РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.04.2019Справа № 910/16678/18

За позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порядок.ОК" управління та експлуатація нерухомості"

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кукота О.Ю.

Представники сторін:

від позивача Киященко О.А. (адвокат);

від відповідача Грищенко А. Л. (адвокат).

В судовому засіданні 25.04.2019 року, відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представників позивача та відповідача, що повне рішення буде складено 16.05.2019р.

СУТЬ СПОРУ:

12 грудня 2018 року до Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (позивач) надійшла позовна заява № 1693/12 від 10.12.2018 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порядок.ОК" управління та експлуатація нерухомості" (відповідач) про стягнення заборгованості за договором на постачання питної води та приймання стічних вод через придатні мережі № 07165/5-01 від 11.01.2007 року в сумі 185 830,06 грн. з них: основного боргу - 145 081,59 грн. (сто сорок п`ять тисяч вісімдесят одна гривня 59 копійок), інфляційних втрат - 19 560,53 грн. (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот шістдесят гривень 53 копійки), 3% річних - 5545,88 грн. (п`ять тисяч п`ятсот сорок п`ять гривень 88 копійок), пені - 8454,13 грн. (вісім тисяч чотириста п`ятдесят чотири гривні 13 копійок) та штрафу - 7250,93 грн. (сім тисяч двісті п`ятдесят гривень 93 копійки).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежним чином виконав зобов`язання за договором на постачання питної води та приймання стічних вод через придатні мережі № 07165/5-01 від 11.01.2007 року, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/16678/18, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 31.01.2019 року.

10.01.2019 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач заперечив проти позовних вимог в частині, посилаючись на їх необґрунтованість.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2019 року підготовче засідання відкладено до 21.02.2019 року.

11.02.2019 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач з твердженнями відповідача, викладеними у відзиві, не погоджується, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

20.02.2019 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення, в яких відповідач не погоджується з доводами позивача посилаючись на те, що надані позивачем розшифровки не є належними та достатніми доказами, відповідач визнає заборгованість по 30 (тридцяти) лічильникам, які є в єдиній дислокації до договору, в тому числі і по лічильнику WPD-65 № особовий рахунок № 41-112 , до лічильників субспоживачів відповідач відношення немає, тому позовні вимоги визнає лише частково, в іншій частині позовних вимог заперечив.

В підготовчому засіданні 21.02.2019 року судом оголошувалася перерва.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 12.03.2019 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/16618/18 до судового розгляду по суті на 04.04.2019 року.

В судових засіданнях 04.04.2019 року та 18.04.2019 року судом оголошувалася перерва.

В судовому засіданні 25.04.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував частково.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал", в подальшому перейменованим у Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал", яке в свою чергу перейменовано у Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (надалі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Порядок.ОК" управління та експлуатація нерухомості (надалі - відповідач, абонент) укладено договір на постачання питної води та прийняття стічних вод через приєднані мережі № 07165/5-01 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов`язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та на підставі пред`явленого абонентом дозволу на скид стічних вод у систему каналізацій м. Києва (надалі - дозвіл) приймати від нього стічні води у систему каналізацій м. Києва відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Києва ( в подальшому - місцеві правила приймання), а абонент зобов`язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору, дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 65 від 01.07.1994 р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції 22.07.1994 р. за № 165/374 (в подальшому Правила користування), Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 37 від 19.02.2002р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції 26.04.2002 р. за № 403/6691 (в подальшому Правила приймання), а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором.

Відповідно до п. 2.1.1. договору облік поставленої води здійснюється за показаннями лічильника, зареєстрованого у постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами користування. У випадку наявності у абонента декількох об`єктів водоспоживання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх лічильників, зареєстрованих за абонентом. Обсяг наданої води для поливу визначається за показаннями лічильника. В разі технічної неможливості встановлення лічильника, кількість поставленої для поливу води може визначатися за узгодженим з постачальником розрахунком на підставі наданих абонентом офіційних документів, якими визначена площа поливу.

Згідно з п. 2.1.2. договору зняття показань з лічильника (-ків) здійснюється, як правило, щомісячно представником Постачальника у присутності представника абонента у строки згідно з графіком обслуговування постачальника. Для абонента із стабільним об`ємом водоспоживання (до 30 м. куб. із незначним коливанням ) зняття показань з лічильника може здійснюватися постачальником поквартально, при цьому останній направляє абоненту щомісячно розрахункові документи на оплату наданих послуг, виходячи із його середньодобового споживання води. Показання лічильника за відповідний період можуть бути прийняті до розрахунків постачальником від абонента в письмовому вигляді. В разі, якщо абонент не забезпечить присутності свого представника для зняття показань, дані, що зняті постачальником є підставою для виставлення розрахункових документів на оплату наданих послуг.

