14 травня 2019 року Справа № 913/136/19
м. Харків Провадження № 3/913/136/19
Господарський суд Луганської області у складі судді Секірського А.В., за участю секретаря судового засідання Сокрути Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом
Приватного підприємства "Віктор і К", м. Світловодськ Кіровоградської області
до Приватного підприємства "Виробничо-Комерційна Компанія "Альонка", с. Мусіївка Міловського району Луганської області
про стягнення 110 606 грн. 23 коп.
в присутності представників учасників справи:
від позивача - представник не прибув;
від відповідача - представник не прибув.
Приватне підприємство "Віктор і К" звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Виробничо-Комерційна Компанія "Альонка" про стягнення надмірно сплачених коштів за отриманий товар за договором поставки від 19.11.2018 № 19111804 в розмірі 92 414 грн. 62 коп., пені в сумі 15 859 грн. 76 коп., 3% річних в сумі 661 грн. 00 коп., інфляційних втрат в сумі 1 670 грн. 85 коп., всього 110 606 грн. 23 коп.
На обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що за договором поставки від 19.11.2018 № 19111804 на підставі рахунку-фактури від 19.11.2018 № ЧП-0000111 позивач перерахував відповідачу грошові кошти в сумі 300 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 22.11.2018 № 246. Товар поставлено відповідачем на суму 207 585 грн. 38 коп. Сума надлишково сплачених коштів складає 92 414 грн. 62 коп. Позивач звертався до відповідача з вимогою про допоставку насіння або повернення коштів в сумі 92 414 грн. 62 коп., яка одержана відповідачем та визнана частково в сумі 75 779 грн. 92 коп. Станом на 01.03.2019 відповідач грошові кошти в сумі 92 414 грн. 62 коп. не повернув, тому позивач відповідно до ст.ст. 1212, 1214 ЦК України просить стягнути кошти в судовому порядку. Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" позивач нарахував пеню в сумі 15 859 грн. 76 коп., а відповідно до ст. 625 ЦК України - 3% річних в сумі 661 грн. 00 коп. та інфляційні втрати в сумі 1 670 грн. 85 коп.
Згідно витягу з протоколу передачі судової справи від 18.03.2019 позовну заяву передано на розгляд судді Секірському А.В.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 21.03.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 913/136/19, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначений на 16.04.2019.
Позивач відповідь на відзив не надав, у судове засідання 16.04.2019 не прибув, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений завчасно 26.03.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відповідач відзивом від 12.04.2019 № б/н, який надійшов до суду 15.04.2019, позовні вимоги визнав в частині стягнення безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 75 779 грн. 92 коп. Дана сума перерахована відповідачу за платіжним дорученням від 11.04.2019 № 1824, тому відповідач просить закрити провадження у справі в цій частині вимог на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. Спірною залишається сума 16 634 грн. 00 коп., яка відповідачем не визнається, оскільки відсутні докази того, що товар був поставлений у меншому розмірі, ніж за нього сплачено. Що стосується нарахованих пені на підставі Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", 3% річних та інфляційних втрат на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, то відповідач зазначає, що ніякого грошового зобов`язання за договором поставки відповідач перед позивачем не має, тому додаткові нарахування є необґрунтованими.
Крім того, відповідачем у відзиві заявлено клопотання про продовження строку для надання відзиву та прийняття відзиву на позовну заяву.
На обґрунтування клопотання відповідач посилався на те, що ухвалою суду про відкриття провадження у справі встановлено строк для надання відзиву до 05.04.2019. Підприємство знаходиться у сільській місцевості, в яку поштові відправлення доставляються довше. Копію ухвали отримано відповідачем - 08.04.2019, тобто після спливу встановленого судом строку. З моменту отримання копії ухвали та позовної заяви з додатками відповідач вживав заходів для отримання правової допомоги, що вимагало часу. Договір на представництво інтересів в суді був укладений з адвокатом 09.04.2019.
