ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2019 Справа № 914/319/19

За позовом: приватного підприємства «СОЛОМІЯ-СЕРВІС», м. Львів,

до відповідача :публічного акціонерного товариства «Львівське автотранспортне підприємство 14630», м. Львів,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім», м. Київ,
про: стягнення 79405, 93 грн - завданої майнової шкоди.
Суддя Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання Кравець О.І.

В судове засідання з`явились:

від позивача: Омелян С.Б. - адвокат,

від відповідача: не з`явився,

від третьої особи : не з`явився.

Суть спору: Подано позов Приватним підприємством «СОЛОМІЯ-СЕРВІС» до публічного акціонерного товариства «Львівське автотранспортне підприємство 14630» про відшкодування шкоди в розмірі 79405,93 грн., завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Ухвалою суду від 20.02.2019 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім».

Рух справи відображено в ухвалах та протоколах суду.

В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав і мотивів, викладених в позовній заяві і долучених матеріалів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди , яка сталася за участі автомобіля «БАЗ А079», що належить позивачу, яким керував ОСОБА_1 , було пошкоджено автомобіль марки «LAND ROVER RANGE ROVER» із номерним знаком НОМЕР_1 , що належить позивачу. Вина працівника Відповідача ОСОБА_1 підтверджується також копією Постанови Франківського районного суду м. Львова від 23.07.2018р. у справі №465/3379/18 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, яка додана до матеріалів справи. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , що сталася за участю автомобіля відповідача та з вини його працівника позивачу завдано майнової шкоди в розмірі 79405,93 грн. вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «Київський страховий дім». Позивач у встановленому порядку звертався до Страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, однак у встановлений законом термін виплату проведено не було, що стало підставою звернення з позовом до відповідача про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Відповідач в жодне із судових засідань участь уповноваженого представника не забезпечив, відзиву на позов не подав, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи ухвалами суду, які надсилались на його адресу рекомендованою кореспонденцією.

В судові засідання представник третьої особи без самостійних вимог не з`явився, причин неявки не повідомив суду, письмових пояснень по суті заявлених позовних вимог не надав.

Отже, судом було забезпечено змагальність сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору, суд вважає за можливе ухвалити рішення в цій справі без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 13.05.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд заслухавши представника позивача, присутнього у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

21.05.2018 року о 19:3 0 год. у Сихівському районі м. Львова на проспекті Чевоної Калини 35А сталася дорожньо-транспортна пригода із боковим зіткненням автобуса «БАЗ А079» із номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та легкового автомобіля, що належить позивачу - марки «LAND ROVER RANGE ROVER» із номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до Довідки № 034836 про дорожньо-транспортну пригоду, виданої Управлінням патрульної поліції у Львівській області від 11.06.2018 (Вих.№Ф-44/41/12/2018), дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення п.п. 2.9. б ПДР України водієм автобуса «БАЗ А079», власником якого є ПАТ Львівське АТП 14630 (Відповідач). Вина працівника Відповідача ОСОБА_1 підтверджується також копією Постанови Франківського районного суду м. Львова від 23.07.2018р. у справі № 465/3379/18 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, яка додана до матеріалів справи.

З метою встановлення обставин перебування ОСОБА_1 в трудових відносинах з відповідачем, позивач 31.07.2018 року скеровував інформаційний запит на адресу відповідача (докази направлення долучені до матеріалів справи), однак відповіді позивачем отримано не було.

Як зазначає позивач, внаслідок зіткнення автомобілю марки «LAND ROVER RANGE ROVER» завдано механічних пошкоджень передньої правої та задньої правої частини, що підтверджується Довідкою № 034836 від 11.06.2018р. Згідно з Рахунком-фактурою № ІМ- 200000032 від 22.05.2018р., наданим офіційним дилером LAND ROVER - ТзОВ «Імпері Моторз», вартість відновлювального ремонту автомобіля, що належить Позивачу становить 79 405 гривень 93 копійки.

Окрім того, за ініціативою позивача судовим експертом Галамай Я.І., технічним директором ТзОВ «Експертиза» проведено експертне автотоварознавче дослідження колісного транспортного засобу Позивача, на вирішення якого були поставлені наступні питання: які пошкодження отримав автомобіль «LAND ROVER RANGE ROVER» реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок пошкодження 21.05.2018р.; яка вартість відновлювального ремонту автомобіля «LAND ROVER RANGE ROVER» реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження 21.05.2018р. в цінах, станом на момент його огляду 12.06.2018р.

Згідно висновку №179 експертного автотоварознавчого дослідження від 24.06.2018 р. (визначено та відображено на фотографіях фототаблиць пошкодження зазначеного автомобіля) вартість відновлювального ремонту становить 79103, 35 грн.

