ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2019                                                                                      Справа №  917/35/19

м.Полтава

за позовною заявою  Комунального підприємства "Теплоенерго",  вул.Софіївська, 68, м.Кременчук, Полтавська область,39600

до  Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго",  вул.Старий Поділ, 5, м.Полтава, 36022

про  врегулювання розбіжностей, що залишилися неврегульованими під час укладання додаткової угоди до договору

та

за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго",  вул.Старий Поділ, 5, м.Полтава, 36022

до  Комунального підприємства "Теплоенерго",  вул.Софіївська, 68, м.Кременчук, Полтавська область,39600

про  внесення змін до договору на транспортування теплової енергії №1738 від 18.08.2016 та викласти пункти Додаткової угоди №4 від 01.11.2018 до Договору  №1738 від 18.08.2016 з урахуванням протоколу розбіжностей від 03.12.2018 до Додаткової угоди №4 від 01.11.2018 в наступній редакції:

"Викласти п.2.2 договору в такій редакції:

"2.2. Вартість послуг Компанії з транспортування теплової енергії Постачальника визначається на основі обсягів транспортування теплової енергії, які визначені в Акті виконаних робіт з транспортування теплової енергії, та загальної вартості цих послуг, які визначаються шляхом множення обсягу транспортного тепла на ціну його транспортування.

Вартість послуг Компанії з транспортування теплової енергії Постачальника з 01 вересня 2018 року визначається ціною 99,18 грн. з ПДВ за 1Ггкал з ПДВ.

У разі затвердження уповноваженим державним органом або органом місцевого самоврядування нових тарифів для Постачальника на транспортування теплової енергії до договору вносяться зміни щодо ціни на транспортування теплової енергії шляхом укладення додаткової угоди."

Пункт 3 додаткової угоди викладений в такій редакції:

"Дана редакція додаткової угоди застосовується у відносинах сторін, починаючи з 01 вересня 2018 року.

У разі судового врегулювання розбіжностей  по цій додатковій угоді дія останньої починається з моменту набрання законної сили рішення суду"

Суддя  Кльопов І.Г.

Секретар судового засідання Мацко О.В.

Представники сторін у судове засідання не з"явилися

Обставини справи:  03.01.2019 року до Господарського суду Полтавської області  надійшла позовна заява Комунального підприємства «Теплоенерго»  до Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про врегулювання розбіжностей, що залишилися неврегульованими під час укладання додаткової угоди до договору.

Суд ухвалою від 08.01.2019 року відкрив провадження у справі № 917/35/19  у порядку загального позовного провадження, призначив  підготовче засідання у справі на 07.02.2019 року та встановив  відповідачу строк для подання відзиву на позов, із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України.

22.01.2019 року, у строк для подання відзиву, відповідач подав зустрічну позовну заяву до Комунального підприємства «Теплоенерго» про внесення змін до договору на транспортування теплової енергії №1738 від18.08.2016 та викласти пункти Додаткової угоди №4 від 01.11.2018 до Договору №1738 від 18.08.2016 з урахуванням протоколу розбіжностей від 03.12.2018 до Додаткової угоди №4 від 01.11.2018.

Суд ухвалою від 18.01.2019 року прийняв до спільного розгляду зустрічний позов Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго», м.Полтава до Комунального підприємства «Теплоенерго», м.Кременчук про внесення змін до договору на транспортування теплової енергії №1738 від18.08.2016 та викласти пункти Додаткової угоди №4 від 01.11.2018 до Договору №1738 від 18.08.2016 з урахуванням протоколу розбіжностей від 03.12.2018 до Додаткової угоди №4 від 01.11.2018, з первісним позовом Комунального підприємства «Теплоенерго», м. Кременчук до Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго», м. Полтава про врегулювання розбіжностей, що залишилися неврегульованими під час укладання додаткової угоди до договору та об’єднав вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом у справі №917/35/19.