Ухвалою суду від 16.04.2019 продовжено Приватному підприємству "Виробничо-Комерційна Компанія "Альонка" процесуальний строк для подання відзиву та прийнято відзив до розгляду, повідомлено учасників справи про відкладення розгляду справи по суті на 14.05.2019. Також в ухвалі зазначено, що питання про закриття провадження у справі в частині вимог на суму 75 779 грн. 92 коп. буде вирішено судом під час прийняття судового рішення.
13.05.2019 представником відповідача подана заява від 11.05.2019 № б/н, в якій відповідач зазначив, що станом на 11.05.2019 відповідь на відзив від позивача не отримав, тому не може надати свої заперечення відповідно до вимог ст.ст. 167, 251 ГПК України. Також, відповідачем до вказаної заяви долучені для огляду в судовому засіданні оригінали наступних документів: податкової накладної від 22.11.2018 № 6, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників від 11.04.2019 № 2 до податкової накладної від 22.11.2018 № 6, квитанції на підтвердження відправлення розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 22.11.2018 № 6, видаткової накладної від 24.11.2018 № ЧП-000072 на суму 224 220 грн. 08 коп., платіжного доручення від 11.04.2019 № 1824 на суму 75 779 грн. 92 коп., а для приєднання до матеріалів справи долучені засвідчені копії перелічених документів. Крім того, відповідачем відповідно до ч. 2 ст. 92 ГПК України заявлено клопотання про повернення оригіналів документів після їх огляду у судовому засіданні.
Позивач надав відповідь на відзив від 08.05.2019 № 136, в якій наголосив, що 24.11.2018 відбувся факт поставки товару у кількості 20 553 тонн на загальну суму 207 585 грн. 38 коп., що підтверджується видатковою накладною від 24.11.2018 № ЧП-000072, яка надана позивачу по електронній пошті 26.11.2019. Оригінал виданої видаткової накладної від відповідача не надходив. Згідно п. 2.6 договору товар вважається прийнятим покупцем по кількості та якості після відмітки фактичних показників якості лабораторії покупця на товарно-транспортних накладних за умови відсутності претензій за якістю з боку постачальника. При поставці товару від відповідача будь-яких претензій за якістю та кількості товару не було. З урахуванням часткового повернення коштів позивач просить стягнути надмірно сплачені кошти за отриманий товар в розмірі 16 634 грн. 00 коп., пеню в сумі 15 859 грн. 76 коп., 3% річних в сумі 661 грн. 00 коп., інфляційних втрат в сумі 1 670 грн. 85 коп.
Представники сторін правом на участь у судовому засіданні 14.05.2019 не скористались, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
Оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про часткову відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.
Матеріалами справи підтверджено, що 19.11.2018 між Приватним підприємством "Віктор і К" та Приватним підприємством "Виробничо-Комерційна Компанія "Альонка" укладено договір № 19111804 (аркуші справи 16-17).
Відповідно до п. 1.1 договору Приватне підприємство "Виробничо-Комерційна Компанія "Альонка" - відповідач у справі, постачальник за договором, зобов`язалось передати у власність Приватному підприємству "Віктор і К" - позивачу у справі, покупцю за договором, сільськогосподарську продукцію - насіння соняшника за ціною, якістю, кількістю та на умовах, узгоджених з покупцем вказаним у даному договорі, а покупець зобов`язався прийняти та своєчасно здійснити оплату товару на умовах даного договору.
Порядок на умови постачання врегульовані в розділі 2 договору поставки.
Згідно п. 2.1 договору постачальник зобов`язується передати товар на умовах DDP (склад покупця). Умови поставки визначаються відповідно до міжнародних правил "Інкотермс 2010". Безпосередньо при поставці товару постачальник повинен надати покупцю оригінал належним чином оформленої товарно-транспортної накладної з обов`язковим заповненням всіх пунктів (п. 2.2 договору). Постачальник зобов`язаний надати на електронну адресу покупця (semechka.buh.kingsmak@gm) скан-копію видаткової накладної протягом 2-х робочих днів з моменту поставки. У разі порушення вищезазначеного терміну покупець має право затримати оплату товару до моменту надання вказаних документів. В подальшому оригінали рахунку-фактури, видаткової накладної повинні бути надані постачальником протягом 10 календарних днів з дати поставки (п. 2.3 договору). Датою поставки товару вважається дата відмітки лабораторії покупця на товарно-транспортних накладних постачальника (п. 2.4 договору). З моменту відмітки на товарно-транспортних накладних постачальника товар вважається власністю покупцю (п. 2.5 договору). Товар вважається прийнятим покупцем по кількості та якості після відмітки фактичних показників якості лабораторії покупця на товарно-транспортних накладних за умови відсутності претензій за якістю з боку постачальника (п. 2.6 договору).
