ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

20.05.2019 м.Дніпро Справа № 908/2500/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Паруснікова Ю.Б., Коваль Л.А.,

розглянувши клопотання Державного агентства резерву України про передачу справи до Північного апеляційного господарського суду

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Фінанс", м. Київ

до боржника Приватного акціонерного товариства "Запорізький автомобілебудівний завод", м. Запоріжжя

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2019 року у складі колегії суддів: головуючого судді Кузнецова В.О. суддів Вечірка І.О., Чус О.В., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного агентства резерву України на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 21.01.2019 по справі №908/2500/18 та призначено до розгляду у судовому засіданні на 11.04.2019 року.

27.03.2019 року від Державного агентства резерву України надійшло клопотання про передачу справи №908/2500/18 до Північного апеляційного господарського суду для розгляду в закритому засіданні в зв`язку з необхідністю дослідження у справі документів, які мають гриф "Таємно"

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.04.2019 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 07.05.2019 року.

Згідно розпорядження в.о. керівника апарату суду у зв`язку з відпусткою судді Кузнецова В.О. у справі призначено автоматичну зміну складу колегії суддів.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи № 908/2500/18 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Білецької Л.М, (доповідач), суддів: Паруснікова Ю.Б., Коваль Л.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.05.2019 року у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач) суддів: Паруснікова Ю.Б., Коваль Л.А., прийнято апеляційну скаргу Державного агентства резерву України на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 21.01.2019 у справі до свого провадження. Розгляд апеляційної скарги призначено на 20.05.2019 року.

Розглядаючи клопотання Державного агентства резерву України про передачу справи до іншого суду, колегією суддів встановлено наступне.

Державне агентство резерву України своє клопотання обґрунтовує тим, що для повного та всебічного розгляду кредиторських вимог Держрезерву до ПрАТ "ЗАЗ" необхідно залучити до справи та розглянути, як основні і безпосередні докази постанову Кабінету Міністрів України від 18.08.1999 №1505-0044, яка має гриф "Цілком таємно" та розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.05.2004 №287-рт, яка теж має гриф "Таємно", а відтак згідно з п. 5 ст. 30 ГПК України справи матеріали, які містять державну таємницю, розглядається місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 04.12.2018. відкрито провадження у справі №908/2500/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Запорізький автомобілебудівний завод", 69600, м. Запоріжжя, проспект Соборний, 8, , визнані безспірні грошові вимоги ініціюючого кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Фінанс", 01032, м. Київ, вул. Володимирська, 10, офіс 210 до боржника на загальну суму 3 163 600,00 грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном Приватного акціонерного товариства "Запорізький автомобілебудівний завод", 69600, м. Запоріжжя, проспект Соборний, 8, . Розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Василика Віталія Валентиновича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №418 від 01.03.2013., ідент. номер НОМЕР_1, адреса для листування: 01030, м. Київ, а/с 23 ). Попереднє засідання суду призначено на 21.01.2019. о 09-00.

04.12.2018. за №56098 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено відповідне оголошення.

09.01.2019 року Державне агентство резерву України звернувся до господарського суду Запорізької області із заявою про визнання кредиторських вимог до ПрАТ "ЗАЗ" у сумі 9844 289,30 грн., яку обґрунтовував закладенням на відповідальне зберігання до Мелітопольського моторного заводу у 1987 році матеріальних цінностей Мобілізаційного резерву. До вказаної заяви було додано наказ Міністерства автомобільної промисловості СРСР від 23.11.1987 року №076 та інші докази, які не містять державну таємницю та не мають жодних грифів таємності.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За приписами ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У силу принципів диспозитивності та змагальності господарського судочинства, сутність яких викладено в статтях 13, 14 ГПК України, а також приписах статті 74 цього Кодексу, збирання доказів у справі не є обов`язком суду. Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування у господарському процесі покладений виключно на сторони спору, кожна з яких несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 80 ГПК України у редакції, чітко врегульовано порядок та строки подання доказів учасниками справи. Так, за частиною 2 вказаної статті позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, так Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (частини 4, 5 вказаної статті). Вимоги вищезазначеної статті стосуються і заявників, які звертаються до суду про визнання кредиторських вимог.

Отже, за змістом вказаних норм всі докази, які підтверджують заявлені вимоги (у тому числі заява про визнання кредиторських вимог), мають бути подані позивачем (заявником) одночасно з позовною заявою (заявою), а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена заявником до суду та належним чином обґрунтована.

У свою чергу статтею 269 ГПК України, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Системний аналіз статей 80, 269 ГПК України свідчить про те, що докази, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідною заявою, і саме на заявника покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у т.ч. апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у даному випадку - скаржника).

Враховуючи, що скаржник у суді першої інстанції не заявляв в порядку, встановленому ст. 80 ГПК України, про неможливість подання будь- яких доказів, колегія суддів вважає, що безпідставним є посилання скаржника на ту обставину, що для повного та всебічного розгляду кредиторський вимог Державного агентства резерву України необхідно залучити до справи постанову Кабінету Міністрів України від 18.08.1999 №1505-0044, яка має гриф "Цілком таємно" та розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.05.2004 №287-рт, яка теж має гриф "Таємно", що в свою чергу змінює підсудність справи.

Крім того, колегія суддів вважає, що скаржник безпідставно посилається на положення ч. 5 ст. 30 ГПК України, щодо виключної підсудності справ, оскільки ним, по-перше, не враховано та не взято до уваги положення ч.9 ст. 30 ГПК України та норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Так, відповідно до ч.9 ст. 30 ГПК України справи про банкрутство відносяться до виключної підсудності та є окремою категорією справ, підсудність яких як і ч.9 ст. 30 ГПК України так і ч.1 ст. 10 Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" віднесено до розгляду та розглядаються судами за місцезнаходженням боржника, яким в даному випадку є Господарський Суд Запорізької області.

Також слід зазначити , що згідно положень ч.5 ст. 30 ГПК України справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ. Північний апеляційний господарський суд не відноситься до місцевих господарських судів, оскільки відноситься до апеляційних судів, а тому некоректним є посилання скаржника, що справу слід передати до Північного апеляційного господарського суду.

Також згідно положень ст. 8 Закону України "Про державну таємницю" до державної таємниці може бути віднесена інформація "про зміст мобілізаційних планів державних органів та органів місцевого самоврядування, мобілізаційні потужності, заходи мобілізаційної підготовки і мобілізації та обсяги їх фінансування, запаси та обсяги постачання стратегічних видів сировини і матеріалів, а також зведені відомості про номенклатуру та рівні накопичення, загальні обсяги поставок, відпуску, закладення, освіження, розміщення і фактичні запаси державного матеріального резерву".

Отже виключно зведені відомості, загальні обсяги і фактичні запаси стосовно резерву становлять собою державну таємницю, а не інформація про зобов`язання окремого суб`єкту господарювання (в даному випадку про ПРАТ "ЗАЗ") перед державним агентством, яка не може вважатися державною таємницею та вже фактично була викладена та розкрита в заяві з кредиторськими вимогами до боржника та додатках до неї, а відтак, докази, на які посилається скаржник у своїй скарзі та клопотанні також не містять державну таємницю.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що клопотання Державного агентства резерву України про передачу справи до Північного апеляційного господарського суду є необгрунтованим, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 281 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Державному агентству резерву України в задоволенні клопотання про передачу справи №908/2500/18 до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали складено 27.05.2019 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Л.А. Коваль