06.02.2019 року від відповідача (позивача за зустрічним позовом) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

07.02.2019 року представники сторін у судове засідання не з’явилися, ухвалою Господарського суду Полтавської області відкладено  підготовче засідання на 27.02.2019 року.

27.02.2019 року від відповідача за зустрічним позовом (позивача за первісним позовом) надійшов відзив на зустрічну позовну заяву (вх.№2000 від 27.02.2019р.). Позивачем за зустрічним позовом в судовому засіданні заявлено клопотання про надання додаткового строку для подачі документів у справі.

Вказане клопотання судом задоволено.

Представник відповідача заявив клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку підготовчого провадження, яке судом задоволено.

Суд ухвалою від 27.02.2019 року продовжив строк підготовчого провадження та відклав підготовче засідання на 28.03.2019 року.

27.03.2019 року від Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» надійшли додаткові пояснення по справі (вх.№3079 від 27.03.2019) та 28.03.2019 року за вх.№3109 надійшло клопотання про залучення додаткових документів у справу.

28.03.2019 року представники сторін у судове засідання не з’явилися, суд ухвалою від 28.03.2019 року відклав підготовче засідання на 08.04.2019 року.

08.04.2019 року ухвалою Господарського суду Полтавської області було закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до розгляду по суті на 07.05.2019 року.

07.05.2019 року за вхід. №4659 від позивача за первісним позовом надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення    пов'язаної з нею справи № 917/2094/17 та набрання законної сили судовим рішенням у справі № 917/2094/17 за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго"    про внесення змін до договору, а саме про врегулювання розбіжностей за додатковою угодою №2 від 10.11.2017 про внесення змін до укладеного між сторонами договору на транспортування теплової енергії №1738 від 18.08.2016р.

Суд відмовляє в задоволенні даного клопотання керуючись наступним.

Відповідно до п.п. 5 ч. 1  ст. 227 ГПК України   суд зобов’язаний зупинити провадження у справі у випадку об’єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об’єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Отже, зупинення провадження у справі процесуальний закон пов'язує із неможливістю розгляду справи, що розглядається, до вирішення іншої справи.

В даному випадку матеріали справи містять всі необхідні докази на підставі яких суд має можливість встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Подання позивачем за первісним позовом  клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи №917/2094/17, схожої за підставами обґрунтування на справу №917/35/19, суд розцінює як намагання відповідача затягнути розгляд справи по суті.

Застосовуючи згідно з ч. 4  ст. 11 ГПК України,  ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»  при розгляді справи частину 1  ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989 р.).

В силу вимог ч. 1  ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 -69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд  встановив:

18.08.2016 року між ПАТ «Полтаваобленерго» та Комунальним підприємством «Теплоенерго» укладено договір на транспортування теплової енергії №1738 (далі - Договір), з урахуванням протоколу розбіжностей.

Відповідно до Розділу 1 «Предмет Договору» КП «Теплоенерго» (по тексту Договору - Компанія) зобов’язується транспортувати теплову енергію (в тому числі для надання послуг з централізованого опалення та централізованого гарячого водопостачання) власного виробітку ПАТ «Полтаваобленерго» (по тексту Договору - Постачальника) місцевими (розподільчими) тепловими мережами (в тому числі мережами гарячого водопостачання), що знаходяться у власності чи користуванні Компанії, до споживачів Постачальника, а Постачальник зобов’язується здійснювати оплату отриманих послуг відповідно до умов цього Договору.

Пунктом 2.2 Договору Сторони визначили, що вартість послуг Компанії з транспортування теплової енергії Постачальника визначається на основі визначених в Акті виконаних робіт з транспортування теплової енергії (додаток №1 до цього Договору) обсягів транспортування теплової енергії та ціни, погодженої Сторонами.

Вартість послуг Компанії з транспортування теплової енергії Постачальника, за період 01.06.2016 р. по 30.06.2016 р. визначається за ціною 26,54 грн. за 1Гкал. (без ПДВ).

