ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/14499/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кушнір І.В. - головуючий, Краснов Є.В., Мачульський Г.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику учасників справи касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Адекс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 (суддя Бондаренко Г.П.) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 (головуючий суддя: Чорна Л.В., судді: Разіна Т.І., Іоннікова І.А.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект"

про забезпечення позову

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект"

до 1. Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця",

2. Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Адекс",

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВГК-1",

про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання вчинити певні дії,

Учасники справи: не викликалися та не повідомлялися.

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог і заперечень

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо - комерційна фірма "Адекс" про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Позовні вимоги обґрунтовані не визнанням відповідачами права власності позивача на напіввагони за номерами 52176807, 52302460, 52225984, які були придбані позивачем за договором поставки № 2008/18 від 20.08.2018, укладеним позивачем як покупцем з ТОВ "ВГК-1" як продавцем вказаних вагонів.

3. До позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" останнім додана заява про забезпечення позову, в якій позивач просив суд:

(1) Накласти арешт на напіввагони за номерами 52176807, 52302460, 52225984, щодо яких в Автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів наявна ознака "Власний вагон. Власник Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Адекс" ().

(2) Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю Виробничо комерційна фірма "Адекс" () та будь-яким іншим особам здійснювати курсування напіввагонів за номерами 52176807, 52302460, 52225984 шляхом проставлення в Автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів ознаки "Заборона курсування" щодо цих вагонів.

4. В обґрунтування поданої заяви позивач вказав, що ТОВ «Авантаж Інспект» є єдиним законним власником напіввагонів за номерами 52176807, 52302460, 52225984, право власності на які безпідставно не визнається обома відповідачами. Як зазначав позивач, право власності на спірні напіввагони загальною вартістю 1 335 200 гривень позивач набув на підставі договору поставки №2008/18 від 20 серпня 2018 року, придбавши їх у колишнього власника - ТОВ «ВГК-1». За твердженнями позивача, внаслідок безпідставного внесення відповідачем-1 до автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів (АБД ПВ Укрзалізниці) стосовно напіввагонів №№ 52176807, 52302460, 52225984 ознаки: «Власний вагон. Власник Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Адекс» (), відповідач-2, що протиправно заволодів вагонами, здійснив переміщення спірних напіввагонів з ремонтного вагонного депо Куп`янськ «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», в якому здійснювався капітальний ремонт напіввагонів на підставі укладеного позивачем з ТОВ «Вагат-Транс» Договору №21/18-р від 09.07.2018 року, до іншого ремонтного депо на станцію КОСТЯНТИНІВКА (код станції 49120). Як стверджує позивач, відповідач-2 здійснює дії, спрямовані на завершення капітального ремонту в іншому вагонному депо для приведення їх у технічно та комерційно придатний стан, що дозволить відповідачу-2 використовувати вагони у своїй господарській діяльності, в тому числі, за межами України, а також дозволить здійснити їх реалізацію, зокрема, на користь нерезидентів. Позивач вважає, що існують обставини, які свідчать про те, що незаконний власник (за твердженням позивача) напіввагонів - ТОВ ВКФ «Адекс», який наразі здійснює користування напіввагонами, вивезе напіввагони за межі України або здійснить їх відчуження третім особам, а тому існує потреба у вжитті заходів забезпечення позову.

ІІ. Короткий зміст судових рішень

5. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2018, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019, у справі №910/14499/18, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект» про забезпечення позову задоволено. Вжито наступні заходи забезпечення позову по справі № 910/14499/18 до набрання рішенням Господарського суду міста Києва по справі законної сили:

- Накладено арешт на напіввагони за номерами 52176807, 52302460, 52225984, щодо яких в Автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів наявна ознака «Власний вагон. Власник Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Адекс» (79007, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ КОТЛЯРСЬКА, будинок 10, квартира 11, ).

- Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Адекс» (79007, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ КОТЛЯРСЬКА, будинок 10, квартира 11, ) та будь-яким іншим особам здійснювати вивезення за межі України напіввагонів за номерами 52176807, 52302460, 52225984 шляхом проставлення в Автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів ознаки «Заборона виходу за межі України» щодо цих вагонів.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект» (68000, Одеська обл., місто Чорноморськ, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 7А, офіс 47Б, ).

Боржник-1: Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Адекс» (79007, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ КОТЛЯРСЬКА, будинок 10, квартира 11, ).

