ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2019 року м. Дніпро Справа № 904/3926/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач)

судді Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.

секретар: Манчік О.О.

представники учасників провадження у справі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вишневе"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 року (повний текст складено 11.12.2018 року)

у справі № 904/3926/18 (суддя - Васильєв О.Ю., м. Дніпро)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросем", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вишневе", с. Вишневе Криничанського району Дніпропетровської області

про стягнення 591 731,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст та мотиви рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вишневе" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросем" 497 804, 87 грн. заборгованості за договором, 48 140,99 грн. пені, 41 585, 21 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 4 200,63 грн. 3% річних та 8 875,98 грн. витрат по сплаті судового збору.

Вказане рішення мотивовано порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати поставленого товару в повному обсязі.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення частково та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача лише 30 % від загальної суми товару, а саме 150 581, 38 грн. без штрафних санкцій та пені.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення місцевого господарського суду є необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права. Позивачем не доведено, що в листі від 05.06.2018 року було вкладено саме досудове попередження, опис вкладеного відсутній. Відповідно до пункту 3б специфікації № 1 від 23.04.2018 року оплата товару в розмірі 70 % загальної вартості товару (351 356,54 грн.), що поставляється по договору здійснюється до 25.10.2018 року. Проте, позовна заява подана завчасно 30.08.2018 року. Позивач на вказану дату мав право вимагати у відповідача сплати лише 30 % від загальної суми (150 581,38 грн.). Цим позивач порушив пункти договору про строки сплати коштів за поставлений товар, що не дало змоги відповідачу виконати свої обов`язки в повному обсязі. Специфікацією № 1 від 23.04.2018 року встановлено, що перша поставка товару має бути лише після оплати 30 % від всієї суми вартості товару. При цьому, відповідачем не було сплачено повної суми першої поставки товару, тому позивач не мав поставляти товар. Цим позивач порушив умови та порядок поставки товару. До подачі позову до суду, позивач мав надіслати до відповідача претензію з проханням оплатити 30 % вартості товару, чого позивачем не було зроблено. Відповідачем не було отримано будь-яких листів з претензією або досудовим попередженням. В даному випадку друга частина поставки товару не розпочала свою дію. В зв`язку з чим, оплати 70 % від усієї суми товару не має бути. Штрафні санкція та пеня в даному випадку не мають стягуватись з відповідача, оскільки позивачем були порушені умови договору щодо порядку поставки товару. Позивач просить стягнути з відповідача відсотки за користування чужими грошовими коштами, що взагалі не має відношення до даного предмету спору, оскільки відповідач не користувався та не користується коштами позивача. Тому у позивача не має жодних підстав для нарахування відсотків річних за користування коштами.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 року у даній справі. Посилався на те, що позивачем будь-які копії або дублікати видаткових накладних не надсилались відповідачу, окрім досудового попередження № 415 від 01.06.2018 року листом від 05.06.2018 року. Враховуючи специфіку товару, а саме, що він є сезонним, насіння соняшника висівається в ґрунт на полі у сезон посіву весною, беручи до уваги особливості вирощування та сезонні потреби товару, позивач пішов на зустріч відповідачу та надав товар за умови несплати передоплати, яку відповідач обіцяв здійснити найближчим часом після отримання товару. Позивач свої зобов`язання виконав належним чином та своєчасно здійснив поставку товару та в повному обсязі. Доводи відповідача про те, що позивач не мав права здійснювати поставку товару, оскільки не було здійснено відповідачем передоплати 30 % вартості товару не знаходять свого підтвердження. Згідно з пунктом 5 Специфікації у позивача є право не здійснювати поставку товару у разі невиконання відповідачем пункту 3а Специфікації, яким позивач не скористався в даному випадку, щоб не зірвати сезон посіву насіння соняшника відповідачем. Щодо надіслання відповідачу претензії з проханням оплатити першу поставку товару, позивач звернув увагу, що договором сторони визначили, що у випадку виникнення будь-якої спірної ситуації інша сторона має право відразу звернутися до суду. Доводи відповідача про те, що позивач не мав права 28.08.2018 року звертатися до суду із вимогою про стягнення заборгованості у розмірі 100 % вартості товару, а тільки мав право стягнути 30 % вартості товару (строк оплати до 10.05.2018 року) у зв`язку з тим, що решта вартості товару 70 % (строк оплати до 25.10.2018 року) спростовуються матеріалами справи. Так, згідно з пунктом 3.7 договору у випадку порушення відповідачем строків та порядку оплати товару, встановлених договором, позивач з першого дня порушення набуває право в односторонньому порядку скоригувати вартість товару відповідно до умов пункту 3.6 договору, вимагати від відповідача негайної оплати за весь товар, а покупець повинен негайно виконати вказану вимогу позивача. Таким чином, позивач звернувся до суду у зв`язку із значним порушенням строку передоплати товару більше ніж на 85 днів відповідачем. Порушення строку полягає у тому, що замість сплати 150 581,38 грн. у строк до 10.05.2018 року, відповідачем було 03.08.2018 року фактично сплачено по договору поставки платіж у розмірі 5 000,00 грн. Враховуючи дані обставини, позивач мав повне право звернутися до суду за захистом свого порушеного права шляхом стягнення заборгованості по договору поставки в повному обсязі навіть достроково у зв`язку з грубим порушенням відповідачем умов договору. За наведених обставин, Господарський суд Дніпропетровської області при ухваленні рішення від 11.12.2018 року було вірно застосовано норми матеріального та процесуального права.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 11.04.2019 року.

В судовому засіданні 11.04.2019 року оголошено перерву до 10.05.2019 року.

Через неможливість суддів Кузнецова В.О. та Чус О.В. продовжувати розгляд апеляційної скарги у зв`язку із перебуванням у відпустці, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені законом, розпорядженням керівника апарату суду від 10.05.2019 року призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів, за результатами якої для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Вечірко І.О., судді - Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.05.2019 року дану справу вказаною колегією суддів прийнято до свого провадження.

В судовому засіданні 10.05.2019 року представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи та надання часу для врегулювання спору між сторонами.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.05.2019 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 23.05.2019 року.

Від представників сторін на адресу апеляційного господарського суду надійшли заяви про розгляд апеляційної скарги за їх відсутності.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на судове рішення, враховуючи наявність клопотань представників сторін, а також те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

23.04.2018 року між ТОВ "Агросем" (надалі постачальник) та ТОВ "Агрофірма "Вишневе" (надалі покупець) укладено договір поставки № 23.04.18-123/1 (надалі договір), відповідно до умов пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується передати (поставити) покупцеві у його власність продукцію виробничо-технічного призначення (надалі товар), а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його.

Найменування, асортимент та кількість товару визначається у специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору (пункт 2.1. договору).

Покупець здійснює оплату вартості товару шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на рахунок постачальника (пункт 3.3. договору).

Покупець оплачує товар шляхом 100 % передоплати, якщо інший порядок та строки розрахунків не визначені у відповідній специфікації до цього договору (пункт 3.5. договору).

У разі зміни курсу іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України, покупець у день здійснення оплати за товар зобов`язаний самостійно визначити суму в гривнях, яку він повинен сплатити постачальнику як скориговану вартість товару (пункт 3.6. договору).

Для індексації (коригування) вартості товару відповідно до умов пункту 3.6. договору датою або днем оплати вважається дата надходження грошових коштів на рахунок постачальника або дата проведення розрахунку в іншій формі, окрім грошової (пункт 3.6.1. договору).

У випадку порушення покупцем строків та порядку оплати товару, встановлених договором, постачальник з першого дня порушення, набуває право в односторонньому порядку скоригувати вартість товару відповідно до умов пункту 3.6. договору та вимагати від покупця негайної повної оплати за весь товар, а покупець повинен негайно виконати вказану вимогу постачальника (пункт 3.7. договору).

У випадку, якщо покупцем не будуть виконані грошові зобов`язання за цим договором у повному обсязі або частково і постачальником буде подано позов до суду, сторони узгодили, що для індексації (коригування) вартості товару відповідно до умов пункту 3.6. договору датою або днем оплати буде вважатися дата складання та підписання постачальником позовної заяви до суду відповідної юрисдикції, у якій покупець буде виступати відповідачем (пункт 3.9. договору).