З 01.07.2016р. вартість послуг Компанії з транспортування теплової енергії Постачальника визначається за ціною 28,71 грн. за 1 Гкал. (без ПДВ).

Уразі затвердження НКРЕКП нових тарифів на транспортування теплової енергії, до Договору вносяться зміни щодо ціни на транспортування теплової енергії шляхом укладення додаткової угоди.

25.01.2017 року Додатковою угодою №1  до Договору пункт 2.2  Договору доповнено абзацом четвертим наступного змісту: «З 01.01.2017р. вартість послуг Компанії з транспортування теплової енергії Постачальника визначається за ціною 29,48 грн. за 1 Гкал. (без ПДВ)».

В подальшому при внесенні змін до Договору на транспортування теплової енергії від 18.08.2016 р. № 1738, під час укладання Додаткової угоди № 2 та Додаткової угоди № 3, Сторони не досягли згоди та звернулися до господарського суду щодо врегулювання розбіжностей, які залишилися неврегульованими, за додатковою угодою № 2 – справа № 917/2094/17 та про врегулювання розбіжностей за додатковою угодою № 3 – справа № 917/1324/18.

Позивач за первісним позовом (КП «Теплоенерго») направив на адресу відповідача (ПАТ «Полтаваобленерго») Додаткову угоду № 4 про внесення змін до Договору, якою було запропоновано внести зміни до Договору на транспортування теплової енергії від 18.08.16  № 1738,  а саме:  пункту 2.2. викласти у наступній редакції:

«Вартість послуг Компанії з транспортування теплової енергії Постачальника розподільчими (внутрішньоквартальними) тепловими мережами визначається на основі обсягів транспортованої  теплової енергії, які визначені в Акті виконаних робіт з транспортування теплової енергії, та загальної вартості цих послуг, які визначаються шляхом множення обсягу транспортованого тепла на ціну його транспортування.

Сторони відображають в договорі, що ціна послуг Компанії з транспортування теплової енергії Постачальника розподільчими (внутрішньо квартальними) мережами з 17 листопада   2018 року становить 108,68 грн. з ПДВ за транспортування розподільчими (внутрішньо квартальними) мережами 1 ГКал тепла.

У разі затвердження регулятором Компанії нового тарифу на транспортування теплової енергії, у взаємовідносинах Сторін буде застосовуватися відповідний новий тариф з моменту його введення. При цьому сторони мають право для визначеності у своїх відносинах внести в договір відповідні зміни в частині ціни послуг Компанії, яка буде відповідати новій величині тарифу, встановленого регулятором.»

Відповідач за первісним позовом          (ПАТ «Полтаваобленерго») підписав Додаткову угоду № 4 з  протоколом розбіжностей від 03.12.2018р., в якому виклав пункти Додаткової угоди №4  у власній редакції.

Не погодившись з протоколом розбіжностей відповідача, позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовом про врегулювання розбіжностей, що залишилися неврегульованими під час укладення додаткової угоди до договору, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що зміна тарифу на транспортування теплової енергії КП «Теплоенерго» на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №1385 від 29.10.2018р. є підставою для внесення змін до укладеного між сторонами договору на транспортування теплової енергії №1738 від 18.08.2016 у частині встановлення  вартості послуг КП «Теплоенерго» з транспортування теплової енергії відповідача за новим тарифом. Крім того, позивач не погоджується із запропонованою відповідачем у протоколі розбіжностей редакцією п.3 Додаткової угоди, відповідно до якої новий тариф буде застосовуватись у відносинах сторін, починаючи з  01 вересня  2018 року, а у разі судового врегулювання розбіжностей по цій додатковій угоді дія останньої починається з моменту набрання законної сили  рішення суду.

