ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"14" травня 2019 р. м. Київ Справа № 925/960/16

за кредиторською заявою ГУ ДФС у Черкаській області, м. Черкаси

у справі № 925/960/16

за спільною заявою ПП «Сіам-М» та ТОВ «Черкаси-Егс-Трейд», правонаступником яких є ТОВ «Прайм Фінексперт» - Кредитор

до Публічного акціонерного товариства «Ватутінський хлібокомбінат», Київська обл., м. Бровари () - Боржник/Банкрут

про банкрутство

Суддя Наріжний С.Ю.

За участю секретаря Ющенко А.В.

Представники учасників у справі не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

у провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № 925/960/16 за спільною заявою ПП «Сіам-М» та ТОВ «Черкаси-Егс-Трейд», правонаступником яких є ТОВ «Прайм Фінексперт» про банкрутство ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат», прийнята до розгляду ухвалою господарського суду Київської області від 25.08.2016 за загальною процедурою в порядку Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі також: «Закон про банкрутство»).

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.12.2016 визнано грошові вимоги Звенигородської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області до Боржника у сумах: 2756,00 грн - 1 черга; 108780,15 грн - 3 черга; 3843,83 грн - 6 черга, та включено вказані вимоги до реєстру вимог кредиторів.

Постановою господарського суду Київської області від 28.03.2017 визнано банкрутом ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» та відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено арбітражного керуючого Завору О.І.; вирішено інші процедурні питання у справі.

28.03.2017 господарським судом Київської області було здійснено публікацію на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення № 41565 про визнання банкрутом ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат».

15.12.2017 до господарського суду Київської області надійшла заява ГУ ДФС у Черкаській області від 04.12.2017 № 35298/23-00-10-0118 (вх. № 26988/17) про визнання поточних кредиторських вимог.

Розгляд вказаної кредиторської заяви неодноразово відкладався судом, зокрема ухвалою суду від 12.11.2018 розгляд вказаної кредиторської заяви ГУ ДФС у Київській області призначено в судовому засіданні 04.12.2018.

31.08.2018 до суду надійшли письмові пояснення ліквідатора Банкрута від 28.08.2018 № 27/08/2 (вх. № 17914/19) про результат розгляду заявлених вимог.

30.11.2018 до суду надійшли письмові пояснення ліквідатора Банкрута від 28.11.2018 № 28/11/1 (вх. № 33393/18) щодо розгляду кредиторської заяви ГУ ДФС у Черкаській області.

Ухвалою господарського суду Київської області від 04.12.2018 зупинено провадження щодо розгляду кредиторської заяви ГУ ДФС у Черкаській області від 04.12.2017 № 35298/23-00-10-0118 (вх. № 26988/17) у справі № 925/960/16 до винесення Палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду повного тексту рішення у справі № 910/14827/16.

27.03.2019 в Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднено повний текст постанови Верховного Суду у складі Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 12.03.2019 у справі № 910/14827/16.

Ухвалою суду від 02.04.2019 поновлено провадження щодо розгляду кредиторської заяви ГУ ДФС у Черкаській області від 04.12.2017 № 35298/23-00-10-0118 (вх. № 26988/17) у справі № 925/960/16; розгляд кредиторської заяви призначено на 14.05.2019.

14.05.2019 в судове засідання представники учасників у справі не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Розглянувши подану кредиторську заяву та матеріали справи в цілому суд зазначає наступне.

Заявлені вимоги на загальну суму 396763,57 грн складаються з заборгованості: 1) по орендній платі з юридичних осіб (Ватутінське відділення) на суму 216557,18 грн; 2) по податку на нерухоме майно (Ватутінське відділення) на суму 86617,96 грн; 3) по орендній платі з юридичних осіб (Звенигородська ОДПІ центральний офіс) на суму 72024,05 грн; 4) по податку на нерухоме майно (Звенигородська ОДПІ центральний офіс) на суму 21564,38 грн.

Щодо вимог по орендній платі з юридичних осіб (Ватутінське відділення) на суму 216557,18 грн судом встановлено, що заявник зазначає, що дані вимоги виникли згідно: податкової декларації з орендної плати за землю від 15.02.2016 № по терміну сплати: 30.09.2016, 30.10.2016, 30.11.2016, 30.12.2016 та 30.01.2017 із розрахунку сплати щомісячно по 22275,59 грн (в тому числі за грудень 22275,53 грн); податкової декларації з орендної плати за землю від 09.02.2017 № по терміну сплати: 02.03.2017, 30.03.2017, 30.04.2017, 30.05.2017, 30.06.2017, 30.07.2017, 30.08.2017, 30.09.2017, 30.10.2017 та 30.11.2017 із розрахунку сплати щомісячно по 27873,28 грн.