Поставка товару здійснюється окремими партіями, на умовах та у строки, визначені у специфікаціях до цього договору. У разі порушення строків оплати товару, постачальник вправі перенести строки поставки товару на кількість днів, рівну кількості прострочення оплати і до нього не можуть застосовуватись передбачені цим договором та чинним законодавством України санкції за прострочення поставки товару (пункт 4.1. договору).

У випадку, якщо прострочення по оплаті товару перевищує 5 банківських днів з дня, встановленого договором та/або відповідною специфікацією, постачальник має право відмовитися від поставки товару (пункт 5.3.1. договору).

У випадку невиконання чи неналежного виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до законодавства та умов цього договору (пункт 9.1. договору).

У випадку порушення термінів або умов оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення (пункт 9.2. договору).

За порушення грошових зобов`язань по оплаті товару покупець сплачує на користь постачальника проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 3 % за кожен місяць від простроченої суми за весь період прострочення (пункт 9.4. договору).

Нарахування пені за прострочення виконання грошових зобов`язань здійснюється до повного розрахунку (пункт 9.6. договору).

Усі спори, які виникають з даного договору, вирішуються в судовому порядку (пункт 10.1. договору).

У випадку оплати товару пізніше строків, встановлених договором. Постачальник вправі затримати поставку товару та передати його по ціні, яка складається на день фактичної передачі або відмовитись від виконання своїх зобов`язань з поставки товару (пункт 12.1. договору).

Сторони дійшли взаємної згоди на підставі статті 259 Цивільного кодексу України при нарахуванні штрафних санкцій відповідно до умов цього договору не застосовувати пункт 6 статті 232 Господарського кодексу України, а здійснювати нарахування штрафних санкцій за весь період неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором, а також збільшити позовну давність про стягнення неустойки за цим договором до 3 років (пункт 12.5. договору).

Достатнім доказом вручення/отримання письмового документу, укладеного на виконання цього договору (лист, заява, повідомлення тощо), є одне із наступних (пункт 12.7. договору): розписка уповноваженого представника сторони одержувача на копії, із зазначенням П ОСОБА_1 , посади, дати, особистого розпису представника та печатки чи штампу сторони-одержувача (пункт 12.7.1. договору); поштове повідомлення про вручення рекомендованого листа із посиланням на дату та номер документу (пункт 12.7.2. договору).

Договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами і діє протягом одного року, але, у будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. При відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору за місяць до закінчення терміну його дії, договір вважається пролонгованим на тих же умовах, на той же термін (пункт 13.1. договору).

24.04.2018 року сторонами підписано специфікацію № 1 (а. с. 8), відповідно до умов пункту 3 якої оплата товару повинна здійснюватись на наступних умовах: а) оплата товару в розмірі 30 % загальної вартості товару, що постачається по договору здійснюється до 10.05.2018 року; б) оплата товару в розмірі 70 % загальної вартості товару, що постачається по договору здійснюється до 25.10.2018 року.

Товар повинен бути поставлений відповідачу до 01.06.2018 року (пункт 5 специфікації № 1 від 24.04.2018 року).

На виконання умов договору та специфікації до нього 26.04.2018 року позивач здійснив поставку відповідачу товару на загальну суму 501 937,92 грн., що підтверджується видатковими накладними № АГ-26/04154 від 26.04.2018 року на суму 368 087,81 грн., № АГ-26/04155 від 26.04.2018 року на суму 133 850,11 грн. (а. с. 9, 10) та довіреністю на отримання товару від 26.04.2018 року (а. с. 11).

03.08.2018 року відповідач сплатив позивачу за поставлений товар 5 000,00 грн. (а. с. 39).

Проіндексована (скоригована) вартість сплаченого товару складає 5 000,00 грн. (загальна сума сплачених коштів) + 78,52 грн. (проіндексована (скоригована) вартість товару) = 5 078,52 грн.

Станом на 21.08.2018 року фактична заборгованість відповідача за поставлений товар складає 501 937,92 грн. (вартість поставленого товару) 5 078,52 грн. (загальна сума сплачених платежів з врахуванням індексації (коригування) вартості товару) = 496 859,40 грн.