За умовами п. 3.1 договору ціна на товар встановлюється в національній валюті України. Орієнтовна кількість товару (залікова вага) - 200 тонн. Остаточна кількість визначається сумарною кількістю товару, поставленого згідно накладних протягом дії даного договору (п. 3.2 договору). Ціна товару за одну тонну залікової ваги на дату укладання договору становить 10 200 грн. 00 коп., у тому числі: ПДВ. Однак ціна не є фіксованою і покупець залишає за собою право в односторонньому порядку встановлювати ціну на кожну партію товару окремо безпосередньо на момент поставки (п. 3.3 договору). Покупець сплачує за поставлений товар у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника та/або шляхом внесення готівки в касу підприємства протягом 14 календарних днів з моменту надання належним чином оформлених документів (п. 3.4 договору).
У відповідності до п. 4.1 договору постачальник зобов`язується поставляти товар у здоровому вигляді, без самозігрівання і теплового пошкодження під час сушки. Товар повинен мати нормальний запах (без затхлого, солодового, пліснявого та інших сторонніх запахів), нормальний колір, не допускається зараженість та радіоактивність.
Товар по якості повинен відповідати наступним базисним нормам:
- Вологість - максимально 8 (вісім)%
- Смітна домішка - максимально 3 (три)%
- Олійні домішки - 7%
- Кислотне число - не більше 3,50мг КОН/г
- Натура - не менше 360 г/дм3
- М.ч.олії у перерахунку на суху речовину, не менше 46%
У випадку, якщо якість товару не відповідає параметрам якості, покупець має право відмовитись від приймання товару, або здійснити доведення фактичних показників якості товару до базисних норм, затверджених на підприємстві:
- Сушіння насіння соняшнику - 44 грн., за 1 т/ %
- Сушіння при вологості більше 15% - 60 грн.
- Очистка при сміттєвій домішці більше 7% - 17,5 грн. 1 т/%
Вартість доведення товару до базисних норм перераховується у кількість товару та вираховується з фізичної ваги (п. 4.2 договору). У випадку, якщо при прийманні товару лабораторією базису поставки буде встановлено, що показники якості насіння соняшника не відповідають базисним показникам якості, тобто натура <360, даний товар може бути прийнятий за рішенням покупця, в такому разі ціна на товар буде зменшена. Збільшення ціни за покращені показники якості відносно базису, не здійснюється. У випадку, якщо масова частка олії у перерахунку на суху речовину складає менше 46%, то з ціни товару знімається 100 грн. за кожен відсоток зменшення, у разі 40% та нижче насіння соняшника не приймається (п. 4.3 договору). Якість поставленого постачальником товару, визначена виробничо-технічною лабораторією покупця, є кінцевою, що підтверджується відміткою на товарно-транспортних накладних постачальника (п. 4.4 договору).
Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.08.2019, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами зобов`язань за даним договором. Закінчення строку дії або розірвання цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії (п. 9.1 договору).
19.11.2018 відповідачем виставлено позивачу рахунок-фактуру № ЧП-0000111 на суму 2 040 000 грн. 00 коп. за поставку 200 тонн насіння соняшника за договором від 19.11.2018 № 19111804, який 22.11.2018 оплачений позивачем в розмірі 300 000 грн. 00 коп. на підставі платіжного доручення № 246 (аркуші справи 20-21).
На виконання зобов`язань за договором відповідач поставив позивачу товар - насіння соняшника у кількістю 20 553 тонни на суму 207 585 грн. 38 коп., що підтверджується товарно-транспортною накладною від 22.11.2018 № 118 та видатковою накладною від 24.11.2018 № ЧП-000072 (аркуші справи 18-19).