За твердженням позивача за первісним позовом (КП «Теплоенерго»), Сторони Договору не можуть відійти від приписів законодавчих норм, та у питанні визначення розміру плати за транспортування теплової енергії повинні керуватись тарифами, затвердженими в установленому порядку, які є обов’язковими для виконання.

Відповідач за первісним позовом (ПАТ «Полтаваобленерго») звернувся із зустрічним позовом з вимогою внести  зміни до договору на транспортування теплової енергії №1738 від 18.08.2016 року та викласти пункти Додаткової угоди № 4  від 01.11.2018р. до Договору №1738 від 18.08.2016р. з урахуванням протоколу розбіжностей від 03.12.2018р. до Додаткової угоди № 4  від 01.11.2018р. в наступній  редакції:

« 2.2. Вартість послуг Компанії з транспортування теплової енергії Постачальника визначається на основі обсягів транспортування  теплової енергії, які визначені в Акті виконаних робіт з транспортування теплової енергії, та загальної вартості цих послуг, які визначаються шляхом множення обсягу транспортованого тепла на ціну його транспортування.

Вартість послуг Компанії з транспортування теплової енергії  Постачальника з 01 вересня 2018 року визначається за ціною 99,18 грн. з ПДВ за 1 Ггкал з ПДВ.

У разі затвердження уповноваженим державним органом або органом місцевого самоврядування нових тарифів для Постачальника на транспортування теплової енергії до договору вносяться зміни щодо ціни на транспортування теплової енергії шляхом укладення додаткової угоди.»

Пункт 3 додаткової угоди  викласти в наступній редакції:

«Дана редакція додаткової угоди застосовується у відносинах сторін, починаючи з  01 вересня  2018 року.

У разі судового врегулювання розбіжностей по цій додатковій угоді дія останньої починається з моменту набрання законної сили  рішення суду.»

В обґрунтування вимог за зустрічним позовом останній посилається на наступне.

Суттєвою умовою укладеного договору є його ціна, принцип формування якої, а також вартість послуги з транспортування було погоджено Сторонами та закріплено п. 2.2. Договору.

Як зазначає позивач за зустрічним позовом (ПАТ «Полтаваобленерго»), при укладанні договору було закладено, і Сторони мали на увазі і розуміли встановлення та зміни тарифу регулятором саме для Постачальника, ПАТ «Полтаваобленерго», і ніяким чином іншого трактування цей пункт за договором Сторони не передбачали. Так як, на момент підписання Договору та закріплення у п. 2.2 Договору фрази, що зміна тарифу відбувається у разі затвердження нових тарифів НКРЕКП, передбачає зміну для Постачальника, ПАТ «Полтаваобленерго», оскільки НКРЕКП не встановлювало тарифів для КП «Теплоенерго» на момент укладення Договору. Таким чином, з аналізу і розуміння п. 2.2 договору № 1738 на транспортування теплової енергії від 18.08.2016р., внесення змін до п.2.2 діючого договору можливе лише при встановлені нових тарифів для Постачальника, ПАТ «Полтаваолбенерго».

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із  ст. 11 Цивільного кодексу України  підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.08.2016 між КП "Теплоенерго" (компанія) та ПАТ     "Полтаваобленерго" (постачальник) укладено договір на транспортування теплової енергії № 1738 з протоколом розбіжностей (далі - договір).

Відповідно до пункту 2.2 договору Сторони визначили, що вартість послуг компанії з транспортування теплової енергії постачальника визначається на основі визначених в акті виконаних робіт з транспортування теплової енергії (додаток №1 до цього договору) обсягів транспортування теплової енергії та ціни, погодженої Сторонами.

Вартість послуг компанії з транспортування теплової енергії постачальника за період     з 01.06.2016 по 30.06.2016 визначається за ціною 26,54 грн за 1 Гкал (без ПДВ).

З 01.07.2016 вартість послуг компанії з транспортування теплової енергії постачальника визначається за ціною 28,71 грн за 1 Гкал (без ПДВ).

