ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х  В  А  Л  А

13.05.2019                                                                                              Справа № 905/2837/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву: Служби автомобільних доріг у Донецькій області (ідентифікаційний код 25946285, адреса: 84333, м. Краматорськ, вул. Уральська, буд. 12)

про: роз’яснення рішення господарського суду Донецької області від 19.02.2018 по справі № 905/2837/17, -

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю “Перша дорожньо-будівельна компанія” (ідентифікаційний код 35174848, адреса: 08600, м. Васильків, вул. Володимирська, буд. 57-А, оф. 11).

до відповідача: Служби автомобільних доріг у Донецькій області (ідентифікаційний код 25946285, адреса: 84333, м. Краматорськ, вул. Уральська, буд. 12)

про: стягнення 39 552 685,45 грн.,-

за участю представників сторін:

від позивача (стягувач): не з’явився,

від відповідача (боржник): не з’явився,

ВСТАНОВИВ:

03.05.2019 до канцелярії суду надійшла заява Служби автомобільних доріг у Донецькій області № 01-3-882 від 03.05.2019, в якій останній просить постановити ухвалу, якою роз’яснити резолютивну частину судового рішення господарського суду Донецької області від 19.02.2018 у справі 905/2837/17 в частині того, за рахунок яких коштів повинно здійснюватися стягнення.

До означеної заяви додано платіжне доручення № 559 від 03.05.2019 про сплату судового збору за подання заяви про роз'яснення судового рішення № 905/2837/17.

В обґрунтування поданої заяви, відповідач зазнає, що в рішенні  Господарського суду Донецької області від 19.02.2018 у справі № 905/2837/17 не зазначено стосовно того, за рахунок саме яких коштів повинно здійснюватися стягнення та не зазначено в резолютивній частині цього рішення саме з якого рахунку ГУДКСУ у Донецькій області зобов"язано здійснити безспірне списання коштів за договором на виконання робіт № 2-64 від 25.06.2013 у загальному розмірі 36.634.693,5 грн., судовий збір 222.294,04 грн.

Ухвалою від 06.05.2019 призначено до розгляду заяву Служби автомобільних доріг у Донецькій області в судовому засіданні на 13.05.2019; явка уповноважених представників в судове засідання обов"язковою не визнавалась.

08.05.2019 до канцелярії суду надійшла заява б/н від адвоката Служби автомобільних доріг у Донецькій області Мендруха О.М., згідно з якою останній просить залишити без розгляду заяву від 03.05.2019 про роз’яснення рішення господарського суду Донецької області по справі №905/2837/17  та повернути судовий збір відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

В судове засідання, що відбулось 13.05.2019, сторони своїх представників не направили, що не перешкоджає розгляду заяви.

Щодо заяви б/н від 08.05.2019, підписаної від імені Служби автомобільних доріг у Донецькій області адвокатом Мендрух О.М., про залишення без розгляду заяви від 03.05.2019 про роз’яснення рішення.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»    адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч.3   статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Частиною 4   ст. 60 Господарський процесуальний кодекс України (далі – ГПК України)  встановлено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до ч.4  ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат зобов'язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Таким чином, надаючи право адвокату здійснювати представництво та захист своїх інтересів клієнт обумовлює обсяг наданих адвокату повноважень, який визначається змістом довіреності або відповідним договором на надання правової допомоги.

За змістом норм статей 19 та 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не витікає безумовне право адвоката подавати та підписувати до господарського суду заяви про залишення заяв чи позовних заяв без розгляду та на повернення судового збору, а відтак таке право має бути безпосередньо надано клієнтом адвокату.

Нормами   ГПК України   передбачено, що належними доказами на підтвердження повноваження адвоката як представника в господарському процесі є довіреність або ордер, при цьому суд приймаючи заяву про залишення без розгляду заяви про роз’яснення рішення, подану від імені сторони адвокатом, має пересвідчитися щодо наявності у адвоката  повноважень щодо подачі до господарського суду та підписання позовної заяви від імені клієнта.

Судом встановлено, що на підтвердження повноважень адвоката Медрух О.М. щодо підписання заяви б/н від 08.05.2019 про залишення  без розгляду заяви від 03.05.2019 про роз’яснення рішення господарського суду Донецької області по справі №905/2837/17 та повернення судового збору відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», не додано ні ордеру, ні довіреності, ні договору про надання правової допомоги, в якому зазначається повноваження та обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії. В матеріалах справи №905/2837/17 також відсутні означені документи.

Відповідно до частин 2, 4 ст. 170 ГПК України, письмові заяви, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Враховуючи, що до заяви б/н від 08.05.2019 підписаної від імені Служби автомобільних доріг у Донецькій області адвокатом Мендрух О.М.  не додано відповідних документів, які посвідчують повноваження адвоката діяти від імені Служби автомобільних доріг у Донецькій області, тому суд залишає таку заяву без розгляду.

