РІШЕННЯ

Іменем України

22 травня 2019 року м. Чернігівсправа № 927/259/19

Господарський суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фесюри М.В., здійснив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження

за позовом: Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»,

вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001,

адреса для листування: а/с 1800, м. Дніпро, 49027

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Горшеніна Дмитра Володимировича,

АДРЕСА_1 , РНОКПП

НОМЕР_1

про стягнення 46 390,77 грн.

без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання)

Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» подано позов до Фізичної особи-підприємця Горшеніна Д.В. про стягнення 46 390,77грн заборгованості за кредитним договором №б/н від 04.04.2018, у тому числі 33 333,32грн заборгованості за кредитом, 2894,45грн заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 7060,69грн заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії та 3102,31грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором №б/н від 04.04.2018.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2019 справа №927/259/19 передана на розгляд судді Фесюрі М.В.

Ухвалою суду від 29.03.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк до 12.04.2019 року усунути недоліки позовної заяви шляхом надання: доказів щодо відкриття відповідачу поточного рахунку та його номер, на який 10.04.18 позивачем перераховано кредитні кошти у розмірі 50000,00 грн; письмового визначення строку повернення кредиту та щодо зміни істотних умов, наведених в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ» щодо розміру процентів у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом; надання повного тексту «Умов та правил надання банківських послуг», зокрема, щодо Умов та правил надання кредиту «Кредит КУБ», та наказу про їх затвердження, які діяли на час оформлення відповідачем Анкети-заяви з доказами внесення в подальшому до них змін та наказів про затвердження таких змін; надання документів на підтвердження повноважень виконуючого обов`язки голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_1 на момент підписання довіреності від 31.08.2017 за № 8332-К-Н-О; надання доказів направлення відповідачу документів на усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимог ухвали суду від 29.03.2019 від позивача 15.04.2019 надійшли копії: довіреності №1735-К-Н-О від 01.04.19; заяви на відкриття рахунку та анкети про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг; пояснення щодо актуалізації Умов та Правил надання банківських послуг; витягів з протоколів №25 та №26 засідання Наглядової ради ПАТ КБ «ПриватБанк» від 20.07.2017 на підтвердження повноважень виконуючого обов`язки голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_1 на момент підписання довіреності від 31.08.2017 за № 8332-К-Н-О; письмові пояснення на підтвердження обставин наведених позивачем у позовній заяві щодо перерахування позивачем кредитних коштів у розмірі 50 000,00 грн на поточний рахунок відповідача НОМЕР_2, строку повернення кредиту; надано пояснення щодо наявності повного тексту «Умов та правил надання банківських послуг» та наказ про їх затвердження, які діяли на час оформлення відповідачем заяви з доказами внесення в подальшому до них змін та наказ про затвердження таких змін; доказів направлення відповідачу документів на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду від 16.04.2019 відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Приписами ст. 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або, якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Оскільки ухвала суду від 29.03.2019 про залишення позовної заяви без руху та ухвала про відкриття провадження у справі від 16.04.2019 направлялась відповідачу на адресу, вказану в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (АДРЕСА_1), і повернулись на адресу суду без вручення адресату з відмітками відділення поштового зв`язку «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення», суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та встановлення йому строку для подання відзиву і, лише у силу нехтування своїми правами на одержання поштового відправлення, відповідач не отримав ухвал суду, а отже не скористався своїми процесуальним правами.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідачем не подано відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши надані докази, суд встановив.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 та ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, правочин може вчинятися усно або в письмовій, електронній формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1-3 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1, 2 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

04.04.2018 Фізичною особою-підприємцем Горшеніним Дмитром Володимировичем (позичальником) через систему інтернет-банкінгу було підписано із використанням електронного цифрового підпису Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання послуг «КУБ» (далі - Заява).

Підписанням цієї Заяви позичальник приєднався до розділу 3.2.8. Умов та правил надання послуги «КУБ» (далі - Умов), що розміщені на сайті ПриватБанку pb.ua., прийняв на себе всі зобов`язання, зазначені в цих Умовах та уклав кредитний договір.

Відповідно до п.1 Заяви, до істотних умов кредитного договору належать:

1.1. Вид кредиту: строковий;

1.2. Розмір кредиту: визначається Приватбанком, вказується у профайлі позичальника на сайті kub.pb.ua;

1.3. Строк кредиту: 12 місяців з моменту видачі коштів;

1.4. Проценти (комісія) за користуванням кредитом: 2% в місяць від початкового розміру кредиту;

1.5. Порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в який було здійснено видачу коштів.

1.6. У випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в п.1.5. Заяви, проценти за користування кредитом становлять розмір 4% на місяць від суми заборгованості. При цьому сплачується неустойка в розмірі і згідно з розділом 3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг.

Укладання кредитного договору здійснюється в порядку, визначеному розділом 3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг.

Розділом 3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» (далі - Умови), затверджених рішенням Правління банку від 07.09.2017 (витяг з Протоколу №44 Правління від 07.09.2017) прийнято рішення винести на засідання Правління загальний масив змін та доповнень до Умов та Правил.

