ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
15.05.2019р. Справа № 905/839/19
за заявою Комунального підприємства «Маріупольське Виробниче Управління водопровідно-каналізаційного господарства», м. Маріуполь, Донецька область
до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр», м.Київ
про видачу судового наказу про стягнення заборгованості в сумі 126287,41грн.
Суддя Лейба М.О.
В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на не сплату заборгованості за скид понаднормових забруднень за період з 24.05.18р. по 01.05.19р. по договору №5992 від 01.02.18р.
Дослідивши вищевказану заяву та додані до неї документи, суд зазначає наступне:
За змістом ч.1 ст.147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.
Відповідно до ст.148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За приписами ч.3-4 ст.150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, а також документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно зі ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.150 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
В порушення приписів п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу заявником не зазначено ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосовно боржника.
Відповідно до ч.3 ст.150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
При дослідженні доданих до заяви про видачу судового наказу доказів, судом встановлено, що до вказаної заяви в підтвердження обставин, якими заявник обгрунтовує свої вимоги, додані копії документів щодо іншої юридичної особи, а саме Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр-К».
З наведених підстав, суд приходить до висновку, що заява Комунального підприємства «Маріупольське Виробниче Управління водопровідно-каналізаційного господарства», м.Маріуполь, Донецька область про видачу судового наказу подана з порушенням вимог статті 150 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.1 п.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.
За таких обставин, враховуючи недотримання заявником вимог ст.150 Господарського процесуального кодексу України, заява від 06.05.19р. №1779 Комунального підприємства «Маріупольське Виробниче Управління водопровідно-каналізаційного господарства», м.Маріуполь, Донецька область до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості в сумі 126287,41грн. не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.76, 77, 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,
УХВАЛИВ:
Відмовити Комунальному підприємству «Маріупольське Виробниче Управління водопровідно-каналізаційного господарства», м. Маріуполь, Донецька область у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр» заборгованості в сумі 126287,41 грн.
Ухвала набрала законної сили 15.05.19р. та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України) протягом 10 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Суддя М.О. Лейба