ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.05.2019

Справа № 920/463/19

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., розглянувши заяву Приватного сільськогосподарського підприємства «Весна» про забезпечення позову (вх. № 1361к від 14.05.2019) по справі № 920/463/19

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Весна» (42825,

Сумська область, Великописарівський район, село Тарасівка, вул.

Сумська, буд. 184, код 31554982)

до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (40021,

Сумська область, м. Суми, вул.. Петропавлівська, б. 108,

код 39765885)

про визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки

УСТАНОВИВ:

До господарського суду Сумської області звернулось Приватне сільськогосподарське підприємство «Весна» з позовною заявою, в якій просить суд: Визнати укладеною Додаткову угоду між Головним управлінням Держгеокадастру уСумській області та Приватним сільськогосподарським підприємством "Весна" (місцезнаходження: 42825, Сумська область, Великописарівський район, село Тарасівна, вулиця Сумська, будинок 184. Код ) про поновлення Договору оренди землі від 25.03.2009 року (зареєстрованого 05.05.2009 року за номером 93 в Великописарівському відділі ДГ1 Центр Державного земельного кадастру) та внесення змін до нього, укладеного між Великописарівською РДА та ПСП "Весна" щодо земельної ділянки сільсьскогосподарського призначення площею 22.4036 га. кадастровий номер НОМЕР_2 на умовах поданого ПСП "Весна" проекту цієї угоди.

Ухвалою суду від 15.05.2019 відкрито провадження у справі № 920/463/19 та призначено розгляд справи до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Сумській області здійснювати будь-які дії щодо включення земельної ділянки площею22,4036 га (кадастровий номер НОМЕР_1), що розташована на території Тарасівської сільської ради Великописарівського району, в Перелік земельних ділянок для продажу права оренди на неї на конкурсних засадах (земельних торгах) та організувати щодо неї земельні торги, -до набрання рішенням в даній справі законної сили.

Дослідивши матеріали поданої заяви про забезпечення позову, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст.139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Таким чином, позивач повинен зазначити в заяві про забезпечення позову пропозицію щодо зустрічного забезпечення, зокрема, щодо розміру грошової суми, яку він може внести на депозитний рахунок суду. Дана пропозиція враховується судом при визначенні остаточного розміру зустрічного забезпечення. Це є обовязком заявника зазначити в заяві про забезпечення позову конкретний захід зустрічного забезпечення, який може бути застосований судом.

Натомість, заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Крім того, до заяви про забезпечення позову не надано жодного документа в підтвердження обставин, які вимагають забезпечити позов.

За приписами ч. 7 ст. 140 ГПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 139 ГПК України в частині її змісту, оскільки не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, відомостей, потрібних для забезпечення позову.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.139 ГПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Зокрема, відповідно до положень статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову встановлюється ставка судового збору у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 960,50 грн. Проте, заявником надано платіжне доручення про сплату лише 960 грн., що не відповідає встановленому законом розміру судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Приватного сільськогосподарського підприємства «Весна» (вх. № 1361к від 14.05.2019) про забезпечення позову та додані до неї документи повернути заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 15.05.2019 та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 256, 257 та підпунктом 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя

С.В. Заєць