Щодо заяви Служби автомобільних доріг у Донецькій області № 01-3-882 від 03.05.2019 про роз’яснення резолютивної частини рішення Господарського суду Донецької області від 19.02.2018 у справі 905/2837/17.

Відповідно до частини першої статті 245 Господарського процесуального кодексу України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Виходячи із змісту наведеної норми роз'яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз'яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання.

Здійснюючи роз'яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз'яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз'ясненні рішення.

Частиною другою статті 245 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Із зазначеної норми вбачається, що роз'ясненню підлягають ті рішення, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України "Про виконавче провадження".

Такі висновки про застосування норм процесуального права викладено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 09.07.2018 у справі N 911/2050/16.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у Постановах Верховного Суду від 28.02.2018 у справі №910/12754/14, від 24.04.2018 у справі № 910/19810/17.

Відповідно до частин 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов’язковими для всіх суб’єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з резолютивної частини рішення Господарського суду Донецької області від 19.02.2018 у справі № 905/2837/17, суд вирішив позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Перша дорожньо-будівельна компанія” про стягнення зі Служби автомобільних доріг у Донецькій області заборгованості з оплати виконаних робіт за договором № 2-64 від 25.06.2013 в розмірі 16.032.922,80 грн., пені в розмірі 2.917.991,95 грн., 1.764.500,02 грн. – 3% річних та понесені інфляційні втрати в сумі 18.837.270,68 грн., а всього - 39.552.685,45 грн., задовольнити частково.

Стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Донецькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Перша дорожньо-будівельна компанія” заборгованість з оплати виконаних робіт за договором № 2-64 від 25.06.2013 в розмірі 16.032.922,80 грн., 1.764.500,02 грн. – 3% річних та понесені інфляційні втрати в сумі 18.837.270,68 грн., а всього – 36.634.693,50 грн.

Стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Донецькій області     на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Перша дорожньо-будівельна компанія” судовий збір у сумі 222.294,04 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення від 19.02.2018 у справі №905/2837/17 набрало законної сили 23.04.2018 - в день ухвалення постанови Донецьким апеляційним господарським судом за наслідками перегляду такого рішення в апеляційному порядку.

На примусове виконання рішення Господарського суду Донецької області від 19.02.2018 у справі № 905/2837/17 видано відповідні накази від 10.05.2018 зі строком їх пред"явлення до примусового виконання до 23.04.2021.

З заявою про роз’яснення резолютивної частини рішення Господарського суду Донецької області від 19.02.2018 у справі 905/2837/17 відповідач звернувся до суду 03.05.2019.

Отже, відповідачем заява про роз"яснення судового рішення подана з дотриманням строку, встановленого ст. 245 ГПК України.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 238 ГПК України, у мотивувальній частині рішення зазначаються: 1) фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; 2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; 3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; 4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку; 5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; 6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування. У резолютивній частині рішення зазначаються: 1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог; 2) розподіл судових витрат; 3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; 4) повне найменування (для юридичних осіб) або ім’я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України. Висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення).

Отже, зміст рішення, у тому числі його резолютивна частина, повністю відповідає положенням ст. 238 ГПК України. Резолютивна частина рішення, яку заявник просить роз'яснити, викладена у ясній і зрозумілій формі, у ній чітко та зрозуміло зазначено висновок суду щодо заявлених вимог, розподілу судових витрат, строк і порядок набрання рішенням  законної сили та його оскарження.

Частинами першою та третьою статті 327 ГПК України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»  встановлені вимоги до виконавчого документа. У виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім’я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім’я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред’явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв’язку та адреси електронної пошти.

Порядок виконання судового рішення у справі №905/2837/17 про стягнення коштів, викладений у наказах Господарського суду Донецької області від 10.05.2018, повністю відтворює резолютивну частину судового рішення і містить всі обов"язкові реквізити, встановлені Законом України "Про виконавче провадження" для виконавчих документів.

Заявником фактично порушується питання про зміну рішення, про внесення до нього нових даних та умов здійснення виконання рішення, що не відповідає положенням ст.245 ГПК України. В ухвалі про роз'яснення судових рішень господарський суд не може визначати порядок та умови здійснення виконання рішення.

Резолютивна частина судового рішення не містить обставин неоднозначного розуміння такого рішення з метою його виконання. Сформульована заявником вимога не стосується роз'яснення рішення суду у даній справі, а відноситься до процедури виконання рішення суду.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви   01-3-882 від 03.05.2019 Служби автомобільних доріг у Донецькій області про роз’яснення рішення господарського суду Донецької області від 19.02.2018 по справі № 905/2837/17.

Керуючись ст.ст. 234, 245 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви 01-3-882 від 03.05.2019 Служби автомобільних доріг у Донецькій області про роз’яснення рішення господарського суду Донецької області від 19.02.2018 по справі № 905/2837/17 відмовити.

Повний текст ухвали складено та підписано 13.05.2019.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 235 ГПК України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                            Н.В. Величко