У разі затвердження Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) нових тарифів на транспортування теплової енергії, до договору вносяться зміни щодо ціни на транспортування теплової енергії шляхом укладення додаткової угоди.

25.01.2017 між сторонами укладена додаткова угода №1 про внесення змін (доповнень) до договору на транспортування теплової енергії від 18.08.2016 №1738, відповідно до якої сторони доповнили пункт 2.2 договору абзацом 4, за змістом якого з 01.01.2017 вартість послуг компанії з транспортування теплової енергії постачальника визначається за ціною 29,48 грн за 1 Гкал (без ПДВ).

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №1385 від 29.10.2018р. "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, що надаються Комунальним підприємством "Теплоенерго",  затверджено тариф на транспортування теплової енергії у розмірі 108,68 грн. (з ПДВ) за 1 Гкал.

У зв'язку з наведеним,  позивач за первісним позовом направив на адресу відповідача для погодження додаткову угоду №4 про внесення змін до договору, якою було запропоновано внести зміни до договору на транспортування теплової енергії №1738 від 18.08.2016, а саме, абзац 4 пункту 2.2 викласти в редакції, відповідно до якої з 17.11.2018 року вартість послуг компанії з транспортування теплової енергії постачальника визначається за ціною 108,68 грн за 1 Гкал з ПДВ.

Вказана додаткова угода була підписана відповідачем за первісним позовом з протоколом розбіжностей, направлена на адресу позивача, та була ним отримана 06.12.2018р.

У зв'язку з недосягненням згоди у вказаній частині договору, позивач за первісним позовом звернувся до суду з вимогами про врегулювання розбіжностей за додатковою угодою №4 від 01.11.2018 про внесення змін до договору на транспортування теплової енергії №1738 від 18.08.2016, укладеного між ПАТ "Полтаваобленерго" та КП "Теплоенерго".

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог за первісним позовом, суд виходив з наступного.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про теплопостачання» до основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належать, зокрема, встановлення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію і тарифів на виробництво теплової енергії (крім тарифів на теплову енергію, вироблену на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях та когенераційних установках) у порядку і межах, визначених законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що  споживач  теплової енергії - фізична або юридична особа, яка  використовує  теплову енергію на підставі договору.

Відповідно до частини 13 статті 20 Закону України "Про теплопостачання" до основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належать: встановлення для всіх категорій  споживачів  тарифів на теплову енергію і тарифів на виробництво теплової енергії (крім тарифів на теплову енергію, вироблену на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях та когенераційних установках) у порядку і межах, визначених законодавством.

Суд вважає, що наведені у частині 13 статті 20 Закону України "Про теплопостачання" положення стосуються  саме споживачів, які використовують теплову енергію, у той час як відповідач не є споживачем КП "Теплоенерго".

З умов договору на транспортування теплової енергії від 18.08.2016 №1738 убачається, що ПАТ «Полтаваобленерго» не є споживачем теплової енергії як за спірним правочином, так і в будь-якій іншій формі, при цьому КП «Теплоенерго» як сторона договору не має зобов’язань щодо теплопостачання на користь ПАТ «Полтаваобленерго».

Таким чином, ПАТ «Полтаваобленерго» не є споживачем теплової енергії у розумінні статті 1 Закону України «Про теплопостачання» при виконанні спірного договору на транспортування теплової енергії, а КП «Теплоенерго» не є теплопостачальником за спірним правочином щодо ПАТ «Полтаваобленерго».

Задовольняючи позовні вимоги за зустрічним позовом, суд керувався наступним.

Як вбачається з протоколу розбіжностей від 03.11.2018р. до додаткової угоди №4 від 01.11.2018 про внесення змін до договору на транспортування теплової енергії №1738 від 18.08.2016  позивачем за зустрічним позовом (ПАТ «Полтаваобленерго») запропоновано внести зміни до договору, а саме: абзац четвертий пункту 2.2 викласти у наступній редакції:

« 2.2. Вартість послуг Компанії з транспортування теплової енергії Постачальника визначається на основі обсягів транспортування  теплової енергії, які визначені в Акті виконаних робіт з транспортування теплової енергії, та загальної вартості цих послуг, які визначаються шляхом множення обсягу транспортованого тепла на ціну його транспортування.

