ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2019 Справа № 908/2311/18

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65 зал №511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Широбокова Л.П., Орєшкіна Е.В.

секретар судового засідання Мацекос І.М.

представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" на рішення Господарського суду Запорізької області від 27.02.2019 у справі №908/2311/18 (суддя Горохов І . С.; рішення ухвалене о 15:24 год. у місті Запоріжжя, повний текст рішення складено 11.03.2019)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арда - Трейдинг", м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл", м.Запоріжжя

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Арда - Трейдинг" (позивач) звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" про стягнення заборгованості в розмірі 828318,38 грн., з яких: основний борг у розмірі 809444,88 грн., три проценти річних у розмірі 18873,50 грн.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної оплати поставленого товару за договором поставки №Б/112 від 01.11.2010.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 27.02.2019 у справі №908/2311/18 (суддя Горохов І.С .) позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арда - Трейдинг" суму заборгованості в розмірі 299574,04 грн., три проценти річних в розмірі 18872,50 грн., судовий збір в розмірі 12425,00 грн. Провадження у справі в частині стягнення заборгованості в розмірі 509870,84 грн. закрито за відсутності предмета спору.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач (ТОВ "Український Рітейл") звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 27.02.2019 у справі №908/2311/18 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

ТОВ "Український Рітейл" вважає рішення необґрунтованим, таким, що порушує норми матеріального та процесуального права. На думку апелянта, з обставин справи та матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції не виконав покладених на нього процесуальним законом завдань, не повно і не всебічно дослідив обставини справи та фактичні дані, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення безпідставного рішення. За твердженням відповідача, видаткові накладні, які надав позивач у якості доказів поставки товару, не відповідають вимогам первинних документів, наведеним у статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.2.5. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995. У наданих позивачем видаткових накладних у графі "Отримав" міститься підпис та печатка ТОВ "Український Рітейл", проте не зазначено посаду та дані особи, яка вчинила підпис. Суд першої інстанції, оцінюючи подані позивачем видаткові накладні, як первинні документи та докази, які фіксують факти здійснення господарських операцій, не встановив та не надав належної оцінки відсутності таких обов`язкових реквізитів як посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, а також інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції. Вказує і на те, що не погоджується із висновком суду першої інстанції, що печатка на видаткових накладних свідчить про поставку товару, оскільки відбиток печатки суб`єкта господарювання на первинному документів в силу частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" не відноситься до обов`язкових реквізитів первинного документа. Зазначає, що аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду по справі №906/953/17, №916/43/18. За висновком відповідача, позивачем не надано належних доказів поставки товару, а документи, що надані відповідачу та суду, не є належними в розумінні чинного законодавства.

Позивач (ТОВ "Арда - Трейдинг") відзив на апеляційну скаргу по суті заявлених вимог не надав, явку свого представника у судовому засіданні не забезпечив, належне повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.126).

22.05.2019 до початку судового засідання відповідачем подано до суду апеляційної інстанції клопотання з проханням провести розгляд справи №908/2311/18 за апеляційною скаргою ТОВ "Український Рітейл" на рішення Господарського суду Запорізької області за позовом ТОВ "Арда - Трейдинг" до ТОВ "Український Рітейл" про стягнення заборгованості за договором поставки без участі представника апелянта.

Оскільки неявка представників сторін не перешкоджає розгляду даної справи, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу по суті спору за наявними в ній матеріалами за відсутності представників сторін.

У судовому засіданні 22.05.2019 за результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено наступні обставини.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Арда - Трейдинг" (Постачальник) укладений договір поставки №Б/112 від 01.11.2010 з протоколом розбіжностей (далі - Договір, а.с.12-26), за умовами якого Постачальник зобов`язався поставляти, а Покупець - приймати та оплачувати товар, далі "товар", на умовах даного Договору згідно специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору товар, зазначений в специфікаціях, постачається Постачальником окремими партіями у відповідності з замовленнями.

Зобов`язання по поставці вважаються виконаними з моменту передачі товару та товаросупровідних документів Покупцю згідно умов даного Договору та діючого законодавства України. При поставці товару з неналежно оформленими товаросупровідними документами, датою поставки вважається дата надання повного пакету документів, оформлених відповідно до умов даного Договору і діючого законодавства України (п. 1.5. Договору).

Згідно з п. 3.3. Договору приймання товару по кількості, асортименту, товару, що надійшов у тарі - по кількості місць, та якості (видимі недоліки, які можна виявити шляхом огляду товару без руйнування тари/упаковки/, проводиться Покупцем в момент отримання товару від Постачальника. Товар вважається прийнятим Покупцем по кількості, асортименту, товар, що надійшов у тарі - по кількості місць, та якості (видимі недоліки), з моменту підписання уповноваженим представником Покупця накладної.

Якщо при передачі товару Покупцеві, буде виявлено невідповідність товару вимогам даного Договору, Покупець має право відмовитися від отримання даного товару, зробивши відповідну позначку в накладній. Даний випадок трактується як невиконання зобов`язань з поставки товару в установлений строк.

Підпунктом 2.2.1. пункту 2.2. Договору встановлено обов`язок Покупця оплачувати товари, що поставляються Постачальником, в порядку та у строки, встановлені даним Договором.