Боржник-2: Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, )

Вжито заходи зустрічного забезпечення у справі №910/14499/18. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект» (68000, Одеська обл., місто Чорноморськ, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 7А, офіс 47Б, ) надати зустрічне забезпечення шляхом внесення протягом десяти днів з дня постановлення даної ухвали на депозитний рахунок Господарського суду міста Києва (ідентифікаційний код 05379487; депозитний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в Державній казначейській службі України (МФО 820172) грошові кошти у розмірі 133 520,00 грн.

ІІІ. Процедура касаційного провадження у Верховному Суді

6. 08.04.2019 (згідно із поштовим штемпелем на конверті) Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Адекс" подано касаційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 у справі № 910/14499/18 до Касаційного господарського суду.

7. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2019 року у справі №910/14499/18 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Краснов Є.В., Мачульський Г.М.

8. 22.04.2019 суд постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі та здійснення розгляду касаційної скарги у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи, учасникам справи надано строк до 14.05.2019 для подання відзиву на касаційну скаргу.

ІV. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї

9. В касаційній скарзі відповідач 2 просить суд скасувати ухвалу місцевого суду та постанову апеляційного суду, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

10. Обґрунтовуючи касаційну скаргу скаржник (відповідач 2) зазначає, що вагони перебувають у несправному стані і потребують капітального ремонту, що в свою чергу виключає їх комерційне чи будь-яке інше використання, а також зазначає, що відсутні належні та допустимі докази переміщення спірних вагонів.

11. Від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні скарги, постанову апеляційного суду та ухвалу місцевого суду залишити без змін.

V. Фактичні обставини, встановлені судами попередніх інстанцій

12. Як вже зазначалося вище, в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/14499/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект» до 1) Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», 2) Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Адекс», третя особа без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «ВГК-1» про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання вчинити певні дії.

13. Позовні вимоги обґрунтовані невизнанням відповідачами права власності позивача на напіввагони за номерами 52176807, 52302460, 52225984, які були придбані позивачем за договором поставки №2008/18 від 20.08.2018р., укладеним позивачем як покупцем з ТОВ «ВГК-1» як продавцем вказаних вагонів.

14. Позивачем подано заяву про забезпечення позову, яка обґрунтована тим, що ТОВ «Авантаж Інспект» є єдиним законним власником напіввагонів за номерами 52176807, 52302460, 52225984, право власності на які безпідставно не визнається обома відповідачами.

15. Як стверджує позивач, право власності на спірні напіввагони загальною вартістю 1 335 200 гривень позивач набув на підставі договору поставки №2008/18 від 20 серпня 2018 року, придбавши їх у колишнього власника - ТОВ «ВГК-1». Внаслідок безпідставного внесення відповідачем-1 до автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів (АБД ПВ Укрзалізниці) стосовно напіввагонів №№ 52176807, 52302460, 52225984 ознаки: «Власний вагон. Власник Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Адекс» (), відповідач-2, що протиправно заволодів вагонами, здійснив переміщення спірних напіввагонів з ремонтного вагонного депо Куп`янськ «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», в якому здійснювався капітальний ремонт напіввагонів на підставі укладеного позивачем з ТОВ «Вагат-Транс» Договору № 21/18-р від 09.07.2018 року, до іншого ремонтного депо на станцію КОСТЯНТИНІВКА (код станції 49120).

16. Як вказує позивач, відповідач-2 здійснює дії, спрямовані на завершення капітального ремонту в іншому вагонному депо для приведення їх у технічно та комерційно придатний стан, що дозволить відповідачу-2 використовувати вагони у своїй господарській діяльності, в тому числі, за межами України, а також дозволить здійснити їх реалізацію, зокрема, на користь нерезидентів.

17. Позивач вважає, що існують обставини, які свідчать про те, що незаконний власник (за твердженням позивача) напіввагонів - ТОВ ВКФ «Адекс», який наразі здійснює користування напіввагонами, вивезе напіввагони за межі України або здійснить їх відчуження третім особам, а тому існує потреба у вжитті заходів забезпечення позову.

VІ. Короткий виклад мотивів судових рішень судів попередніх інстанцій

18. Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції, з яким також погодився й апеляційний господарський суд, дійшов висновку, що є достатнє обґрунтоване припущення щодо здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Адекс» дій щодо використання вагонів та переміщення їх територією України (додатково подані 02.11.2018р. докази), а також існує можливість щодо відчуження відповідачем-2 спірних напіввагонів третім особам на момент виконання рішення суду, а тому враховуючи мотиви, викладені позивачем, пов`язаність предмету спору з заходами забезпечення позову, можливість утруднення або унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову та невжиття заходів забезпечення та, беручи до уваги ту обставину, що заявником не заперечується вжиття судом заходів зустрічного забезпечення щодо відшкодування можливих збитків відповідачу, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

VІІ. Позиція Верховного Суду

19. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.304 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК):

"1. Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу.

3. Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції."

20. Згідно зі ст.300 ГПК:

"1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

3. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

4. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права."

21. Відповідно до ст.136 ГПК України:

"1. Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

2. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду."

22. Згідно з п.п.1-5, 10 ч.1 ст.137 ГПК у вказаній редакції:

"Позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини."

23. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

24. В даному випадку існує спір між позивачем та відповідачем 2 щодо права власності на спірні напіввагони, а тому в разі їх відчуження, рішення у даній справі, у разі задоволення позову, не можливо буде виконати.

З встановлених судами обставин справи вбачається, що накладаючи арешт на спірні напіввагони, місцевий суд заборонив відповідачу 1 та будь-яким третім особам здійснювати вивезення напіввагонів за межі України, шляхом проставлення в Автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів ознаки «Заборона виходу за межі України» щодо цих вагонів.

Разом з цим, суд першої інстанції не заборонив відповідачу 2 користуватись спірними напіввагонами.

Тобто, заходи забезпечення позову, які були застосовані судом, жодним чином не обмежують відповідача 2 у праві користуватися спірними вагонами, оскільки останньому лише заборонено здійснювати вивезення за межі України напіввагони, тобто заходи забезпечення позову не впливають на господарську діяльність відповідача 2 та не обмежують можливість здійснювати користування вагонами на території України.

25. Щодо залізничної накладної, апеляційний суд вірно вказав, що дійсно, відповідно до п. 1.1.Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., в ред. наказу Міністерства інфраструктури України №138 від 08.06.2011р., на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил.

Згідно п. 1.2. вказаних Правил накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угодою на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача.

На запит позивача було надано дислокацію спірних напіввагонів станом на 26.10.2018 та станом на 29.10.2018. Виробничим підрозділом «Ремонтне вагонне депо Куп`янськ» Регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» 24.10.2018 о 18:30 за залізничною накладною вагони №№52225984, 52176807, 52302460 були відправлені зі станції «Куп`янськ сортувальний» на станцію призначення «Костянтинівка».

Враховуючи те, що позивач не відправляв спірні вагони зі станції «Куп`янськ сортувальний» на станцію призначення «Костянтинівка», то останній не складав відповідну накладну.

На підставі викладеного, суди попередніх інстанцій на підставі власної оцінки доказів дійшли висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів переміщення спірних напіввагонів.

26. Крім того, відповідно до ст. 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом: надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення. В ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник в порядку зустрічного забезпечення. Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення.

Особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення. Якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення. Ухвала про зустрічне забезпечення може бути оскаржена разом із ухвалою про забезпечення позову або окремо.

Оскільки позивач не заперечував щодо вжиття судом заходів щодо зустрічного забезпечення, місцевий суд, з огляду на викладені норми та враховуючи предмет позову, дійшов правомірного висновку за необхідне вжити зустрічних заходів забезпечення позову шляхом зобов`язання позивача внести на депозитний рахунок суду грошові кошти.

27. З огляду на вищевикладене, колегія суддів касаційного суду погоджується з висновками судів попередніх судових інстанцій, що є достатнє обґрунтоване припущення щодо здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо - комерційна фірма "Адекс" дій щодо використання вагонів та переміщення їх територією України (додатково подані 02.11.2018 року докази), а також існує можливість щодо відчуження відповідачем-2 спірних напіввагонів третім особам на момент виконання рішення суду, тому враховуючи мотиви, викладені позивачем, пов`язаність предмету спору з заходами забезпечення позову, можливість утруднення або унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову та невжиття заходів забезпечення та, беручи до уваги ту обставину, що заявником не заперечується вжиття судом заходів зустрічного забезпечення щодо відшкодування можливих збитків відповідачу, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, тому заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж Інспект" про забезпечення позову була правомірно задоволена.

VІІІ. Висновки Верховного Суду

28. Відповідно до п.1 ч.1 ст.308 Господарського процесуального кодексу України

"Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення."

Згідно з ч.1 ст.309 зазначеного Кодексу:

"Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права."

29. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Адекс" необхідно залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 у справі №910/14499/18 залишити без змін.

30. Оскільки в даному випадку справа не розглядалася та не вирішувалася по суті, а такий розгляд по суті на даний момент продовжується судом першої інстанції, то відповідно до положень ч.ч.1, 14 ст.129 ГПК України суд касаційної інстанції не здійснює розподіл судового збору.

Керуючись статтями ч.13 ст.8, 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Адекс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.11.2018 у справі №910/14499/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кушнір

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський