СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2019 р. Справа № 922/3604/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І. , суддя Слободін М.М.

за участю секретаря судового засідання Новікової Ю.В.

розглянувши апеляційну скаргу позивача (вх. 1115 Х/1-7) на рішення господарського суду Харківської області від 06.03.2019 року, ухвалене у приміщенні вказаного суду суддею Лавровою Л.С., повний текст якого складено 07.03.2019 року, у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України"", м. Київ,

до ТОВ "Котельні лікарняного комплексу", м. Харків,

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2018 року до суду звернулось Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6, ) та просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу" (61018. Харківська обл., м.Харків, вул.Балакірєва, буд. 3 код ЄДРОПУ31555,25 грн., у тому числі: основний борг у сумі 810834,56 грн., пеню 81911,80 грн., 3% річних - 28782,37 грн., інфляційні втрати у сумі 97465,79 грн. Судові витрати, а саме 15284,92 грн., сплаченого судового збору та інші витрати, пов`язані з розглядом даної справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору № 2605/1617-БО-32 від 31.10.2016 р. постачання природного газу в частині своєчасної сплати за спожитий природний газ на загальну суму 8095834,56 грн. за період з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року.

Відповідач не заперечував проти вимог про стягнення боргу 810834,56 грн., 3% річних в сумі 28 782,37 грн. та інфляційних втрат в розмірі 95629,01 грн., але заперечував проти розрахунків позивача по інфляційним втратам за березень 2017 року і просив суд зменшити розмір пені на 90% в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 551 ЦК України та ч. 1 ст. 233 ГК України.

На підтвердження погашення суми основної заборгованості відповідачем було надано для долучення до матеріалів справи копію платіжного доручення №12138 від 31.01.2019 р. на суму 810834,56 грн. (за вх. 4246 від 18.02.2018 р.)

У зв`язку з оплатою відповідачем заборгованості на загальну суму 810834,56 грн. після відкриття провадження у справі, місцевим господарським судом закрито провадження в цій частині на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій задоволено частково на 50%.

Рішенням господарського суду Харківської області від 06.03.2019 року закрито провадження в частині стягнення основного боргу в сумі 810834,56 грн. Позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОТЕЛЬНІ ЛІКАРНЯНОГО КОМПЛЕКСУ" (61018, Харківська обл., місто Харків, Дзержинський район, ВУЛИЦЯ БАЛАКІРЄВА, будинок 3, ідентифікаційний код особи 31555944) на користь Публічного акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01601, м.Київ, Шевченківський район, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 6, ідентифікаційний код особи 20077720) пеню 40955,90 грн., 3% річних - 28782,37 грн., інфляційні втрати у сумі 97465,79 грн. та 7642,46 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Позивач із вказаним рішенням місцевого господарського суду в частині часткового задоволення позовних вимог у зв`язку зі зменшенням судом розміру неустойки та оскаржив зазначене рішення в апеляційному порядку в частині відмови у задоволенні позовних вимог у розмірі 40955,90 грн. В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки у розмірі 40 955,90 грн.

В судовому засіданні представник позивачка апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити.

Представник відповідача у відзиві та в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення.

Частиною 1 статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 p. і набула чинності в Україні 11 вересня 1997 p.

З прийняттям у 2006 році Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено застосування судом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Ryabykh v.Russia від 24.07.2003 року, Svitlana Naumenko v. Ukraine від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду цивільної справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

З огляду на викладене та зважаючи, що на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, а також те, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо), подальше відкладення розгляду справи суперечитиме вищезгаданому принципу розгляду справи впродовж розумного строку.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, позивачем рішення місцевого господарського суду оскаржується в частині часткового задоволення клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій та, у зв`язку з цим, відмови у стягненні 50% пені у розмірі 40955,90 грн.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги та переглядаючи справу в межах, встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем заявлено клопотання про зменшення штрафних санкцій на 90%.

