ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" травня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2874/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Шейнцис О.О.

при розгляді справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Євротрубпласт" (93009, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Трудова, буд.1)

до відповідача: Селянського (фермерського) господарства "Моряк" (68654, Одеська область, Ізмаїльський район, с. Першотравневе, вул. Суворова, буд. 2А)

про стягнення 291 617,63 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

20.12.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Євротрубпласт" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Селянського (фермерського) господарства "Моряк", в якій просить суд стягнути з відповідача 216 993,06 грн. боргу за поставлений товар, 29 299,68 грн. відсотків за користування чужими коштами, 4 153,79 грн інфляційних втрат та 41 171,10 грн неустойки, а також судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами по справі договору №164 від 31.01.2018р. в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.12.2018р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Євротрубпласт" за вх. №3091/18 від 20.12.2018р. залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду доказів направлення Селянському (фермерському) господарству "Моряк" позовної заяви з додатками на належну адресу та зазначення належної адреси відповідача до 16.01.2019р.

14.01.2019р. до канцелярії суду від позивача за вх.№2-147/19 надійшла заява з додатками, згідно якої позивач, на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, зазначені недоліки усунув.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.01.2019р. відкрито провадження у справі №916/2874/18 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на "13" лютого 2019р. о 10год.30хв.

Приймаючи до уваги нез`явлення у судове засідання представників сторін, а також з огляду на необхідність додаткового дослідження матеріалів справи, ухвалою суду від 13.02.2019р. підготовче засідання у справі №916/2874/18 відкладено на "13" березня 2019р. о 12год.45хв.

Крім того, з метою процесуальної економії строків розгляду справи, судом було попередньо визначено дату та час для розгляду справи по суті, а саме "20" березня 2019р. о 10год.30хв.

13.03.2019р. представники сторін у судове засідання не з`явились, водночас на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання, відповідно до якого останній просив суд відкласти розгляд справи, у зв`язку із перебуванням керівника товариства у щорічній черговій відпустці та відсутністю у підприємства іншого представника.

Приймаючи до уваги вищевказане клопотання позивача, враховуючи необхідність виконання у даній справі завдань підготовчого провадження, визначених Господарським процесуальним кодексом України, суд дійшов висновку про необхідність відкладення підготовчого засідання на раніше визначені судом дату та час, а саме 20.03.2019р. о 10год.30хв.

Водночас, враховуючи, що строк підготовчого провадження у даній справі спливає 22.03.2019р., з метою дотримання процесуальних строків при призначенні справи до розгляду по суті, ухвалою суду від 13.03.2019р. строк підготовчого провадження у даній справі продовжено на 30 днів, відповідно до ч. 3 ст. 177 ГПК України.

20.03.2019р. представники сторін у судове засідання не з`явились.

Ухвалою суду від 20.03.2019р. судом закрито підготовче провадження, справу №916/2874/18 призначено до розгляду по суті в засіданні суду на 17 квітня 2019р. о 12 год. 45 хв.

У судовому засіданні 17.04.2019р., в якому приймав участь представник позивача, судом оголошено перерву до 15.05.2019р. об 11 год. 00 хв., явку сторін визнано необов`язковою.

Представник позивача у судове засідання 15.05.2019р. не з`явився.

Відповідач, Селянське (фермерське) господарство "Моряк", про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання вищевказаних ухвал суду на його юридичну адресу, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.55-59), у судові засідання не з`являвся, про поважність причин відсутності не повідомляв, відзив на позовну заяву не надав.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Приймаючи до уваги, що ухвали суду від 13.02.2019р, 13.03.2019р., 20.03.2019р., 17.04.2019р. відповідачем було отримано, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення (а.с.70, 77, 82, 90), при цьому явку сторін визнано необов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

Проаналізувавши надані сторонами докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.01.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Євротрубпласт" (Постачальник) та Селянським (фермерським) господарством "Моряк" (Покупець) було укладено договір №164 (а.с.14-20), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити, а Покупець зобов`язався прийняти і оплатити труби, комплектуючі та обладнання, а також супутні товари, партіями в кількості, асортименті та за цінами, узгодженими сторонами в рахунках-фактурах або специфікаціях (додатках) до цього договору чи визначеними в порядку, передбаченому цим договором.

Згідно п. 2.1. договору якість товару повинна повністю відповідати стандартам та технічним умовам, діючим в Україні. Якість товару підтверджується відповідним документом виробника на партію товару.

Поставка товару здійснюється на базисних умовах постачання згідно з міжнародними правилами тлумачення комерційних термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2000 року, визначених у рахунку-фактурі або специфікації (п. 4.3. договору).

Відповідно до п. 4.7. договору датою поставки товару та датою переходу права власності на товар вважається дата накладної постачальника, що передається Покупцю.

Пунктом 5.1. договору встановлено, що оплата товару Покупцем здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника не пізніше 90 календарних днів з моменту передачі товару, якщо інший порядок розрахунків не визначений в рахунку-фактурі або в специфікації, в порядку, передбаченому даним договором.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судом з матеріалів справи, на виконання умов договору №164 позивачем 21.02.2018р. та 19.04.2018р. було поставлено відповідачу товару на загальну суму 265 365,60 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними (а.с.21-24).

Також матеріалами справи підтверджено здійснення відповідачем часткової оплати отриманого товару на загальну суму 48 372,54 грн, про що свідчать платіжні доручення (а.с.25-32).