Пунктом 2.1.4. договору кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за показаннями лічильників стічних вод або за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно з показаннями лічильників води та/або іншими способами визначення об`ємів стоків відповідності до Правил користування.

В п. 2.1.6. договору передбачено, що облікові дані абонента щодо кількості та вартості спожитих ним послуг підлягають обов`язковому звірянню у постачальника. Абонент щоквартально, не пізніше 10-го числа наступного за звітним кварталом місяця та в інші строки (за письмовою вимогою постачльника) направляє до останнього письмовий звіт по обсягам наданих послуг (за встановленою постачальником формою) та проводить з останнім звіряння обсягів наданих послуг у відповідному обліковому періоді, а також звіряння по проведених розрахунках за надані послуги. Для проведення звіряння абонент направляє свого представника до постачальника із необхідними для цього обліковими та бухгалтерським документами. Звіряння вважається проведеним з моменту отримання постачальником підписаного повноважними особами акту звіряння розрахунків. В разі невиконання абонентом цього пункту договору, облікові дані постачальника щодо кількості та вартості наданих послуг та проведених абонентом розрахунків вважаються безумовно погодженими постачальником.

Відповідно до п. 2.2.1. договору постачальник щомісячно направляє до банківської установи абонента розрахункові документи (в електронному вигляді - дебетові повідомлення або у паперовому вигляді вимоги-доручення, тощо) для оплати за поставлену воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів. Тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно із чинним законодавством та не підлягають узгодженню сторонами. В разі зміни тарифів у період дії цього договору постачальник доводить абоненту нові тарифи у розрахункових документах без внесення додаткових змін до цього договору стосовно строків їх введення та розмірів.

Пунктом 2.2.2. договору передбачено, що оплата вартості послуг здійснюється абонентом щомісячно у безготівковій формі у десятиденний термін з дня направлення постачальником платіжного документу до банківської установи абонента.

В разі неотримання від постачальника поточного щомісячного розрахункового документу, абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг, не пізніше 5-го числа наступного місяця, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості спожитої води (п. 2.2.3. Договору).

Згідно з п. 2.2.4. договору у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахунковому документі, абонент зобов`язаний у десятиденний термін з дня направлення постачльником розрахункового документа до банківської установи абонента, письмово повідомити про це постачальника та у цей же термін направити представника з обґрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання відповідного акту. В іншому випадку відмова абонента оплатити розрахунковий документ постачальника вважатиметься безпідставною.

Згідно п. 7.1. договору, договір укладається строком на один рік набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір вважається пролонгованим на новий строк, якщо за 20 днів до припинення його дії жодна із сторін письмово не повідомить про це іншу сторону.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України (враховуючи, що спірні правовідносини сторін продовжували існувати під час набрання зазначеним нормативно-правовим актом законної сили) принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір № 07165/5-01 від 11.01.2007 року як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у сторін взаємних цивільних прав та обов`язків.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору ним у період з 01.11.2015 року по 31.08.2018 року було надано відповідачу послуги з постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі на загальну суму 300 425,29 грн., при цьому, надані позивачем послуги відповідач оплатив лише частково на суму162 764,78 грн., внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем, яка з урахуванням перерахунків в сумі 7358,08 грн., становить 145 018,59 грн.

При цьому, позивач вказує, що відповідач про незгоду щодо кількості або вартості отриманих з 01.11.2015 року по 31.08.2018 року послуг не повідомляв, свого представника з обґрунтовуючими документами для проведення звірки даних та підписання акту звірки не направляв, відтак, в силу положень п.п. 2.1.6., 2.2.4. договору, кількість та вартість наданих позивачем у спірний період послуг з водопостачання та водовідведення вважаються прийнятими відповідачем.

В матеріалах справи також містяться оригінали довідок ПАТ "КБ "Хрещатик" від 03.10.2018 року № 9-2/4409 та АТ "Банк Кредит Дніпро" від 18.10.2018 року № 51/12-999 з реєстрами інформаційно-дебетових повідомлень, які підтверджують факт направлення останніх до банківської установи відповідача.