Як стверджує позивач, внаслідок ДТП від 21.05.2018, вчиненого з вини працівника ПП «СОЛОМІЯ-СЕРВІС» позивачу завдано збитків на загальну суму 79405,93 грн.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «БАЗ А079» із номерним знаком НОМЕР_2 , що належить відповідачу, була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», про що зазначено у Довідці № 034836 про дорожньо-транспортну пригоду, виданій Управлінням патрульної поліції у Львівській області від 11.06.2018 (Вих.№Ф-44/41/12/2018).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем повідомлено Страховика про подію, що може бути визнана страховою. 21.06.2018р. у встановленому чинним законодавством України порядку, позивач звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» із Заявою про виплату страхового відшкодування, однак, зі спливом встановленого чинним законодавством 90-денного строку для виплати страхового відшкодування жодних коштів позивачу повернуто не було. Копії Повідомлення від 23.05.2018 р. та Заяви про виплату страхового відшкодування 21.06.2018р. із відміткою про прийняття представником ПрАТ «Київський страховий дім» долучені до матеріалів справи.

29.01.2019р. позивач надіслано відповідачу Вимогу про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою №29-1/19, яка залишена без відповіді і задоволення.

Майнову шкоду в розмірі 79405 ,93 грн. позивач просить стягнути з публічного акціонерного товариства «Львівське автотранспортне підприємство 14630» в порядку передбаченому ст.ст.1166,1187,1172 ЦК України.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Частиною 1 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно визначення ч. 2 ст. 22 ЦК України до збитків відносяться, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частина 1 статті 611 ЦК України встановлює, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Вищенаведені норми Цивільного кодексу України кореспондуються із положеннями Господарського кодексу України, ст. 224, якого передбачає, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завданні цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до ч.І ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Як вже зазначалося раніше, внаслідок ДТП, що сталася 21.05.2018 року за участю автобуса «БАЗ А079» із номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , власником якого є ПАТ Львівське АТП 14630 (відповідач), автомобілю марки «LAND ROVER RANGE ROVER», що належить позивачу, завдано механічних пошкоджень передньої правої та задньої правої частини, що підтверджується Довідкою № 034836 від 11.06.2018р.. Згідно з Рахунком-фактурою № ІМ- 200000032 від 22.05.2018р., наданим офіційним дилером LAND ROVER - ТзОВ «Імпері Моторз», вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 79405, 93 грн.

19.06.2018 року позивач оплатив ТзОВ «Імпері Моторз» вартість відновлювального ремонту в сумі 79405,93 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1094, що долучене до матеріалів справи (а.с.23).

Позивач просить стягнути з власника джерела підвищеної небезпеки (автобуса «БАЗ А079» із номерним знаком НОМЕР_2 , власником якого є ПАТ Львівське АТП 14630) завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду з огляду на ті обставини, що зазначена шкода не відшкодована ані Страховиком, ані відповідачем.

Доводи позивача обґрунтовані і заслуговують на увагу суду.

Відповідно до частини першої статті 12 ЦК України, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Положеннями статті 511 ЦК України встановлено, що зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Вищезазначені правовий висновок був неодноразово підтриманий Верховним судом України справах: № 6-725цс16 від 14.08.2016 року; № 756/12292/14-ц від 26.10.2016 року; № 760/25782/14-ц від 21.12.2016 року.

Аналогічною є позиція Верховного Суду, викладена в постановах: № 553/219/16-ц від 06.02.2018 року; № 760/4117/16-ц від 07.02.2018 року; № 344/7069/15-ц від 14.02.2018 року; № 344/10730/15-ц від 14.02.2018 року; № 642/9163/15 від 19.02.2018 року; № 296/9478/13-ц від 12.03.2018 року; № 910/7496/17 від 15.03.2018 року; № № 296/587/17 від 28.03.2018 року; № 761/30666/16-ц від 12.04.2018 року; № 753/13595/15-ц від 18.04.2018 року;№ 678/20/16-ц від 25.04.2018 року; № 910/9029/17 від 27.04.2018 року; № 352/2740/14-ц від 02.05.2018 року; № 381/394/17 від 30.05.2018 року; № 541/3258/15-ц від 13.06.2018 року; № 761/34627/16-ц від 27.06.2018 року; № 750/9590/16-ц від 02.07.2018 року.

Відповідач жодним чином позов не заперечив, доказів, які б спростовували доводи, викладені в позовній заяві та долучених до справи документах суду не надав, як і не спростував факт того, що під час зазначеної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 виконував свої трудові обов`язки.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається , як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно положень ст.13 ГПК України, судочинство у господарський судах здійснюються на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається , як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно із положеннями ст.77 ГПК України, обставини , які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати на підставі статей 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи наведене, виходячи з положень чинного законодавства, з`ясувавши всі обставини справи, повно і всебічно дослідивши наявні в справі докази, проаналізувавши практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 185, 191, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Львівське автотранспортне підприємство 14630» (79019, місто Львів, вулиця Городницька, будинок 47; ідентифікаційний код 03114744) на користь приватного підприємства «СОЛОМІЯ-СЕРВІС» (79053, місто Львів, вулиця Бойчука, будинок 5, квартира 117; ідентифікаційний код 30163496) 79405,93 грн завданої майнової шкоди та 1921,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV Господарським процесуальним кодексом України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 16.05.2019.

Суддя Березяк Н.Є.