РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2019 року м. Чернігів

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Оленич Т.Г., розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження справу №927/189/19

за позовом: ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» в особі Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» Славкіної М.А., вул. Хрещатик, 8-А, м. Київ, 01001

до відповідача: ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ-ПІДПРИЄМЦЯ КЛИМЕНКА ВОЛОДИМИРА ВОЛОДИМИРОВИЧА, АДРЕСА_1

про стягнення 2103грн.46коп.

без проведення судового засідання, повідомлення (виклику) сторін в порядку письмового провадження.

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 1782грн.00коп. боргу по орендній платі та 321грн.46коп. пені, нарахованої за період з 06.05.2016 по 06.03.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем зобов`язань по сплаті орендної плати, які виникли на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 15.04.2015, внаслідок чого виник борг по орендній платі за травень, червень та вересень 2016 року, який позивач і просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також застосувати до останнього передбачений п.6.2. договору захід відповідальності у вигляді стягнення пені.

Ухвалою господарського суду від 19.03.2019 про відкриття провадження у справі відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов та доказів, що підтверджують викладені у відзиві обставини, а саме - протягом п`ятнадцяти календарних днів з моменту отримання цієї ухвали.

Як свідчить наявне у справі рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 084 вищевказана ухвала суду від 19.03.2019 вручена відповідачу 25.03.2019.

Враховуючи, що ухвала суду від 19.03.2019 отримана відповідачем 25.03.2019, тому останнім днем подання до суду відзиву є 09.04.2019.

У вказаний строк відповідач відзив не надав, доказів наявності поважних причин його ненадання суду не представив.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки відповідачем не подано відзив на позов у встановлений судом строк без поважних причин, тому в силу приписів ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України справа вирішується судом за наявними у ній матеріалами.

Згідно з ч.5, 7 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Відтак, розгляд даної справи здійснюється судом без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, що також передбачено ч.13 ст.8 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи, що ухвалу про відкриття провадження у цій справі винесено судом 19.03.2019, тому справа має бути розглянута в строк до 20.05.2019 включно, оскільки останній день строку 18.05.2019 припадає на вихідний день.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши подані докази, суд ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2015 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» (позивач у справі, орендодавець за договором) та Фізичною особою-підприємцем Клименком Володимиром Володимировичем (відповідач у справі, орендар за договором) укладено договір оренди нежитлового приміщення (далі за текстом - договір оренди), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) нежитлове приміщення, загальною площею 9,9кв.м., що розташоване в підвалі, та знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, буд. 32, для розміщення в ньому офісу для здійснення діяльності відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру орендаря.

Відповідно до п.1.2. договору оренди приміщення належить орендодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Чернігівської міської ради на підставі рішення виконкому Чернігівської міської ради від 17.08.2009 року №221.

Згідно із п.3.1., 3.2. договору оренди плата за оренду приміщення здійснюється орендарем у національній валюті України згідно договору. За домовленістю сторін орендна плата за передане в оренду приміщення встановлюється у національній валюті України, відповідно до нижченаведеного розрахунку: а) загальна площа приміщення складає 9,9кв.м; б) орендна плата за 1кв.м орендованої площі у місяць складає 60,00грн., у т.ч. ПДВ 10,00грн.; в) загальна сума орендної плати за місяць становить 594,00грн. (п`ятсот дев`яносто чотири грн.00копійок), у т.ч. ПДВ 99,00грн.

Відповідно до п.3.6. договору оренди до складу орендної плати входять витрати на комунальні послуги.

Згідно із п.8.1. договору оренди даний договір укладено строком на один рік: з 15 квітня 2015 року по 30 квітня 2016 року.

За змістом п.8.2. договору оренди у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його дії протягом 15 (п`ятнадцяти) днів, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, шляхом підписання додаткової угоди до цього договору.

11 квітня 2016 року між сторонами підписано додаткову угоду №1 до договору оренди нежитлового приміщення від 15.04.2015, відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти п.8.1. договору оренди в такій редакції: «Даний договір укладено строком з 30 квітня 2016 року по 31 грудня 2016 року».