Скоригована вартість товару складає 497 803,95 грн. = 496 859,40 грн.*31.9906 (курс євро до гривні, що склався на міжбанківському валютному ринку України станом на 21.08.2018 року)/ 31.9299 (курс євро до гривні, що склався на міжбанківському валютному ринку України станом на 23.04.2018 року).

Індексація (корегування) вартості товару становить 944,55 грн. = 497 803,95 грн. 496 859,40 грн.

Індексована (корегована) вартість товару у зв`язку із зміною курсу євро становить 866,03 грн. = 944,95 грн. 78,52 грн.

Фактична заборгованість з урахуванням індексованої (корегованої) вартості товару згідно умов договору та специфікації № 1 від 24.04.2018 року становить 497 804,87 грн. = 501 937,92 грн. (вартість поставленого товару) 5 000,00 грн. (загальна сума сплачених коштів) + 866,95 грн. (індексована (корегована) вартість товару).

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача 05.06.2018 року було направлено досудове попередження № 415 від 01.06.2018 року, яке отримано відповідачем 12.06.2018 року, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 16).

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань поставлений на його адресу товар у встановлений договором та специфікацією строк у повному обсязі не оплатив.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача до господарського суду з даним позовом, в якому позивач, окрім стягнення з відповідача 497 804,87 грн. основного боргу, просив суд стягнути з відповідача ще 48 140,99 грн. - пені, 41 585,21 грн. - процентів за користування чужими грошовими коштами, 4 200,63 грн. - 3 % річних.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Предметом даного спору є стягнення з відповідача заборгованості та штрафних санкцій згідного укладеного між сторонами договору поставки.

Цивільні зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із вказаною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (частина 1 статті 693 Цивільного кодексу України).

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін й погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з умовами договору поставки № 23.04.18-123/1 від 23.04.2018 року (пункт 3.5. договору) покупець оплачує товар шляхом 100 % передоплати, якщо інший порядок та строки розрахунків не визначені у відповідній специфікації до цього договору.

Відповідно до пункту 3 специфікації № 1 оплата товару повинна здійснюватись на наступних умовах: а) оплата товару в розмірі 30 % загальної вартості товару, що постачається по договору здійснюється до 10.05.2018 року; б) оплата товару в розмірі 70 % загальної вартості товару, що постачається по договору здійснюється до 25.10.2018 року.

Разом з тим, у випадку порушення покупцем строків та порядку оплати товару, встановлених договором, постачальник з першого дня порушення, набуває право в односторонньому порядку скоригувати вартість товару відповідно до умов пункту 3.6. договору та вимагати від покупця негайної повної оплати за весь товар, а покупець повинен негайно виконати вказану вимогу постачальника (пункт 3.7. договору).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач взятих на себе зобов`язань по оплаті 30 % вартості товару в строк до 10.05.2018 року не виконав.

Доводи відповідача про те, що позовна заява подана позивачем завчасно не можуть бути взяті до уваги апеляційним господарським судом з огляду на наступне.

Колегія суддів апеляційного господарського суду надавши правову кваліфікацію правовідносинам сторін, діям відповідача дійшла висновку, що за відсутності доказів належного виконання відповідачем умов укладеного з позивачем договору позивач у відповідності до пункту 3.7. договору мав правові підстави для звернення до господарського суду з позовом про стягнення заборгованості.

За наведених обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в розмірі 497 804,87 грн. господарським судом правомірно задоволені.

Щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 48 140,99 грн. колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито всіх залежних від нього заходів щодо недопущення господарського правопорушення. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Згідно із статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

У разі порушення ним господарського зобов`язання суб`єкт господарювання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами (стаття 229 Господарського кодексу України).

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно із статтею 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

В пункті 9.2. договору сторонами погоджено, що у випадку порушення термінів або умов оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення (пункт 9.2. договору).

Нарахування пені за прострочення виконання грошових зобов`язань здійснюється до повного розрахунку (пункт 9.6. договору).

Згідно наданого позивачем розрахунку сума пені за період з 11.05.2018 року по 21.08.2018 року складає 48 140,99 грн.

