ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2019 року м.Дніпро Справа № 904/5598/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіна О.В. (доповідач)

судді: Іванова О.Г., Антоніка С.Г.

секретар судового засідання: Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від прокуратури: Вороновська О.В., посвідчення №040413 від 20.01.2016 р., прокурор відділу;

від позивача-1: Лебідь О.П., довіреність №19/25/19 від 08.01.2019 р., представник;

від відповідача-1: Буй В.В., наказ №1439 від 16.11.2016 р., директор;

від ОСОБА_1 : ОСОБА_2 , ордер серії ДП№000003 від 21.05.2019 р., адвокат;

від відповідача-2: Поршик М.В., ордер серії ДП №000028 від 21.05.2019 р., адвокат;

представник позивача-2 не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Дніпропетровської області

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2019 про залишення позовної заяви без розгляду ( суддя Бєлік В.Г.) у справі № 904/5598/18

за позовом Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, м. Кам`янське, Дніпропетровська область в інтересах держави в особі:

позивача-1: Східного офісу Державної аудиторської служби України, м. Дніпро

позивача-2: Кам`янської міської ради, м. Кам`янське, Дніпропетровської області

до відповідача-1: Комунального закладу "Спеціалізована школа з поглибленим вивченням іноземних мов І ступеня-колегіум № 16" Кам`янської міської ради, м. Кам`янське, Дніпропетровська області

відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Бурківського Богдана Йосиповича, м. Кам`янське, Дніпропетровська область

про визнання недійсним договору постачання № 4 від 25.01.2018 року

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2019 у справі № 904/5598/18 позовну заяву Керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Східного офісу Державної аудиторської служби України та Кам`янської міської ради до Комунального закладу "Спеціалізована школа з поглибленим вивченням іноземних мов І ступеня-колегіум № 16" Кам`янської міської ради та до Фізичної особи-підприємця Бурківського Богдана Йосиповича про визнання недійсним договору постачання № 4 від 25.01.2018 року - залишено без розгляду.

Не погодившись з даною ухвалою, перший заступник прокурора Дніпропетровської області подав апеляційну скаргу про скасування ухвали про залишення без розгляду позову керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури та направлення справи № 904/5598/18 до господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Зокрема, апелянт вважає, що процесуальна можливість керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури звертатись з позовом (мати та здійснювати особисто свої процесуальні права та обов`язки), тобто процесуальна правоздатність та дієздатність прямо передбачена ст.131-1 Конституції України, Законом України «Про прокуратуру» та ст. 53 ГПК України.

Питання про наявність у прокурора права заявляти у позові конкретну матеріально-правову вимогу в інтересах визначеного позивача, або правильність обраного ним способу захисту у конкретних правовідносинах, не може бути підставою для застосування наслідків передбачених п. 1 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Таким чином, відсутність підстав для звернення прокурора до суду є окремою підставою повернення (залишення без розгляду) позову прокурора та в жодному випадку не свідчить про відсутність у прокурора процесуальної дієздатності.

Прокурор у даному випадку звернувся з позовом в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради та Східного офісу Державної аудиторської служби України з позовом про визнання недійсним договору постачання товарів за бюджетні кошти.

У даному випадку, поновлення інтересів держави, порушених неправомірним використанням бюджетних коштів на підставі правочину, що укладений з порушеннями вимог законодавства можливо лише шляхом визнання вказаного правочину недійсним ( ст.16 ЦК України).

Водночас, як вбачається з положень Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», «Про місцеве самоврядування в Україні», Постанови КМУ № 310 від 06.08.2014 «Про Затвердження Положення про Державну фінансову інспекцію України» інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність уповноваженого органу, звернення до суду є правом, а не обов`язком державних органів та посадових осіб.

За вказаних обставин, згідно з діючим законодавством у прокурора відсутня можливість ініціювати притягнення посадових осіб державних органів до кримінальної, адміністративної дисциплінарної відповідальності саме за відсутність поданого позову в інтересах держави до суду. Законодавством передбачена кримінальна, службова, адміністративна відповідальність за невиконання службовою особою своїх обов`язків, а не за відмову від реалізації наданого права, зокрема на звернення до суду.

Таким чином, висновок суду про те, що доказом неналежного захисту інтересів держави органом державної влади ( підстави для представництва) є виключно документи, що підтверджують притягнення службових осіб органу до кримінальної, службової чи адміністративної відповідальності є таким, що явно не ґрунтується на положеннях діючого національного законодавства.

Судом також не взято до уваги, що відповідачами у даній справі є зокрема суб`єкт владних повноважень, який здійснює свою діяльність на професійний основі та фінансується з бюджету. І саме за встановленням порушень допущених розпорядником бюджетних коштів при укладені договору за бюджетні кошти звернувся прокурор. Враховуючи зазначене, посилання суду на уявну нерівність сторін у вказаній справі є необґрунтованим. Крім того, характер спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у даній справі безумовно свідчить на наявність публічного інтересу.

Також, судом не взято до уваги, що постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 р. № 868 Державну фінансову інспекцію України реорганізовано в Державну аудиторську службу України, про що повідомлялось на офіційному Урядовому порталі. На момент звернення прокурора до суду не існувало такого органу виконавчої влади, як Державна фінансова інспекція України.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування ухвали суду та направлення справи до господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.04.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Дніпропетровської області на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2019 у справі № 904/5598/18 ( про залишення позовної заяви без розгляду) ( суддя Бєлік В .Г .), розгляд призначено на 21.05.2019рік.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати та направити справу №904/5598/18 до господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Представник позивача 1 - Східного офісу ДАС України, в судовому засіданні відніс розгляд спору на вирішення суду.

Представник позивача 2 - Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином ( а.с.29, т.2 поштове повідомлення).

Відповідно до статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим кодексом для вручення судових рішень.

Статтею 242 ГПК України, яка регламентує порядок вручення судового рішення, зазначено, що днем вручення судового рішення є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, або відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Оскільки рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення було вручено 26.04.2019року , колегія суддів вважає, що позивача-2 був належним чином повідомлений тому це надає право суду розглянути справу без його участі.

Представники відповідача 1- Комунального закладу "Спеціалізована школа з поглибленим вивченням іноземних мов І ступеня-колегіум № 16" Кам`янської міської ради, м. Кам`янське, Дніпропетровська області та відповідача 2 - ФОП Бурковський Б.Й. в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили ухвалу суду залишити без змін.

Представник відповідача 2 - ФОП Бурковський Б.Й ., в судовому засіданні заявив клопотання про відкладення розгляду справи та надання йому можливості підготувати письмові пояснення з приводу апеляційної скарги, оскільки він її не отримував.

Розглянувши дане клопотання, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на те, що наявними у справі доказами підтверджено факт направлення на адресу відповідача 2 апеляційної скарги з додатками, наявне повідомлення про вручення відправлення, та крім того, представник відповідача 2 усно пояснив на запитання суду, що був обізнаний про судове засідання апеляційної інстанції завчасно, що свідчить про його можливість ознайомитися з апеляційною скаргою до початку розгляду справи, та підготувати письмові пояснення.

З огляду на вищезазначене, з урахуванням терміну розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, клопотання задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши пояснення представників прокуратури, позивач -1, відповідачів 1,2, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Дніпродзержинська місцева прокуратура Дніпропетровської області в інтересах держави в особі позивача-1: Східного офісу Державної аудиторської служби України та позивача-2: Кам`янської міської ради звернулась до відповідача-1: Комунального закладу "Спеціалізована школа з поглибленим вивченням іноземних мов І ступеня-колегіум № 16" Кам`янської міської ради, м. Кам`янське, Дніпропетровська області та відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Бурківського Богдана Йосиповича, м. Кам`янське, Дніпропетровська область з позовною заявою про визнаня недійсним договору постачання № 4 від 25.01.2018 року укладений між Комунальним закладом "Спеціалізована школа з поглибленим вивченням іноземних мов І ступеня-колегіум № 16" Кам`янської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Бурківським Богданом Йосиповичем.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням законодавства щодо укладання договорів та порушенням вимог Закону України "Про публічні закупівлі", а саме щодо порядку закупівлі товарної продукції (продуктів харчування), її кількості та вартості.

Залишаючи без розгляду позовну заяву Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі позивача-1: Східного офісу Державної аудиторської служби України та позивача-2: Кам`янської міської ради, господарський суд першої інстанції виходив з того, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Підстави для звернення Керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Східного офісу Державної аудиторської служби України та Кам`янської міської ради до Комунального закладу "Спеціалізована школа з поглибленим вивченням іноземних мов І ступеня-колегіум № 16" Кам`янської міської ради та до Фізичної особи-підприємця Бурківського Богдана Йосиповича про визнання недійсним договору постачання № 4 від 25.01.2018 року відсутні, прокурором невірно визначено особи позивачів, а тому позов підлягає залишенню без розгляду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частинами 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом до іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами цивільного розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).

Згідно пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

У пункті 3 частини першої статті 131-1 Конституції України міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким є Закон України від 14 жовтня 2014 № 1697-VII «Про прокуратуру».

У частині третій статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Тлумачення частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: (а) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; (б) у разі відсутності такого органу.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Згідно з частиною четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Звертаючись до суду в інтересах держави в особі Східного офісу Державної аудиторської служби України та Кам`янської міської ради, прокурор посилався на порушення відповідачами законодавства щодо укладання договорів та порушенням вимог Закону України "Про публічні закупівлі", а саме, щодо порядку закупівлі товарної продукції (продуктів харчування), її кількості та вартості. При цьому, прокурор у якості підстави свого представництва зазначив, що ані Державна аудиторська служба, як контролюючий орган у сфері державних закупівель, ані Кам`янська міська рада, як контролюючий орган по відношенню до замовника договору, не вжили заходів щодо оспорювання результатів вказаної публічної закупівлі та договору, укладеного за наслідками її проведення.

При цьому, в позовній заяві прокурор зазначив, що порушення ним виявлено за результатами моніторингу закупівель.