В обґрунтування клопотання про зменшення пені відповідач вказував, що зобов`язання по Договору від 22.12.2014 р. були виконані відповідачем повністю, основний борг сплачувався в добровільному порядку, лише залишок боргу 10% був сплачений із затримкою. Прострочення оплати було незначним та спричинено несвоєчасними розрахунками бюджетних організацій та неотримання своєчасної компенсації від держави різниці між тарифами на теплову енергію та її собівартістю, яка виникла у зв`язку зі зростанням ціни на газ, оскільки природний газ по договору постачається виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями. Обсяг невідшкодованої різниці між тарифами та собівартістю за минулі роки в час дії договору в 2017 р. складав 2765207,00 грн., на підтвердження чого відповідач посилався на протоколи уповноваженої комісії Харківської обласної державної адміністрації територіальної комісії з питань узгодження різниці в тарифах №3 від 09.06.2017 р., та №2 від 15.06.2018 р.

Відповідач стверджував, що бюджетні організації та населення несвоєчасно проводять розрахунки, а надходження коштів за результатами судового врегулювання спорів відбувається із затримками і не в повному обсязі. Майновий стан ТОВ «Котельні лікарняного комплексу» є критичним, підприємство має збитки за 9 місяців 2018 року в розмірі 6 млн 163 тис. гривень. Всі отримані кошти від бюджетних організацій за теплову енергію направлялись на рахунки в Ощадбанку із спеціальним режимом використання та на користь НАК «Нафтогаз України» в той же день відраховувалось та сплачувалось від 80% до 95% отриманих коштів на оплату поточної заборгованості за газ.

На підтвердження викладених обставин відповідачем надано перелік споживачів бюджетних організацій, витяги з протоколів комісії про різницю в тарифах, довідку про структуру споживачів тепла по відпуску теплової енергії, бухгалтерську довідку про структуру та розмір заборгованості споживачів теплової енергії станом на 31.01.2019 р., довідку про структуру споживачів теплової енергії по обсягам виробництва, аналітичну довідку щодо тарифу на теплову енергію для бюджетних споживачів, структуру тарифу на теплову енергію, копії балансу, звіту про фінансові результати за 9 місяців 2018 року та копії постанов НКРЕКП.

Також, відповідач вказував на надмірність нарахованих позивачем санкцій оскільки нараховані інфляційні втрати та відсотки в повній мірі компенсують всі негативні наслідки для кредитора, що виникли в результаті прострочення зобов`язання.

В свою чергу позивач в обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не мав права застосовувати до спірних правовідносин положення статті 233 ЦК України без з`ясування всіх обставин, з`ясування яких вимагається названою нормою права. Позивач зазначає, що при задоволенні клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій його інтереси не було враховано судом.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, інших обставин, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідністю розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків

Пунктом 1 ст. 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені та штрафу є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого неустойка підлягає зменшенню.

Відповідач є підприємством комунальної форми власності; прострочення зобов`язання виникло внаслідок відсутності коштів та неприбутковості підприємства; основною причиною порушення зобов`язання відповідачем є велика кредиторська заборгованість.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ступінь виконання відповідачем зобов`язання за договором та причини несвоєчасного виконання зобов`язання містять об`єктивні відомості про винятковість даного випадку, що надає право суду для зменшення заявленої до стягнення неустойки.

Колегія суддів, розглянувши доводи і заперечення учасників справи, враховуючи фінансовий стан відповідача, причини неналежного виконання умов укладеного сторонами Договору в частині своєчасної оплати за поставлений природний газ, ступінь загального виконання зобов`язання та особливості бюджетного фінансування, беручи до уваги необхідність стимулювання неухильного виконання зобов`язань та з метою дотримання прав сторін на захист своїх інтересів, задовольняє клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій частково на 50%.

Скрутний збитковий майновий стан відповідача підтверджується наявним в матеріалах справи балансом та фінансовим звітом.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський дійшов вірного висновку про наявність підстав для зменшення нарахованої пені на 50%, задовольнивши позовні вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» в частині стягнення з ТОВ "Котельні лікарняного комплексу" 40955,90 грн. пені.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 277, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 06.03.2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 20.05.2019

Головуючий суддя В.І. Сіверін

Суддя О.І. Терещенко

Суддя М.М. Слободін