції безпідставно відхилив заперечення відповідача щодо розрахунку суми штрафу, прийнявши розрахунок позивача без дослідження та оцінки інших доказів у справі; не врахував всі зазначені відповідачем обставини, не надав оцінки майновому стану АТ «Українська залізниця» і безпідставно відхилив заяву про зменшення суми нарахованого штрафу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 905/1746/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Сулім В. В., Пономаренко Є. Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2019 відкрито апеляційне провадження у справі № 905/1746/18 та призначено справу до розгляду на 17.04.2019.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2019 та 24.04.2019 було оголошено перерви в розгляді справи до 24.04.2019 та 13.05.2019 відповідно.

Позиції учасників справи

15.04.2019 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Позивач, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, вказав, що відповідач допустив несвоєчасну доставку вантажів на адресу позивача, внаслідок чого було нарахований штраф, розрахунок якого є арифметично та методологічно вірним. Обґрунтовуючи заяву про зменшення штрафу, відповідачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про скрутний майновий стан відповідача.

Явка представників сторін

Представник позивача у судове засідання 13.05.2019 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи представники сторін були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, в матеріалах справи міститься відзив позивача на апеляційну скаргу, явка сторін не визнавалася обов`язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 13.05.2019 за відсутності представника позивача.

У судовому засіданні 13.05.2019 відповідач апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" у період з квітня по травень 2018 року здійснювало до станції призначення - Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці перевезення вантажу, одержувачем якого є позивач, що підтверджується копіями залізничних накладних (т. 1, а.с. 21-300, том 2, а.с. 1-218).

Як зазначає позивач, вказаний вантаж було доставлено одержувачу з порушенням строків доставки, про що свідчить штемпель видачі вантажу у пункті 52 залізничних накладних.

Враховуючи, що відповідачем у період з квітня по травень 2018 року здійснено перевезення вантажу з порушенням строків доставки, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що відповідачем доставлено позивачу вантаж із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного пунктом 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що у відповідності до пункту 116 Статуту та пункту 1.1. Правил є підставою для застосування до відповідача як перевізника відповідальності у вигляді штрафу.

Відхиляючи розрахунок відповідача, судом першої інстанції було зазначено, що долучений позивачем розрахунок є арифметично вірним.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафу, суд першої інстанції вказав, що враховуючи специфіку роботи відповідача, частину першу статті 96 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, аргументи відповідача не є тими виключними обставинами, за яких суд може задовольнити подану заяву.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Пунктом 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

За договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем (ст.ст. 22, 23 Статуту залізниць України).

Положеннями ст. 41 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1 у разі перевезення вантажною швидкістю: маршрутними відправками; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах; дрібними відправками та відправками в середньотонажних контейнерах, терміни доставки вантажу обчислюються виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320 км, 200 км та 150 км відповідно.

Відповідно до п. 1.2 Правил термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____число _____місяць" (п. 2.1 Правил).

Приписами п. 2.4 Правил визначено, що терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу; у разі переадресування вантажів.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9 Правил).

Згідно п. 2.10 Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до п. 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Строки доставки вантажу, встановлені п. 1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, є граничними, за порушення яких законодавством України передбачені штрафи.

У зв`язку з простроченням відповідачем строків доставки вантажу, визначених ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажів, позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі 1 763 619, 31 грн.

Статтею 116 Статуту залізниць України передбачено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам-суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 1) 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 2) 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 3) 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Тобто, встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Як підтверджується календарними штемпелями на накладних (графа 52), відповідачем доставлено позивачу вантаж із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного пунктом 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що у відповідності до пункту 116 Статуту та пункту 1.1. Правил є підставою для застосування до відповідача як перевізника відповідальності у вигляді штрафу.

Відхиляючи розрахунок відповідача, суд першої інстанції вказав, що перевіривши розрахунок штрафу за несвоєчасну доставку вагонів окремо по кожній накладній та з урахуванням кількості днів прострочення, залізничного тарифу, вказаного у накладних, судом не приймається поданий відповідачем контррозрахунок штрафу, оскільки долучений позивачем розрахунок є арифметично вірним та відповідає розрахунку, з урахуванням кількості днів прострочення.

В той же час, судом першої інстанції під час перевірки розрахунку позивача, не було враховано наступне.

Так, по накладним № № 45689064, 45689098, 45689197, 45732435, 45732583, 45732674 (за розрахунком позивача та суду першої інстанції) строк доставки за накладними перевищено на 2 доби. В той же час, в розділі 20 даних накладних зазначено, що вантаж переадресовано за відповідним наказом.

Відповідно до п.2.4 Правил обчислення термінів доставки термін доставки збільшується на одну добу у разі переадресування вантажів.

Таким чином, враховуючи п. 2.4. Правил, строк доставки товару по накладним № № 45689064, 45689098, 45689197, 45732435, 45732583, 45732674 відповідачем було перевищено лише на одну добу, а тому відсутні підстави для нарахування штрафу на підставі частини 2 статті 116 Статуту залізниць України.

Відповідно до розрахунку по накладній № 45948189 позивачем та судом першої інстанції вказано дату відправлення 28.04.2018, тоді як вірною датою відправлення є 11.05.2018. Враховуючи, що датою прибуття вантажу є 15.05.2018, датою видачі - 16.05.2018, а тому відповідачем вантаж за даною накладною був доставлений своєчасно, у зв`язку з чим підстави для нарахування штрафу відсутні.

Відповідно до розрахунку по накладній № 46002200 позивачем та судом першої інстанції вказано дату відправлення 08.05.2018, тоді як вірною датою відправлення є 13.05.2018. Враховуючи, що датою прибуття та видачі вантажу є 18.05.2018, а тому відповідачем вантаж за даною накладною був доставлений своєчасно, у зв`язку з чим підстави для нарахування штрафу відсутні.

Як вбачається з розрахунку позивача за досильними накладними № 46023503 та № 46023503 (враховуючи основну № 45964699) (п. 268 та п. 269) позивачем було збільшено провізну плату за 4 вагонами по двом досильним накладним.

Так, з даних накладних вбачається, що від основної накладної № 45964699 було відчеплено 4 вагони на ст. Чаплине та оформлено досильну накладну № 46014940. В той же день від досильної накладної № 46014940 було відчеплено 2 вагони та оформлено досильну накладну № 46023503.

Враховуючи, що вартість провізної плати 4 вагонів складає 28 592,00 грн., прострочення терміну доставки вантажу по цим вагонам становить 5 діб, отже штраф 30 % від провізної плати (термін прострочення 5 діб) за двома досильними накладними (№ 46023503 та № 46023503) розраховується щодо даних 4 вагонів та становить 8 577, 60 грн., тоді як позивачем та судом першої інстанції було двічі нараховано даний штраф.

По накладній № 46312443 позивачем та судом першої інстанції помилкового розраховано суму штрафу з суми 24 131,10 грн. на підставі відомостей з розділу 34 накладної (сума сплачена відправником).

Відповідно до Правил оформлення провізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 N 644, провізна плата зазначається в розділі 31 накладної, яка складає 15 636,00 грн., в той час як в розділі 34 накладної зазначається сума всіх платежів, які здійснив відправник (провізна плата, охорона, проїзд провідника тощо).

Відповідно до власного розрахунку, враховуючи термін доставки вантажу (3 доби), штраф 20 % від провізної плати становить 3 127,00 грн.

Таким чином, судом першої інстанції неправомірно було нараховано відповідачу штраф у сумі 14 349,32 грн.

Отже, з огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини, обґрунтованим розміром штрафу є 1 749 269,99 грн.

В той же час, відповідачем було подано клопотання про зменшення штрафних санкцій до 5 % (в апеляційній скарзі відповідач просив зменшити розмір штрафних санкцій до 10 %).

В обґрунтування заяви про зменшення розміру штрафу, відповідач посилається на те, що безпосередньо позивача (як вантажоодержувача) обслуговує регіональна філія "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", майже вся залізнична мережа якої знаходиться в зоні проведення АТО, що значно ускладнює транспортне сполучення.