Судом встановлено, що заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує актами про зняття показань з лічильників (приладів обліку), погодженими та підписаними відповідачем, які є первинними документами й підтверджують факт надання послуг та їх об`єми, розшифровками рахунків відповідача, в яких вказані об`єми спожитих послуг, тарифи, за якими проводилися нарахування та вартість наданих послуг, довідками з банків, які підтверджують надсилання на адресу відповідача дебетових повідомлень.

Також, позивачем нараховані інфляційні втрати - 19 560,53 грн., 3% річних - 5545,88 грн., пеня - 8454,13 грн. та штраф - 7250,93 грн.

Відповідач проти позовних вимог заперечив в частині стягнення коштів у сумі: 33 640,66 грн., з яких: борг в сумі 25 880,22 грн., інфляційні втрати в сумі 5 149,57 грн., 3% річних в сумі 1 434,29 грн., пеня в сумі 1 176,58 грн., а також відмовити у стягненні штрафу в частині 1 294,01 грн. та судових витрат (збору) в частині 524,02 грн. посилаючись на те, що надані позивачем до позову копії актів № 1-41-152 за червень 2016 року, № 1-41-156 за червень 2016 року, № 1-41-154 за червень 2016 року, № 1-41-65 за квітень 2016 року, № 1-41-65 за січень 2016 року, № 1-41-65 за листопад 2015 року, № 1-41-65 за грудень 2015 року, № 1-41-158 за травень 2016 року, № 1-41-159 за червень 2016 року, № 1-41-158 за червень 2016 року, № 1-41-159 за травень 2016 року з незрозумілим особовим рахунком та номером лічильника не є належними, достовірними та достатніми доказами, тому позовні вимоги в цій частині є не обґрунтованими. Крім того, відповідач також зауважив, що надані позивачем розшифровки рахунків відповідача не є належними та достатніми доказами, відповідач визнає заборгованість по 30 (тридцяти) лічильникам, які є в єдиній дислокації до договору, в тому числі і по лічильнику WPD-65 № особовий рахунок № 41-112 , до лічильників субспоживачів відповідач відношення немає.

В свою чергу, позивач у відповідь на заперечення відповідача вказав, що надані послуги з водопостачання за кодом 1-2256 були погоджені та прийняті відповідачем, про що свідчать акти зняття показань з приладів обліку з підписами представників відповідача, з погодженими обсягами без зауважень та застережень. Позивач зазначив, що за кодом 1-2256 обліковуються послуги з постачання холодної води, що використовується відповідачем для надання послуг з гарячого водопостачання за адресою вул. Жилянська, 59 для орендарів, на підтвердження чого позивач надав розгорнуту розшифровку рахунку за кодом 1-2256 з відображенням обсягів спожитих послуг орендарів відповідача, тарифів та періодів нарахування. За твердженням позивача, відповідач за кодом 1-2256 забезпечує послугами з постачання гарячої води орендарів (юридичних осіб), що відповідно у правовідносинах з відповідачем є субспоживачами.

Крім того, позивач зазначив, що за кодом 1-51513 обліковуються надані відповідачу послуги з постачання холодної води, що йде на підігрів, зокрема, і для орендарів, однак для тих з якими у позивача відсутні прямі договори, натомість, за кодом 1-2256 виокремлені послуги від коду 1-51513, що надаються орендарям з якими у позивача укладено прямі договори. Позивач вказав, що з повних розшифровок рахунків відповідача за кодом 1-51513 вбачається відсутність повторних нарахувань за одну і ту ж саму послугу.

Також, позивач зауважив, що сторонами в п. 2.1.2. договору обумовлено, що у разі, якщо абонент не забезпечить присутність свого представника для зняття показань, дані що зняті постачальником є підставою для виставлення розрахункових документів на оплату наданих послуг, тоді як за умовами п. 2.2.4. договору в разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахункових документам, абонент зобов`язаний у 10-нний термін з дня направлення постачальником розрахункового документа до банківської установи, письмово повідомити про це постачальника та у цей же термін направити представника з обгрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акту.

За твердженням позивача, відповідач, отримуючи рахунки за кодом 1-2256 (підтверджуються дебетово-інформаційними повідомленнями) жодних заперечень, заяв про незгоду на адресу позивача не надсилав, та крім того підписував та погоджував акти зняття показань, тобто повністю визнавав спожиті послуги за кодом 1-2256.