Отже сторонами за взаємною згодою продовжено строк дії договору оренди до 31 грудня 2016 року.

Інших положень, які б змінювали умови договору оренди, додаткова угода №1 від 11.04.2016 не містить.

Відповідно до п.2 додаткової угоди №1 від 11.04.2016 інші умови договору оренди від 15.04.2015, про які не йде мова у цьому договорі, залишаються незмінними, і сторони підтверджують по них свої зобов`язання.

Згідно із п.3 додаткової угоди №1 від 11.04.2016 дана додаткова угода №1 набирає чинності з 30 квітня 2016 року і діє протягом строку, передбаченого п.8.1. цього договору.

Разом з тим, 30 вересня 2016 року сторонами підписано договір про внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення від 15.04.2015, відповідно до якого сторони домовились достроково припинити дію договору з 30 вересня 2016 року.

За змістом п.2 договору про внесення змін від 30.06.2016 він набуває чинності з дня підписання.

30 вересня 2016 року між сторонами, в порядку визначеному розділом 2 договору оренди, складено акт приймання-передавання приміщення, яким зафіксовано факт передачі орендарем та прийняття орендодавцем приміщення, що було предметом оренди і знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, 32, в підвалі площею 9,9 кв.м.

Отже суд доходить висновку, що в період, за який заявлена до стягнення заборгованість, договір оренди діяв, та в силу ст.629 Цивільного кодексу України був обов`язковим для виконання сторонами, що також не оспорювалось жодною із сторін в ході розгляду справи.

За своєю правовою природою договір від 15.04.2015 є договором найму (оренди), а тому він підпадає під правове регулювання норм параграфу 5 глави 30 Господарського кодексу України та глави 58 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. В силу ч.6 названої статті до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

В силу ч.ч.1,2,5 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ч.ч.1, 3, 4 ст.286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватися в натуральній або грошово-натуральній формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до п.3.3. договору оренди розрахунки по орендній платі проводяться щомісячно на підставі цього договору шляхом перерахування орендарем на рахунок орендодавця №8 у ПАТ «КБ «Хрещатик», МФО 300670, , суми визначеної відповідно до умов п.3.2. даного договору, не пізніше 05-го числа місяця, за який здійснюється оплата, починаючи з моменту підписання акту прийому-передачі приміщення в оренду.

В силу ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до ч.1 ст.255 Цивільного кодексу України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

З огляду на вищенаведену умову договору оренди та враховуючи правила обчислення строків, встановлені ст.254 Цивільного кодексу України, суд доходить висновку, що орендну плату за травень 2016 року відповідач мав сплатити до 05.05.2016 включно, за червень 2016 року - до 06.06.2016 включно (оскільки останній день строку припадає на вихідний день - неділю) та за вересень 2016 року - до 05.09.2016 включно.

За твердженням позивача відповідач орендну плату за користування приміщенням в травні, червні та вересні 2016 року не сплатив, внаслідок чого за ним рахується заборгованість у сумі 1782грн.00коп., яку він і просить стягнути з останнього в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ч.1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідач доказів сплати орендної плати за травень, червень та вересень 2016 року за оренду приміщення, переданого йому в строкове платне користування позивачем на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 15.04.2015, в ході розгляду даної справи в місцевому господарському суді не надав.

Відтак суд доходить висновку, що заборгованість по сплаті орендної плати за спірний період становить 1782грн.

В силу ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності вимог щодо виконання зобов`язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань.

За змістом ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 Цивільного кодекс України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки на момент звернення позивача до суду з даним позовом термін виконання зобов`язання сплив, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено умови договору в частині своєчасної сплати орендної плати, що свідчить про неналежне виконання відповідачем взятих на себе за договором оренди зобов`язань.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання зі сплати орендної плати в травні, червні та вересні 2016 року, на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості відповідач суду не надав, а тому суд доходить висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 1782грн.00коп. боргу є правомірною та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п.6.2. договору оренди у разі несвоєчасного перерахування орендарем платежів по орендній платі орендодавцю відповідно до умов даного договору, орендар сплачує на його користь пеню у розмірі 0,1% (нуль цілих одна десята відсотка) від суми затриманого платежу, за кожен день прострочення виконання зобов`язання, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діятиме на момент виникнення прострочення виконання зобов`язання від суми затриманого платежу.