Крім того, відповідачем було долучено до матеріалів справи копію фінансового звіту про фінансові результати за 2017 рік та перше півріччя 2018 року, згідно якого збиток філії складає 955 118, 00 грн.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафу, суд першої інстанції вказав, що враховуючи специфіку роботи відповідача, частину першу статті 96 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, аргументи відповідача не є тими виключними обставинами, за яких суд може задовольнити подану заяву.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм слідує, що при вирішенні питання про зменшення неустойки, суд повинен встановити співрозмірність неустойки невиконаному зобов`язанню відповідачем та врахувати інтереси обох сторін.

Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" введено у дію відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України щодо проведення антитерористичної операції на сході України.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначено Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669-VII, за змістом частини першої статті 1 якого періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Частиною другою зазначеної статті встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України", на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до якого включено м. Лиман, де проводить свою господарську діяльність Регіональна філія "Донецька залізниця", м. Лиман.

Пунктом 1 Наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014 № 953/5 "Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції" та Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" визначено території проведення АТО, у т.ч. в Донецькій області - Амвросіївського, Марійського, Новоазовського, Старобешівського, Тельманівського, Шахтарського, Ясинуватського районів, міст Горлівка, Докучаєвськ, Донецьк, Жданівка, Кіровське, Макіївка, Єнакієве, Сніжне, Харцизьк, Ясинувата, Торез, Шахтарськ.

Колегією суддів враховується, що частина залізничної мережі регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" знаходиться в зоні проведення АТО, що спричиняє знаходження частини залізничних колій на непідконтрольній Україні території та використання лише одного залізничного сполучення з міста Маріуполь між станцією Волноваха та станцією Камиш-Зоря, яке забезпечує обслуговування значної кількості підприємств, у зв`язку з чим має місце затримка доставки вантажу.

Одночасно з цим, матеріалами справи підтверджується, що за підсумками роботи за 2017 рік філія "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" отримала збиток у сумі 955 118,00 грн., що підтверджується звітом про фінансові результати за 2017 рік.

Також суд апеляційної інстанції враховує, що позивачем не було надано доказів понесення ним збитків або невиконання ним своїх зобов`язань перед іншими особами внаслідок несвоєчасної доставки вантажу.

Таким чином, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи, що вантаж відправлявся зі станцій Донецької залізниці, на території яких здійснювалась антитерористична операція та маршрут прямування поїздів було змінено внаслідок проведення бойових дій на території Донецької області, а також враховуючи фінансовий стан сторін, колегія суддів вважає за можливе зменшити пред`явлений та обґрунтований до стягнення штраф у розмірі 1 749 269,99 грн. на 30 %, а саме до 1 224 488,99 грн.

Наведена правова позиція щодо зменшення штрафу в аналогічних правовідносинах викладена в постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №905/64/18, від 13.09.2018 у справі № 905/1243/17, від 13.02.2018 у справі № 905/725/17.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

При ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було невірно здійснено розрахунок штрафних санкцій та нараховано відповідачу 14 349,32 грн. штрафу.

В той же час, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи, що вантаж відправлявся зі станцій Донецької залізниці, на території яких здійснювалась антитерористична операція та маршрут прямування поїздів було змінено внаслідок проведення бойових дій на території Донецької області, а також враховуючи фінансовий стан сторін, суд апеляційної інстанції зменшив пред`явлений та обґрунтований до стягнення штраф у розмірі 1 749 269,99 грн. на 30 %, а саме до 1 224 488,99 грн.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2019 року у справі № 905/1746/18 -зміні.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 278, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2019 року у справі № 905/1746/18 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2019 року у справі № 905/1746/18 змінити в частині розрахунку штрафу та зменшення розміру штрафних санкцій, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Позов Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, місто Київ, вулиця Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (84400, Донецька область, місто Лиман, вулиця Привокзальна, 22, ідентифікаційний код 40150216) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Левченка, будинок 1, ідентифікаційний код 00191129) 1 224 488,99 грн. та 26 239,05 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.»

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Левченка, будинок 1, ідентифікаційний код 00191129) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, місто Київ, вулиця Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (84400, Донецька область, місто Лиман, вулиця Привокзальна, 22, ідентифікаційний код 40150216) 322,87 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

4. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи № 905/1746/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 16.05.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді В.В. Сулім

Є.Ю. Пономаренко