Відповідно до п. 5.5. Договору, оплата товару проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 30 календарних днів від дня отримання товару Покупцем. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунка Покупця.

Даний договір набирає сили з моменту його підписання сторонами та діє до 31.01.2011. У разі, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії даного договору жодна із сторін в письмовій формі не заявить про його розірвання, договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік (п. 9.1. Договору).

Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов даного Договору, що мало місце в період дії Договору.

Постачальник у вересні 2017 - лютому 2018 поставив Покупцю товар на загальну суму 809444,88 грн., що підтверджується видатковими накладними: №328 від 01.09.2017 на суму 121939,92 грн.; №1294 від 05.09.2017 на суму 140635,44 грн.; №3670 від 12.09.2017 на суму 47417,76 грн.; №7688 від 24.10.2017 на суму 6717,60 грн.; №336 від 01.12.2017 на суму; №1789 від 06.02.2018 на суму 389673,56 грн. та товарно-транспортними накладними: №7688 від 24.10.2017; №1789 від 06.02.2018; №336 від 01.12.2017; №3670 від 12.09.2017, №1294 від 05.09.2017; №328 від 01.09.2017, копії яких надано позивачем і залучено до матеріалів справи.

У видаткових накладних міститься посилання на договір №Б/112 від 01.11.2010. В усіх видаткових накладних у графі "отримав" міститься підпис представника відповідача, який скріплений круглою печаткою відповідача - Товариством з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл".

Спірні правовідносини виникли з приводу виконання договору поставки товару.

Згідно з частиною другою статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частина перша статті 265 Господарського кодексу України визначає, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до положень частини шостої статті 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За вимогами частин першої та другої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Під час розгляду справи місцевим господарським судом, відповідачем подано докази часткового погашення основного боргу на загальну суму 509870,84 грн., які прийнято судом та закрито провадження в цій частині стягнення заборгованості на підставі пункту 1 частини другої статті 231 Господарського процесуального кодексу України за відсутності предмета спору.

Разом із цим відповідач вважає, що передача товару не підтверджена належними доказами. Видаткові накладні не відповідають вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, не містять усіх обов`язкових реквізитів. У графі "отримав" видаткових накладних не зазначено посади і дані особи, яка вчинила підпис, а печатка підприємства не є обов`язковою і не свідчить про належне оформлення документів.

За приписами частини першої статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Частиною першою статті 334 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів документа кореспондується з п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджений наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, згідно з яким первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому, за приписами абзацу 9 частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Наявні в матеріалах справи копії видаткових накладних містять назву підприємств Постачальника і Покупця, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; реквізити договору, на виконання якого здійснена поставка, адресу доставки, прізвища, особистий підпис уповноважених осіб сторін, засвідчені відтиском печатки товариств, що спростовує доводи апелянта щодо відсутності належних доказів прийняття товару уповноваженими особами відповідача.

Так, як убачається з означених накладних, в цих документах зазначені прізвища та підписи осіб, які отримали товар зі сторони Покупця, які виконані рукописом, що лише ускладнює їх читання та звіряння із зразками підписів матеріально відповідальних осіб, які надавались Покупцем Продавцю .

При цьому відтиск печатки на видаткових накладних підтверджує участь ТОВ "Український Рітейл", як юридичної особи, у здійсненні господарської операції. Відповідач не заперечував проти автентичності відтиску печатки, здійсненого на видаткових накладних, а матеріали справи не містять документів, які б свідчили про втрату печатки, її підробку чи інше незаконне використання третіми особами.

Доводи стосовно необов`язковості печаток спростовуються діями самого апелянта, який направляючи повідомлення про зразки підписів матеріально відповідальних осіб та печатки (а.с.34-37), визначив і в тому числі зразок печатки (штампу), якою матеріально відповідальна особа, що буде приймати (передавати) цінності, завіряє на супровідних документах (накладній, акті, ордері тощо) свій підпис про одержання (передачу) цінностей.

Крім того, доводи апелянта щодо відсутності доказів прийняття товару уповноваженими особами відповідача спростовуються частковим погашенням заборгованості за спірний період.

Так, 14.01.2019 у клопотанні про приєднання документів (а.с.90) відповідач просив долучити до матеріалів справи в якості доказу сплати основного боргу за договором поставки №Б/112 від 01.11.2010 оригінал платіжного доручення № від 28.12.2018 про сплату 150000,00 грн. (а.с.91); 30.01.2019 у клопотанні про долучення документів (а.с.97) відповідач просив долучити до матеріалів справи в якості доказу сплати основного боргу за договором поставки №Б/112 від 01.11.2010 оригінали платіжних доручень № від 14.01.2019 про сплату 300000,00 грн. (а.с.98) та № від 28.01.2019 про сплату 59870,84 грн. (а.с.99), чим підтвердив оплату товару за спірними накладними.

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунками позивача, відповідач повинен сплатити суму 18873,50 грн. трьох процентів річних.

Перевіривши надані позивачем розрахунки, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд правильно визнав їх обґрунтованими, а вимоги про сплату суми трьох процентів річних такими, що підлягають задоволенню.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати на оплату судового збору, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 27.02.2019 у справі №908/2311/18 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена 27.05.2019.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя Е.В. Орєшкіна