Товар прийнято позивачем на підставі лабораторних показників по реальній вазі - 20 553 тони, про що свідчить відмітка лабораторії позивача на товарно-транспортній накладній.
Оскільки позивачем за товар оплачено 300 000 грн. 00 коп., а поставлено товар на суму 207 585 грн. 38 коп., сума надлишково сплачених коштів склала 92 414 грн. 62 коп.
Позивач звернувся до відповідача з листом від 04.12.2018 № 410 про повернення надлишково перерахованих коштів за насіння соняшника в сумі 92 414 грн. 62 коп., який залишився без задоволення.
Також позивач звертався до відповідача з претензіями від 22.01.2019 № 19 та від 31.01.2019 № 26 про допоставку насіння соняшника на надлишково сплачену суму або виконати зобов`язання щодо повернення перерахованих коштів в розмірі 92 414 грн. 62 коп.
Відповідач у відповіді від 23.01.2019 № 3 на претензію від 22.01.2019 № 19 зазначив, що за підприємством позивача наявна переплата в сумі 75 779 грн. 92 коп.
На момент звернення до суду грошові кошти в сумі 92 414 грн. 62 коп. відповідачем не повернуті, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду на підставі ст.ст. 1212, 1214 ГПК України.
Позивачем на підставі Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" нарахована пеня в сумі 15 859 грн. 76 коп. за період з 04.12.2018 по 01.03.2019.
Відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем нараховано 3% річних в сумі 661 грн. 00 коп. за період з 04.12.2018 по 01.03.2019 та інфляційні втрати в сумі 1 670 грн. 85 коп. за період з 04.12.2018 по 01.02.2019.
Відповідач після відкриття провадження у справі перерахував позивачу за платіжним дорученням від 11.04.2019 № 1824 грошові кошти в сумі 75 779 грн. 92 коп., тому провадження у справі в цій частині вимог підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Що стосується решти заявлених позовних вимог, то суд зазначає наступне.
Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
За змістом ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, частин 1 та 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Отже, системний аналіз положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, ч. 1 ст. 177 ЦК України, ч. 1 ст. 202 ЦК України, ч. 1 ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України.
Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Як зазначалось вище, позивач сплатив кошти на виконання умов договору поставки від 19.11.2018 № 19111804 та, станом на момент їх сплати, такий договір був чинний.
Позивачем не надано доказів, що договір поставки від 19.11.2018 № 19111804 розірвано сторонами або визнано недійсним у судовому порядку, відтак, позивач не довів, що правова підстава набуття відповідачем спірних грошових коштів відпала.
Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що грошові кошти, про стягнення яких заявлено даний позов, сплачені позивачем на виконання договору, суд дійшов висновку, що вони набуті відповідачем за правової підстави та не можуть бути витребувані на підставі ст. 1212 ЦК України як безпідставне збагачення, тому у задоволенні позовних вимог про стягнення надмірно сплачених коштів в сумі 16 634 грн. 70 коп. слід відмовити.
Також, у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат слід відмовити, оскільки вказані вимоги є додатковими до вимоги про стягнення грошових коштів.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у відмовленій частині позовних вимог в сумі 604 грн. 86 коп. покладається на позивача, решта сплаченого при подачі позову судового збору в сумі 1 316 грн. 14 коп. підлягає поверненню платнику - Приватному підприємству "Віктор і К". Повернення судового збору здійснюється за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду.
У судовому засіданні відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 233, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд
1.У задоволенні позовних вимог Приватного підприємства "Віктор і К" до Приватного підприємства "Виробничо-Комерційна Компанія "Альонка" про стягнення 110 606 грн. 23 коп. відмовити частково.
2.Провадження у справі в частині стягнення надмірно сплачених грошових коштів в сумі 75 779 грн. 92 коп. закрити.
3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
4.Судовій збір у відмовленій частині позовних вимог покласти на позивача.
5.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України, та порядку, визначеному п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

6.Повний текст рішення складено і підписано - 20.05.2019.

Суддя А.В. Секірський