Вартість послуг Компанії з транспортування теплової енергії  Постачальника з 01 вересня 2018 року визначається за ціною 99,18 грн. з ПДВ за 1 Ггкал з ПДВ.

У разі затвердження уповноваженим державним органом або органом місцевого самоврядування нових тарифів для Постачальника на транспортування теплової енергії до договору вносяться зміни щодо ціни на транспортування теплової енергії шляхом укладення додаткової угоди.»

Пункт 3 додаткової угоди  викласти в наступній редакції:

«Дана редакція додаткової угоди застосовується у відносинах сторін, починаючи з  01 вересня  2018 року.

У разі судового врегулювання розбіжностей по цій додатковій угоді дія останньої починається з моменту набрання законної сили  рішення суду.»

Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, шо постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов’язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент укладення спірного договору транспортування ПАТ «Полтаваобленерго» має статус ліцензованого суб’єкта господарювання по здійсненню діяльності  по постачанню  теплової енергії – суб’єкта природної монополії, що підтверджується ліцензією НКРКП.

Згідно з підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з теплопостачання, затверджені постановою НКРЕКП від 10.08.2012 №278, (чинних на момент укладення спірного договору) провадження відповідним суб’єктом ліцензійної діяльності з постачання теплової енергії можливе при виконанні, зокрема, таких умов як наявність у ліцензіата договорів (або попередніх договорів) купівлі-продажу теплової енергії, договорів (або попередніх договорів) на транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) темповими мережами та договорів (або попередніх договорів) зі споживачами на постачання теплової енергії.

Відповідно до розділу 1 спірного договору на транспортування теплової енергії предметом договору є відносини щодо транспортування теплової енергії, зокрема, надання з боку КП «Теплоенерго»  послуг по транспортуванню теплової енергії ПАТ «Полтаваобленерго» власного виробництва місцевими (розподільчими) тепловими мережами, як це встановлено підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з теплопостачання.

Договір на транспортування теплової енергії від 18.08.2016 №1738 був укладений з боку КП «Теплоенерго» на засадах цивільного законодавства у сфері надання послуг та у відповідності до вимог ст.901, 903 Цивільного кодексу України щодо сплати на користь виконавця оплати за надані послуги з транспортування на умовах, визначених договором, а тому у порядку ст.632 Цивільного кодексу України ціна у договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Отже, пунктом 2.2 договору сторони передбачили можливість внесення до нього змін щодо ціни на транспортування теплової енергії шляхом укладення додаткової угоди саме у разі затвердження НКРЕКП нових тарифів на транспортування теплової енергії.

Згідно зі ст.16 Закону України «Про теплопостачання» до повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, належать, зокрема,  встановлення тарифів на теплову енергію суб’єктам природних монополій у сфері теплопостачання, ліцензування діяльності яких здійснюється Комісією.

Відповідно до ст.28 Закону України "Про місцеве самоврядування" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, встановлення в порядку і межах, визначених законом, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються НКРЕКП), транспортні та інші послуги.

Таким чином, стороною договору на транспортування теплової енергії є ПАТ «Полтаваобленерго» - ліцензіат по постачанню теплової енергії – природній монополіст, тарифи якого визначаються НКРКП у порядку абзацу 6 частини 1 статті 16 Закону України «Про теплопостачання» з метою забезпечення технологічної можливості транспортування теплової енергії власного виробництва власним споживачам відповідними місцевими тепловими мережами, які перебувають у власності КП «Теплоенерго», і надані останнім на умовах договору про надання послуг зі сплатою вартості наданих послуг на умовах укладеного договору.