Пунктом 3.2.8.1. Умов визначено, що банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту «Кредит КУБ» для фінансування поточної діяльності клієнта, в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати відсотків в обумовлені цим Договором терміни. Кредит надається шляхом видачі кредитних коштів з наступним їх перерахуванням на рахунок підприємства-продавця за товари, придбані клієнтом для ведення своєї господарської діяльності. Кредитування клієнта здійснюється в межах встановленого банком ліміту кредитування, про який Банк повідомляє клієнта через встановлені канали комунікацій. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуги (далі Заява). Клієнт приєднується до Послуги шляхом підписання електронно-цифровим підписом Заяви в системі Приват24 або у сервісі Папка24 або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору.

Максимальна сума кредиту, яка може бути надана в рамках Послуги, складає від 500000,00 грн (п. 3.2.8.2. Умов).

Пунктом 3.2.8.3.1. Умов встановлені умови повернення кредиту та терміни погашення заборгованості за кредитом. Сплата відсотків за користування кредитом передбачена п. 3.2.8.3.2., 3.2.8.3.3., 3.2.8.9., 3.2.8.9.1.,3.2.8.9.2. Умов.

Частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України закріплено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших, стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.

03.08.2016, на підставі заяви про відкриття поточного рахунку та анкети про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, відповідачу був відкритий поточний рахунок № НОМЕР_2 .

10.04.2018, на підставі укладеного між сторонами кредитного договору №Б/Н від 04.04.2018, позивачем було перераховано на поточний рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 50000,00 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку відповідача та меморіальним ордером №HCAV0BDP18 від 10.04.2018.

Пунктом 3.2.8.3.1. Умов передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у Заяві. Для позичальників, що працюють у сегменті агро-бізнесу, може бути встановлений окремий порядок погашення, що передбачає погашення основного боргу тільки 6 останніх місяців користування кредитом. Банк здійснює договірне списання грошей з поточного рахунку клієнта в строки і розмірах, передбачених умовами кредитного договору. Остаточний термін погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту. Згідно зі ст. 212, 651 ЦКУ при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє клієнту повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту (банк здійснює інформування клієнта на свій вибір або письмово, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку та клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших)). При непогашенні заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня від дати, зазначеної в повідомленні, вважається простроченою. У разі погашення заборгованості в період до закінчення 90 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, терміном повернення кредиту є дата останнього платежу.

Пунктом 1.3. кредитного договору №Б/Н від 04.04.2018 встановлено строк повернення кредиту - 12 місяців з моменту видачі коштів, тобто не пізніше 10.04.2019.

Як встановлено статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем здійснено часткове повернення кредиту на загальну суму 16 666,68 грн, а саме: 4166,67 грн - 10.05.2018; 4166,67 грн - 11.06.2018, 4166,67 грн - 17.07.2018 та 4166,67 грн - 11.08.2018, що підтверджується випискою по рахунку.

Таким чином, зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту відповідач не виконав, чим порушив умови кредитного договору №Б/Н від 04.04.2018.

Згідно з ч.2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивачем на адресу відповідача була надіслана претензія № 1GACNKUB03XN9 від 14.02.2019 з вимогою негайно погасити прострочену заборгованість в повному обсязі. Відповідач дану претензію залишив без відповіді, заборгованість за кредитом не сплатив.

Доказів погашення суми основної заборгованості в розмірі 33 333,32 грн відповідачем суду не надано.

Крім суми основної заборгованості за кредитом позивачем нараховано відповідачу та пред`явлено до стягнення заборгованість за відсотками нарахованими на прострочену заборгованість за період з 13.07.2018 по 21.02.2019 у сумі 2894,45грн (згідно з п.3.2.8.3.3. та 3.2.8.9.1. Умов) та 7060,69грн відсотків у вигляді щомісячної комісії за період з 10.07.2018 по 21.02.2019 (згідно з п.3.2.8.3.2. та 3.2.8.9. Умов).

Згідно ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У відповідності до пунктів 3.2.8.5.2. та 3.2.8.5.3. Умов, відповідач взяв на себе зобов`язання оплатити щомісячні проценти за користування кредитом згідно з п. 3.2.8.3.2., а також повернути кредит у терміни і в сумах, як встановлено в пунктах 3.2.8.3.1., 3.2.8.5.14., 3.2.8.6.2., а також зазначені в Заяві, шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку.

Відповідно до п. 3.2.8.9. Умов, за користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку до дат погашення кредиту згідно з пунктами 3.2.8.1., 3.2.8.2., 3.2.8.3, 3.2.8.3.1. цього договору клієнт сплачує проценти в розмірі, зазначеному в п. 3.2.8.3.2.

Пункт 3.2.8.9.2. Умов передбачає, що сплата процентів за користування кредитом здійснюється в дати платежів, зазначені у Заяві (п.3.2.8.3.1.) (п. 3.2.8.9.2. Умов).