Договірні правовідносини між сторонами регулюються Законом України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", сферу дії якого визначено статтею 2 Закону.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" його дія поширюється на всі суб`єкти господарювання, що виробляють питну воду, забезпечують міста, інші населені пункти, окремо розташовані об`єкти питною водою шляхом централізованого питного водопостачання або за допомогою пунктів розливу води (в тому числі пересувних), застосування установок (пристроїв), інших засобів нецентралізованого водопостачання, а також на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, що здійснюють регулювання, нагляд і контроль за якістю питної води, станом джерел та систем питного водопостачання, а також споживачів питної води.

ПАТ "АК "Київводоканал" є підприємством питного водопостачання, яке надає послуги з централізованого питного водопостачання (згідно із Законом - це господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об`єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов`язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води) та водовідведення (згідно із Законом - це господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу об`єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов`язаних єдиним технологічним процесом). При цьому, вода питна - вода, яка за органолептичними властивостями, хімічним і мікробіологічним складом та радіологічними показниками відповідає державним стандартам та санітарному законодавству.

Вимоги до якості питної води встановлені Державними санітарними нормами та правилами "Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною" (ДСанПіН 2.2.4-171-10), затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 12.05.2010 № 400.

Відповідно до п. 2.1. розділу 2 вказаних ДСанПіН 2.2.4-171-10 "вода питна, призначена для споживання людиною (питна вода), - вода, склад якої за органолептичними, фізико-хімічними, мікробіологічними, паразитологічними та радіаційними показниками відповідає вимогам державних стандартів та санітарного законодавства (з водопроводу - водопровідна, фасована, з бюветів, пунктів розливу, шахтних колодязів та каптажів джерел), призначена для забезпечення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб населення, а також для виробництва продукції, що потребує використання питної води".

Таким чином, позивач є виробником та постачальником, а відповідач - споживачем (згідно зі ст. 1 Закону споживач питної води - це юридична або фізична особа, яка використовує питну воду для забезпечення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб) послуг з постачання питної води, якість якої відповідає зазначеним ДСанПіН 2.2.4-171-10, та водовідведення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 19 "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно ч. 1 ст. 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з: підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов`язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення; об`єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об`єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності.

Згідно з ч. 2 ст. 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" споживачі питної води зобов`язані, зокрема своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008 року затверджено Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах та селищах України (надалі - Правила), які відповідно до ст. 3 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" є частиною законодавства у сфері питного водопостачання.

Правила визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України. Ці Правила є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод (п. 1.1. Правил).

У пункті 1.2. Правил надані визначення, зокрема, наступних термінів: виробник послуг централізованого водопостачання та водовідведення - суб`єкт господарювання, що виробляє або створює послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (далі - виробник); вузол обліку - комплект засобів вимірювальної техніки, занесених до Державного реєстру вимірювальної техніки, що призначені для вимірювання і реєстрації результатів вимірювання та обладнання для влаштування вузла відповідно до вимог нормативних документів; замовник послуг з централізованого водопостачання та водовідведення - споживач або суб`єкт господарювання, який має намір здійснити будівництво (реконструкцію) об`єкта архітектури з наступним його приєднанням до систем централізованого питного водопостачання та водовідведення; межа балансової належності - лінія розподілу елементів систем водопостачання та водовідведення і споруд на них між власниками або користувачами.

Пунктами 3.1., 5.2. Правил передбачено, що розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на підставі показів приладів обліку; вузли обліку повинні розташовуватися на мережі споживача, як правило, на межі балансової належності мереж виробника та споживача, або за згодою виробника в приміщеннях, розташованих безпосередньо за зовнішньою стіною будівлі в місці входу водопровідного вводу.

Згідно з п. 3.7. Правил розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.

Пунктом 1.4. Правил визначено, що приймання стічних вод від підприємств, установ, організацій до системи централізованого водовідведення здійснюється відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держбуду від 19.02.2002р. № 37, зареєстрованих у Мін`юсті 26.04.2002р. за №403/6691 (надалі - Правила № 37), а також місцевих правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту.

Згідно п. 1.2. Правил № 37, останні поширюються на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації (далі - Водоканали), та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів (далі - Підприємства).

За змістом п. 1.4. Правил № 37 абонент водоканалу - це юридична особа, яка уклала договір з водоканалом на надання послуг водопостачання та (або) каналізації.

Стічні води підприємств - усі види стічних вод, що утворилися внаслідок їхньої діяльності після використання води в усіх системах водопостачання (господарсько-питного, технічного, гарячого водопостачання тощо), а також поверхневі та дощові води з території Підприємства (з урахуванням субабонентів).