За результатом розгляду вказаних вище вимог по орендній платі з юридичних осіб (Ватутінське відділення) суд зазначає, що вимоги, які заявлені за декларацією з орендної плати за землю від 15.02.2016 № по термінам сплати 30.09.2016 (17277,19 грн) і 30.10.2016 (22275,59 грн) вже визнані у даній справі при розгляді конкурсних вимог Звенигородської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області, отже у суду відсутні правові підстави для їх повторного визнання.

Щодо вимог за деклараціями з орендної плати за землю від 15.02.2016 № та від 09.02.2017 № по термінам сплати 30.11.2016 (22275,59 грн), 30.12.2016 (22275,59 грн), 30.01.2017 (22275,53 грн), 02.03.2017 (27873,28 грн) - на загальну суму 94699,99 грн, суд зазначає, що вказані вимоги є поточними в розумінні Закону про банкрутство, вимоги є обґрунтованими та документально підтвердженими, отже підлягають визнанню судом.

Щодо вимог з податкової декларації з орендної плати за землю від 09.02.2017 № по термінам сплати: 30.03.2017, 30.04.2017, 30.05.2017, 30.06.2017, 30.07.2017, 30.08.2017, 30.09.2017, 30.10.2017 та 30.11.2017, вказані вимоги відхиляються судом враховуючи наступне.

Як вже зазначено вище, ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» визнано банкрутом згідно постанови господарського суду Київської області від 28.03.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону про банкрутство, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Згідно положень пункту 1.3. статті 1 Податкового Кодексу України, цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Системний аналіз положень пункту 1.3. статті 1 Податкового Кодексу України та положень ч. 1 ст. 38 Закону про банкрутство, дає підстави дійти до висновку, що з моменту визнання боржника банкрутом (ухвалення постанови у справі про банкрутство) у банкрута не виникає обов`язку зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) (котрі нараховані після моменту визнання боржника банкрутом), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Крім цього, подання боржником, щодо якого введено ліквідаційну процедуру, декларацій до контролюючого органу не є підставою виникнення у такого боржника зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав в період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 12.03.2019 у справі № 910/14827/16.

Щодо вимог по податку на нерухоме майно (Ватутінське відділення) на суму 86617,96 грн судом встановлено, що заявник зазначає, що дані вимоги виникли згідно: податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, від 31.05.2016 № по терміну сплати 29.01.2017 на суму 10871,08 грн; податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, від 03.02.2017 № по термінам сплати: 29.04.2017, 29.07.2017, 29.10.2017 із розрахунку сплати щоквартально по 25248,96 грн.

Судом встановлено, що вимоги за декларацією 31.05.2016 № по терміну сплати 29.01.2017 на суму 10871,08 грн є поточними в розумінні Закону про банкрутство, вимоги є обґрунтованими та документально підтвердженими, отже підлягають визнанню судом.

В той же час, вимоги, які обґрунтовані податковою декларацією з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 03.02.2017 № , відхиляються судом на підставі ст. 38 Закону про банкрутство, про що детально зазначено вище, оскільки дані вимоги виникли після дати визнання Боржника банкрутом.

Щодо вимог по орендній платі з юридичних осіб (Звенигородська ОДПІ центральний офіс) на суму 72024,05 грн судом встановлено, що заявник зазначає, що дані вимоги виникли згідно: податкової декларації з орендної плати за землю від 12.02.2016 № по термінам сплати: 30.11.2016 (3600,41 грн), 30.12.2016 (3600,41 грн) та 30.01.2017 (3600,44 грн); податкової декларації з орендної плати за землю від 12.02.2016 № по термінам сплати: 30.11.2016 (6515,81 грн), 30.12.2016 (6515,81 грн) та 30.01.2017 (6515,78 грн); податкової декларації з орендної плати за землю від 15.02.2017 № по термінам сплати: 02.03.2017, 30.03.2017, 30.04.2017, 30.05.2017, 30.06.2017, 30.07.2017, 30.08.2017, 30.09.2017, 30.10.2017 щомісячно по 2764,52 грн; податкової декларації з орендної плати за землю від 17.02.2017 № по термінам сплати: 02.03.2017, 30.03.2017, 30.04.2017, 30.05.2017, 30.06.2017, 30.07.2017, 30.08.2017, 30.09.2017, 30.10.2017 щомісячно по 4310,76 грн.