За змістом п. 3.2.8.3.2. Умов за користування послугою клієнт сплачує щомісячно проценти за користування кредитом в розмірі, що зазначені в Заяві та Тарифах, тобто 2% в місяць від початкового розміру кредиту (п. 1.4 Заяви).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за період користування кредитом відповідачу було нараховано 10 000,00грн відсотків у вигляді щомісячної комісії. Відповідачем у зазначений період було сплачено 2939,31 грн в рахунок погашення відсотків у вигляді щомісячної комісії, що підтверджується банківською випискою з 01.01.2000 по 24.01.2019.

Заборгованість відповідача за відсотками у вигляді щомісячної комісії становить 7060,69грн і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Статтею 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Пунктом 3.2.8.3.3. Умов визначено, що при порушенні клієнтом будь-якого грошового зобов`язання позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому у Заяві, а саме: 4% на місяць від суми заборгованості, тобто 48% річних (п.1.6 Заяви).

У пункті 6.20. постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 зауважено, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання визначена законодавством. У цьому разі відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12).

Отже, зміст правової позиції Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України у кредитному договорі може бути передбачено сплату процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Такі проценти може бути стягнуто кредитодавцем і після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 5017/1987/2012).

Аналогічну правову позицію викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 5017/1987/2012, від 18.02.2019 у справі 910/21449/17, ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №5017/1987/2012).

Таким чином, п. 3.2.8.3.3. Умов та п.1.6 заяви сторонами передбачено сплату відсотків за неправомірне користування відповідачем грошовими коштами як наслідок прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається із матеріалів справи, за порушення строку погашення заборгованості за кредитом, у період з 11.07.2018 по 21.02.2019 позивачем нараховано відсотки в сумі 2927,78грн. Відповідачем фактично сплачено 33,33грн, несплачена сума заборгованості по відсоткам становить 2894,45грн і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.546, 549 Цивільного кодексу України, зокрема, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому співвідношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Також частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як встановлено судом, п.1.6. анкети-заявки про приєднання до Умов та правил надання послуги «Куб», сторони визначили, що у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, сплачується неустойка в розмірі і згідно з розділом 3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг.

Пунктом 3.2.8.10.1. Умов визначено, що у разі порушення Клієнтом будь-якого із зобов`язань щодо сплати комісії за користування кредитом, передбачених п. 3.2.8.3.2., 3.2.8.3.1. цього договору, термінів повернення кредиту, передбачених п. 3.2.8.9., 3.2.8.3.1., 3.2.8.3.2. цього договору, клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Сплата пені здійснюється у гривні.

Таким чином, суд доходить висновку, що сторонами погоджена відповідальність у вигляді сплати пені за прострочку виконання грошового зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджується прострочка виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо сплати кредиту та відсотків, але оскільки суд дійшов висновку, що нараховані відсотки в сумі 2894,45грн виходячи із процентної ставки в розмірі 48% річних, відповідно п. 3.2.8.3.3. Умов та п.1.6. заяви, це проценти за неправомірне користування відповідачем грошовими коштами як наслідок прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, а тому пеня підлягає нарахуванню та відповідно стягненню лише на прострочку сплати кредиту та процентів (комісії).

За таких обставин, здійснивши перерахунок пені за прострочку повернення кредиту в сумі 33 333,32 грн та відсотків (комісії) в сумі 7060,69 грн, суд доходить висновку, що пеня підлягає стягненню в сумі 2946,97грн за період прострочки оплати з 11.07.2018 по 21.02.2019.

Вимоги позивача щодо стягнення пені в сумі 155,34 грн, нараховані на заборгованість на відсотки в сумі 2894,45грн, які нараховані на прострочену заборгованість по кредиту (за неправомірне користування відповідачем грошовими коштами, як наслідок прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України), задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин сплачує штрафні санкції (неустойку) за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. Нарахування процентів за неправомірне користування грошовими коштами, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, є відповідальністю, а не господарським зобов`язанням у розумінні ст. 173 Господарського кодексу України.

Тому в частині стягнення з відповідача на користь позивача 155,34грн пені задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів належного виконання ним зобов`язань за кредитним договором №Б/Н від 04.04.2018 та доказів, які підтверджують своєчасне та повне повернення ним отриманого від позивача кредиту, або ж фактичних даних на спростування факту отримання від позивача кредиту, а також доказів, які підтверджують неможливість своєчасного та повного повернення ним отриманої суми кредиту, а тому дії відповідача щодо несвоєчасного повернення позивачу отриманих коштів є порушенням положень договору та норм чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд доходить висновку, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню частково в частині стягнення 33 333,32 грн заборгованості за кредитом; 2894,45 грн заборгованості по відсотках, які нараховані на прострочену заборгованість по кредиту; 7060,69 грн заборгованості по відсотках у вигляді щомісячної комісії та 2946,97 грн пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. В решті позову слід відмовити.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1914,57 грн судового збору.

Керуючись ст.73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, 233, 238, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Горшеніна Дмитра Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, ) 33333,32 грн заборгованості за кредитом; 2894,45 грн заборгованості по відсотках, які нараховані на прострочену заборгованість по кредиту; 7060,69 грн заборгованості по відсотках у вигляді щомісячної комісії, 2946,97 грн пені та 1914,57 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.В. Фесюра

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/