Відповідно до п. 2.4 зазначених Правил приймання, підприємства зобов`язані виконувати в повному обсязі вимоги цих Правил, місцевих Правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки водоканалу за надані послуги.

Як вже зазначалося судом вище, на підтвердження обсягів наданих послуг за договором до справи судом залучені надані позивачем акти про зняття показань з лічильників (приладів обліку), розшифровки рахунків відповідача, в яких вказані об`єми спожитих послуг, тарифи, за якими проводилися нарахування та вартість наданих послуг.

Як встановлено судом, відповідно до пункту 2.2.4 договору у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахунковому документі, абонент зобов`язаний у десятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонента, письмово повідомити про це постачальника та у цей же термін направити представника з обгрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова абонента оплатити розрахунковий документ постачальника вважатиметься безпідставною.

Відповідачем встановлений договором порядок надання заперечень щодо кількості або вартості наданих послуг виконано не було, та у встановлений договором строк не направлено свого представника з обґрунтовуючими документами для проведення звіряння.

Таким чином, надані ПАТ "АК "Київводоканал" послуги за договором № 07165/5-01 від 11.01.2007 року на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі вважаються прийнятими.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі № 07165/5-01 від 11.01.2018 року в частині сплати послуг з постачання питної води та приймання стічних вод за кодом 1-2256 та за кодом - 1-51513 за період з 01.11.2015 року по 31.08.2018 року підтверджено матеріалами справи.

За умовами ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Наявність, обсяг заборгованості відповідача у розмірі 145 081,59 грн. та настання строку виконання обов`язку щодо сплати підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та не були спростовані відповідачем.

Відповідач контррозрахунку заявленої до стягнення суми основного боргу до суду не надав та не надіслав.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі № 07165/5-01 від 11.01.2018 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в сумі 145 081,59 грн.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення інфляційних втрат - 19 560,53 грн., 3% річних - 5545,88 грн., пені - 8454,13 грн. та штрафу - 7250,93 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що у разі порушення строків виконання зобов`язання по оплаті за надані послуги, абонент сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Оплата абонентом пені не звільняє останнього від оплати несплаченого рахунку в повному розмірі.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, в межах заявленого позивачем періоду, судом встановлено, що він арифметично вірний, відтак позовні вимоги про стягнення пені є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в сумі 8454,13 грн.

Щодо позовних вимоги про стягнення штрафу в розмірі 7250,93 грн. суд зазначає наступне.

В пункті 4.6. договору сторони погодили, що за безпідставну відмову оплатити направлений рахунок, абонент сплачує постачальнику штраф у розмірі 5 відсотків від несплаченої суми.

Суд вважає вказану позовну вимогу необґрунтованою, оскільки позивач не довів, що ним виставлялись рахунки відповідачу та, що відповідач відмовлявся їх оплачувати.

Крім того, судом встановлено, що відповідач частково сплачував суми заборгованості, що виникла у нього за договором, що свідчить про прострочення виконання своїх договірних зобов`язань, а не про відмову їх виконувати.

Відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 7250,93 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення відсотків річних та інфляційних втрат є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив, що він є арифметично невірним, сума 3% річних та інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в межах заявленого позивачем періоду, становить 19 560,53 грн. - інфляційних втрат та 5545,88 грн. - 3% річних.

Приймаючи до уваги встановлені судом факти та обставини, що були наведені вище, суд дійшов висновку, що викладені відповідачем у відзиві заперечення на позов не спростовують зазначених позивачем в позові доводів за встановлених вище судом фактів та обставин.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково про стягнення 178 642,13 грн., з них: основного боргу - 145 081,59 грн., пені - 8454,13 грн., інфляційних втрат - 19 560,53 грн. та 3% річних - 5545,88 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 2679,63 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Порядок.ОК" управління та експлуатація нерухомості" (, адреса: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 59) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (, адреса: 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-а) грошові кошти: основного боргу - 145 081,59 грн. (сто сорок п`ять тисяч вісімдесят одна гривня 59 копійок), інфляційних втрат - 19 560,53 грн. (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот шістдесят гривень 53 копійки), 3% річних - 5545,88 грн. (п`ять тисяч п`ятсот сорок п`ять гривень 88 копійок), пені - 8454,13 грн. (вісім тисяч чотириста п`ятдесят чотири гривні 13 копійок) та судовий збір - 2679,63 грн. (дві тисячі шістсот сімдесят дев`ять гривень 63 копійки).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16.05.2019р.

Суддя О.В. Котков