За результатом розгляду вказаних вище вимог по орендній платі з юридичних осіб (Звенигородська ОДПІ центральний офіс) суд зазначає, що вимоги за деклараціями від 12.02.2016 № по термінам сплати: 30.11.2016 (3600,41 грн), 30.12.2016 (3600,41 грн) та 30.01.2017 (3600,44 грн); від 12.02.2016 № по термінам сплати: 30.11.2016 (6515,81 грн), 30.12.2016 (6515,81 грн) та 30.01.2017 (6515,78 грн), а також за декларацією від 15.02.2017 № по терміну сплати: 02.03.2017 (2764,52 грн) і декларацією від 17.02.2017 № по терміну сплати: 02.03.2017 (4310,76 грн) - на загальну суму 37423,94 грн, є поточними в розумінні Закону про банкрутство, вимоги є обґрунтованими та документально підтвердженими, отже підлягають визнанню судом.

Щодо вимог з податкової декларації з орендної плати за землю від 15.02.2017 № по термінам сплати: 30.03.2017, 30.04.2017, 30.05.2017, 30.06.2017, 30.07.2017, 30.08.2017, 30.09.2017, 30.10.2017, вказані вимоги відхиляються судом на підставі ст. 38 Закону про банкрутство, про що детально зазначено вище, оскільки дані вимоги виникли після дати визнання Боржника банкрутом.

Щодо вимог по податку на нерухоме майно (Звенигородська ОДПІ центральний офіс) на суму 21564,38 грн судом встановлено, що заявник зазначає, що дані вимоги виникли згідно: податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, від 02.06.2016 № по терміну сплати 29.01.2017 на суму 2208,14 грн; податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, від 03.02.2017 № по термінам сплати: 29.04.2017, 29.07.2017, 29.10.2017 із розрахунку сплати щоквартально по 6452,08 грн.

Судом встановлено, що вимоги за декларацією 02.06.2016 № по терміну сплати 29.01.2017 на суму 2208,14 грн є поточними в розумінні Закону про банкрутство, вимоги є обґрунтованими та документально підтвердженими, отже підлягають визнанню судом.

В той же час, вимоги, які обґрунтовані податковою декларацією з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 03.02.2017 № , відхиляються судом на підставі ст. 38 Закону про банкрутство, про що детально зазначено вище, оскільки дані вимоги виникли після дати визнання Боржника банкрутом.

Таким чином визнанню підлягають поточні вимоги ГУ ДФС у Черкаській області у сумах: 94699,99 грн (вимоги по орендній платі з юридичних осіб (Ватутінське відділення)); 10871,08 грн (вимоги по податку на нерухоме майно (Ватутінське відділення)); 37423,94 грн (вимоги по орендній платі з юридичних осіб (Звенигородська ОДПІ центральний офіс)); 2208,14 грн (вимоги по податку на нерухоме майно (Звенигородська ОДПІ центральний офіс)), отже на загальну суму 145203,15 грн.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що заяву від 04.12.2017 № 35298/23-00-10-0118 (вх. № 26988/17) про визнання кредиторських вимог до Боржника ГУ ДФС у Черкаській області подано до суду з пропуском встановленого Законом про банкрутство строку на її подання (граничний строк закінчився 29.05.2017).

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону про банкрутство, вимоги за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

В частині 4 статті 23 Закону про банкрутство також зазначено, що особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Відповідне правило не поширюється на вимоги кредиторів щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування і на вимоги Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та/або її дочірнього підприємства, що здійснювало постачання природного газу на підставі ліцензії, щодо сплати заборгованості (у тому числі неустойки, 3 відсотків річних та інфляційних втрат) за поставлений/спожитий природний газ, що утворилася станом на 1 травня 2015 року.

З огляду на вищезазначене, у відповідності до вимог статей 23, 38 Закону про банкрутство, суд визнає кредиторські вимоги ГУ ДФС у Черкаській області у сумах: 3200,00 грн (судовий збір) - 1 черга; 145203,15 грн. - 6 черга задоволення вимог кредиторів (в ліквідаційній процедурі).

Керуючись ст. 232-235, 255, п. 17.5. розділу ХІ ГПК України, ст. 23, 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ГУ ДФС у Черкаській області від 04.12.2017 № 35298/23-00-10-0118 (вх. № 26988/17) задовольнити частково.

2. Визнати грошові вимоги ГУ ДФС у Черкаській області () до ПАТ «Ватутінський хлібокомбінат» () у сумах: 3200,00 грн - 1 черга задоволення вимог кредиторів; 145203,15 грн - 6 черга задоволення вимог кредиторів (в ліквідаційній процедурі).

3. В іншій частині заяви відмовити.

4. Копію ухвали надіслати учасникам у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом десяти днів з дати складення та підписання повного тексту ухвали шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 20.05.2019.

Суддя С.Ю. Наріжний