З посиланням на вказану умову договору позивач просить стягнути з відповідача 321грн.46коп. пені, нарахованої за період з 06.05.2016 по 06.03.2017.

При цьому, як вбачається з розрахунку пені (а.с.16), пеня, окрім за прострочення сплати орендної плати за травень, червень та вересень 2016 року, заборгованість по якій заявлена до стягнення в межах даного позову, також нарахована і за прострочення сплати орендної плати за липень 2016 року за період з 06.07.2016 по 01.08.2016.

Факт прострочення сплати відповідачем орендної плати за липень 2016 року підтверджується наявною в матеріалах справи копією заяви на переказ готівки №1-1 (а.с.33), відповідно до якої відповідачем здійснено 03 серпня 2016 року оплату орендної плати за липень 2016 року, незважаючи на те, що відповідно до п.3.3. договору оренди орендна плата за липень 2016 року мала бути сплачена до 05 липня 2016 року включно.

За змістом ст.611 Цивільного кодексу України порушення боржником взятих на себе зобов`язань призводить до настання певних правових наслідків, які полягають у застосуванні до нього встановлених законом та договором мір відповідальності, зокрема і у сплаті неустойки.

Згідно із ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч.3 вказаної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Під час перевірки розрахунку пені, судом встановлено, що позивачем не враховано, що останнім днем сплати орендної плати за червень 2016 року, як встановлено судом вище є 06.06.2016, а тому пеня за прострочку сплати вказаного платежу має нараховуватись з наступного дня за останнім днем строку сплати, а саме з 07.06.2016, оскільки 06.06.2016 прострочення виконання зобов`язання ще не відбулось.

Крім того, позивачем під час обчислення пені не враховано зміну облікової ставки Національного банку України в період, за який ним нараховано пеню, чим порушено приписи п.6.2. договору оренди, ч.2 ст.343 Господарського кодексу України та ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Таким чином, фактичний розмір пені за визначений позивачем період становить 284грн.13коп.

Матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання по сплаті орендної плати за травень, червень, липень та вересень 2016 року, а тому суд доходить висновку, що дана вимога позивача є правомірною. Разом з тим, враховуючи вищевказані помилки, допущені позивачем під час нарахування пені, вимога позивача підлягає частковому задоволенню у розмірі, встановленому судом, а саме у сумі 284грн.13коп.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги належить задовольнити частково, в зв`язку з чим з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 1782грн.00коп. боргу по орендній платі та 284грн.13коп. пені.

Згідно із ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як зазначено в абз.4 підп.4.1. п.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» правило статті щодо розподілу сум судового збору у справах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, пропорційно розміру задоволених позовних вимог застосовується також і у випадках, коли судовий збір сплачено за мінімальною (визначеною Законом) ставкою.

Як вбачається з платіжного доручення №21_213873 від 22.02.2019 за подання даного позову до господарського суду позивачем сплачено судовий збір за мінімальної ставкою у сумі 1921грн.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог частково, сплачений за подання даного позову судовий збір у сумі 1886грн.91коп. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача. В іншій частині (34грн.09коп.) судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.8, 13, 73, 74, 123, 129, 165, 233, 237, 238, 240, 241, 248, 252, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» в особі Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» Славкіної М.А. (вул. Хрещатик, 8-А, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 19364259 ) до ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ-ПІДПРИЄМЦЯ КЛИМЕНКА ВОЛОДИМИРА ВОЛОДИМИРОВИЧА ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про стягнення 2103грн.46коп. задовольнити частково.

Стягнути з ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ-ПІДПРИЄМЦЯ КЛИМЕНКА ВОЛОДИМИРА ВОЛОДИМИРОВИЧА ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» (вул. Хрещатик, 8-А, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 19364259) 1782грн.00коп. боргу по орендній платі, 284грн.13коп. пені та 1886грн.91коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 16 травня 2019 року.

Суддя Т. Г. Оленич