Враховуючи положення чинного законодавства і перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, колегія суддів дійшла висновку, що факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару за договором належним чином доведений та підтверджений матеріалами справи, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача 48 140,99 грн. пені.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача відсотків за користування чужими грошовими коштами в розмірі 41 585,21 грн. та 3 % річних в розмірі 4 200,63 грн. колегія суддів враховує наступне.

За приписами статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з частиною 2 статті 1214 Цивільного кодексу України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Термін "користування чужими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Частиною 5 статті 694 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов`язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.

За порушення грошових зобов`язань по оплаті товару покупець сплачує на користь постачальника проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 3 % за кожен місяць від простроченої суми за весь період прострочення (пункт 9.4. договору).

Колегія суддів, керуючись приписами частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, враховує правову позицію Верховного Суду щодо правомірності одночасного стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами, та 3 % річних, викладену в постанові від 10.09.2018 року у справі № 908/24/18.

Проценти річних, про які йдеться у частині 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно відрізняти від процентів за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 названого Кодексу. Так, стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов`язання і одночасно, як зазначалося, способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов`язанням сплатити кошти, тоді як проценти, зазначені у статті 536 Цивільного кодексу України, - це плата за користування чужими коштами, в тому числі безпідставно одержаними, збереженими грішми (стаття 1214 Цивільного кодексу України). Підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 Цивільного кодексу України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 Цивільного кодексу України). Спільним для цих процентів є те, що вони нараховуються саме у зв`язку з користуванням чужими коштами. Положення ж частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України в частині сплати процентів річних застосовуються за наявності порушення грошового зобов`язання. Тому, зокрема, якщо в законі або в укладеному сторонами договорі передбачено розмір процентів за користування чужими коштами (стаття 536 Цивільного кодексу України), то це не позбавляє кредитора права звернутися до боржника з позовом про стягнення як зазначених процентів, так і трьох процентів річних (якщо інший їх розмір не передбачено договором або законом) - за наявності порушення боржником грошового зобов`язання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року № 6-49цс12.

Суд першої інстанції, дослідивши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, достеменно встановив факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару, отриманого за договором поставки, і як наслідок, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача права вимагати від боржника сплати процентів за користування чужими грошовими коштами, та 3 % річних, нарахованих у зв`язку з простроченням оплати 497 804,87 грн. основного боргу.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 41 585,21 грн. - відсотків за користування чужими грошовими коштами, 4 200,63 грн. 3 % річних.

Відносно посилання відповідача на те, що позивачем не доведено, що в листі від 05.06.2018 року було вкладено саме досудове попередження, оскільки опис вкладеного відсутній колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до пункту 12.7. договору достатнім доказом вручення/отримання письмового документу, укладеного на виконання цього договору (лист, заява, повідомлення тощо), є одне із наступних: розписка уповноваженого представника сторони одержувача на копії, із зазначенням ОСОБА_2 , посади, дати, особистого розпису представника та печатки чи штампу сторони-одержувача (пункт 12.7.1. договору); поштове повідомлення про вручення рекомендованого листа із посиланням на дату та номер документу (пункт 12.7.2. договору).

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем в якості доказу направлення на адресу відповідача листа з досудовим попередженням надано суду копії поштового фіскального чеку та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Таким чином, позивачем надано докази направлення на адресу відповідача досудового попередження.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні. При цьому, апеляційний господарський суд погоджується з викладеними у відзиві на апеляційну скаргу доводами позивача, відповідність яких чинному законодавству та фактичним обставинам справи підтверджується вищенаведеними висновками суду.

Звертаючись із апеляційною скаргою, відповідач не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування ним норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

На підставі викладеного, апеляційний господарський суд вважає, що місцевим господарським судом повно встановлені фактичні обставини справи, яким надана вірна оцінка у відповідності до норм чинного матеріального та процесуального законодавства.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції має бути залишено без змін.

3.5.Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 275-282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Вишневе" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 року у справі № 904/3926/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 24.05.2019 року.

Головуючий суддя _________________ І.О. Вечірко

Суддя _________________ Т.А. Верхогляд

Суддя _________________ Ю.Б. Парусніков