Згідно з частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

В даній справі, прокурором не наведено причин, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, в той час як прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Тобто, з позовної заяви прокурора не вбачається причин, з яких позивачі, самостійно не захищають власні інтереси та інтереси держави у сфері публічних закупівель. У порушення вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурором не доведено наявності визначених законодавством виключних випадків, коли прокурор може звернутися до суду з метою захисту інтересів держави, та не зазначив, в чому порушені інтереси держави укладеним договором, та доказів того, що проведення спірної закупівлі призвело до надмірного витрачання відповідачем 1 місцевого бюджету та унеможливило раціональне, ефективне його використання, з урахуванням того, що оспорюваний договір повністю виконаний сторонами.

Крім того, прокурором не доведено, яким саме чином визнання договору поставки недійсним сприятиме задоволенню суспільного інтересу.

Відповідно до частини 4 статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Частиною 5 вказаної статті передбачено, що у разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F. W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, пункт 27).

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не стосуються сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечення обмеження повноважень і функцій прокурорів сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему здійснення кримінального правосуддя, водночас для виконання будь-яких інших функцій має бути засновано окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

Зважаючи на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Для представництва у суді інтересів держави прокурор за законом має визначити та описати не просто передумови спору, який потребує судового вирішення, а й виокремити ті ознаки, за якими його можна вважати винятком, повинен зазначити, що відбулося порушення або є загроза порушення економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

З огляду на викладене необхідно зазначити, що закон не передбачає права прокурора на представництво інтересів суспільства загалом, у цілому.

У даній справі судом констатовано недоведеність прокурором законних підстав для представництва інтересів держави у правовідносинах, що випливають з укладеного між відповідачами договору поставки, що свідчить про заявлення позову особою, яка не має процесуальної дієздатності та є підставою для залишення позову без розгляду відповідно до пункту 1 частини 1 статті 226 ГПК України.

Частиною 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України передбачено залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що підстави для звернення Керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Східного офісу Державної аудиторської служби України та Кам`янської міської ради до Комунального закладу "Спеціалізована школа з поглибленим вивченням іноземних мов І ступеня-колегіум № 16" Кам`янської міської ради та до Фізичної особи-підприємця Бурківського Богдана Йосиповича про визнання недійсним договору постачання № 4 від 25.01.2018 року відсутні, а позов підлягає залишенню без розгляду.

При цьому, колегія суддів погоджується, що прокурор неправильно визначив у якості особи, в інтересах якої він звернувся до суду за захистом порушеного права, - Східний офіс Державної аудиторської служби з огляду на таке.

Відповідно статті 7 Закону України "Про публічні закупівлі" - державне регулювання та контроль у сфері закупівель здійснюють: Уповноважений орган здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснює контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією, цим Законом та іншими законами України; Антимонопольний комітет України та Рахункова палата здійснюють контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України. Органи, уповноважені на здійснення контролю у сфері закупівель, не мають права втручатися у проведення процедур закупівель.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснює контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією, цим Законом та іншими законами України.

Антимонопольний комітет України та Рахункова палата здійснюють контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України.

Органи, уповноважені на здійснення контролю у сфері закупівель, не мають права втручатися у проведення процедур закупівель.

Згідно з приписами статті 1 вказаного Закону Уповноважений орган - це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері публічних закупівель.

Згідно з Положенням про Державну аудиторську службу України, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43, Державна аудиторська служба є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю, відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний фінансовий контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, дотриманням законодавства про державні закупівлі.

Відповідно до вказаного Положення Державна аудиторська служба України вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, зокрема звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Разом з цим, як вбачається з позовної заяви, прокурором у якості підстав недійсності договору зазначено про не визначення у договорі найменування та кількість продукції , що не є предметом контролю Державної аудиторської служби, а має відношення до процедури закупівлі, що виключає можливість втручання органів, уповноважених на здійснення контролю у сфері закупівель.

Як вбачається з матеріалів справи, договір про закупівлю узгоджувався з органом Державного Казначейства та з Департаментом з гуманітарних питань Каменської міськради ( Головний розпорядник бюджетних коштів та орган управління освітою відповідно до Закону України « Про освіту»), звіт про укладений договір було оприлюднено в системі електронних закупівель відповідно до статті 10 Закону України « Про публічні закупівлі», тому прокурором не доведено доказів порушення принципів максимальної економії, ефективності, відкритості, прозорості процедури закупівлі продуктів харчування, що є предметом здійснення контролю органом Державної аудиторської служби.

З позовної заяви та наданих до неї доказів не вбачається порушення відповідачами законності в сфері публічних закупівель, принципів добросовісної конкуренції, відкритості та прозорості.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що прокурором у загальному порядку, відповідно до вимог ст. 74 ГПК України, шляхом подання належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, не доведено підстав для представництва інтересів держави в суді по даній справі, а тому суд першої інстанції обґрунтовано залишив позовну заяву без розгляду.

Таким чином, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без зміни.

Керуючись ст.ст.275-282 господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2019 у справі № 904/5598/18 про залишення позовної заяви без розгляду ( суддя Бєлік В.Г.) - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 27.05.2019року

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя С.Г.Антонік

Суддя О.Г.Іванов