Щодо вимог позивача за первісним позовом в частині внесення змін до договору з 17 листопада 2018 року, суд дійшов висновку, що якщо договір змінюється у судовому порядку, зобов’язання змінюється з моменту набрання рішенням суду про зміну  договору законної сили, та сторони не вправі вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов’язанням до моменту  зміни або розірвання  договору, якщо інше не встановлено законом або договором.

Частина 1  статті 626 ЦК України  передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до положень  ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі  ст. 628 ЦК України  зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами  ст. 651 Цивільного кодексу України  зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 654 Цивільного кодексу України  встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

За змістом  ст.188 Господарського кодексу України  зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно зі  статтею 652 ЦК України  у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Частина 4 цієї статті визначає, що зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Отже, закон пов'язує можливість зміни договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч.2  ст.652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з’ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Беручи до уваги наведене та дослідивши надані учасниками справи докази та  матеріали справи, суд дійшов висновку що вимоги позивача за первісним позовом, викладені у позовній заяві стосовно врегулювання розбіжностей за додатковою угодою №4 від 01.11.2018 про внесення змін до договору на транспортування теплової енергії №1738 від 18.0.8.2016, у запропонованій позивачем за первісним позовом редакції, є безпідставними, а, отже, такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно, позовні вимоги за зустрічним позовом  є обгрунтованими та такими що підлягають задоволенню

У відповідності до  ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір сплачений позивачем за первісним позовом покладається на останнього,   судовий збір сплачений позивачем за зустрічним позовом покладається на відповідача за зустрічним позовом.

Керуючись статтями  129,  232-233,237-238, 240  ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні первісного позову Комунального підприємства «Теплоенерго» до Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про врегулювання розбіжностей, що залишилися неврегульованими під час укладання додаткової угоди до договору відмовити.

2. Зустрічний позов Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго» до Комунального підприємства «Теплоенерго» про внесення змін до договору на транспортування теплової енергії №1738 від 18.08.2016 року задовольнити повністю.

3.  Внести  зміни до договору на транспортування теплової енергії №1738 від 18.08.2016 року та викласти пункти Додаткової угоди № 4  від 01.11.2018р. до Договору №1738 від 18.08.2016р. з урахуванням протоколу розбіжностей від 03.12.2018р. до Додаткової угоди № 4  від 01.11.2018р. в наступній  редакції:

« 2.2. Вартість послуг Компанії з транспортування теплової енергії Постачальника визначається на основі обсягів транспортування  теплової енергії, які визначені в Акті виконаних робіт з транспортування теплової енергії, та загальної вартості цих послуг, які визначаються шляхом множення обсягу транспортованого тепла на ціну його транспортування.

Вартість послуг Компанії з транспортування теплової енергії  Постачальника з 01 вересня 2018 року визначається за ціною 99,18 грн. з ПДВ за 1 Ггкал з ПДВ.

У разі затвердження уповноваженим державним органом або органом місцевого самоврядування нових тарифів для Постачальника на транспортування теплової енергії до договору вносяться зміни щодо ціни на транспортування теплової енергії шляхом укладення додаткової угоди.»

Пункт 3 додаткової угоди  викласти в наступній редакції:

«Дана редакція додаткової угоди застосовується у відносинах сторін, починаючи з  01 вересня  2018 року.

У разі судового врегулювання розбіжностей по цій додатковій угоді дія останньої починається з моменту набрання законної сили  рішення суду.»

4. Стягнути з Комунального підприємства «Теплоенерго» (вул.Софіївська, 68, м.Кременчук, Полтавська область,39600, ) на користь  Публічного акціонерного товариства «Полтаваобленерго»  (вул.Старий Поділ, 5, м.Полтава, 36022, ) судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2  ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України).

Повне рішення складено  15.05.2019

Суддя                                                                                             Кльопов І.Г.