Водночас доказів оплати залишку поставленого товару у розмірі 216 993,06 грн матеріали справи не містять.

Враховуючи вищезазначене та те, що належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості у розмірі 216 993,06 грн, відповідач, згідно приписів ст.ст. 74, 76-77 ГПК України, суду не надав, та вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Євротрубпласт" в частині основного боргу цілком обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Аналізуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 41 171,10 грн, інфляційних втрат у сумі 4 153,79 грн. та 25% річних у сумі 29 299,68 грн, суд вказує наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 343 Господарського кодексу України встановлено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п. 8.3. договору у випадку невиконання (прострочення) термінів оплати товару Постачальник має право стягнути з Покупця пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення. Згідно п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України сторони домовились, що нарахування вказаної штрафної санкції припиняється через три роки від дня, коли оплата мала бути здійснена.

Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач, користуючись своїм правом, здійснив нарахування пені лише по видатковій накладній №ЕТП КЛ2102/015 від 21.02.2018р. на суму 261 993,06 грн.

Здійснюючи перевірку наданого позивачем суду розрахунку пені, судом встановлено його помилковість з огляду на неправильне визначення початку нарахування штрафної санкції.

Як було зазначено судом вище, за умовами договору сторонами було погодження порядок здійснення оплати отриманого товару не пізніше 90 календарних днів з моменту передачі товару.

Приймаючи до уваги, що нарахування пені позивачем здійснюється за видатковою накладною від 21.02.2018р., яка підтверджує отримання товару на суму 261 993,06 грн. саме 21.02.2018р., а момент оплати товару сторонами визначено не пізніше 90 календарних днів, суд зазначає, що кінцевим терміном оплати за даною видатковою накладною є 22.05.2018р.

Відповідно до ст.253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої пов`язано його початок.

З урахуванням зазначеного, початковою датою нарахування штрафних санкцій є 23.05.2018р.

З огляду на зазначене, судом, за допомогою системи "Ліга-Закон", в межах наведеного позивачем строку, з урахуванням встановленої початкової дати нарахування штрафних санкцій, здійснено власний розрахунок, згідно з яким загальна сума пені складає 40 924,90 грн.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
238620.5223.05.2018 - 24.05.201820.093 %*444.55
238620.5225.05.2018 - 31.05.201870.093 %*1555.94
235620.5201.06.2018 - 03.07.2018330.093 %*7242.91
231620.5204.07.2018 - 12.07.201890.093 %*1941.80
231620.5213.07.2018 - 12.08.2018310.096 %*6885.16
228620.5213.08.2018 - 20.08.201880.096 %*1753.80
218620.5221.08.2018 - 06.09.2018170.096 %*3563.81
218620.5207.09.2018 - 16.09.2018100.099 %*2156.26
213620.5217.09.2018 - 25.10.2018390.099 %*8217.07
213620.5226.10.2018 - 28.11.2018340.099 %*7163.60

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню у сумі 40 924,90 грн.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 8.4. договору у випадку прострочення покупцем термінів оплати поставленого йому товару, постачальник, згідно ч. 3 ст. 692 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, має право стягувати з Покупця проценти за використання чужих коштів в розмірі 25 % річних за весь період прострочення оплати.

Здійснюючи перевірку наданого позивачем розрахунку 25% річних, судом з урахуванням встановленої кінцевої дати виконання зобов`язань за видатковою накладною від 21.02.2018р., за допомогою системи "Ліга-Закон", в межах наведеного позивачем строку, здійснено власний розрахунок, згідно з яким загальна сума річних складає 29 119,12 грн.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
238620.5223.05.2018 - 31.05.2018925 %1470.95
235620.5201.06.2018 - 03.07.20183325 %5325.67
231620.5204.07.2018 - 12.08.20184025 %6345.77
228620.5213.08.2018 - 20.08.2018825 %1252.72
218620.5221.08.2018 - 16.09.20182725 %4042.98
213620.5217.09.2018 - 28.11.20187325 %10681.03

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 25% річних підлягають частковому задоволенню у сумі 29 119,12 грн.

Разом з тим, при перевірці наданого позивачем до позовної заяви розрахунку інфляційних втрат судом (а.с.12) встановлена його помилковість, викликана неврахуванням індексу інфляції у випадку його від`ємного значення, що суперечить вимогам ст.625 ЦК України, яка передбачає можливість стягнення інфляційних збитків за весь час прострочення, а не за окремі періоди.

Приймаючи до уваги, що індекс інфляції в межах вказаних позивачем періодів має також і від`ємне значення, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню у сумі 2 532,45 грн (4 153,79 грн 1 621,34 грн).

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства "Моряк" (68654, Одеська область, Ізмаїльський район, с. Першотравневе, вул. Суворова, буд. 2А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Євротрубпласт" (93009, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Трудова, буд.1, ) заборгованість у сумі 216 993 /двісті шістнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто три/ грн 06 коп., 25% річних у сумі 29 119 /двадцять дев`ять тисяч сто дев`ятнадцять/ грн 12 коп., пеню у сумі 40 924 /сорок тисяч дев`ятсот двадцять чотири/ грн 90 коп., інфляційні втрати у сумі 2 532 /дві тисячі п`ятсот тридцять дві/ грн 45 коп. судовий збір у сумі 4 343 /чотири тисячі триста сорок три/ грн 54 коп.

3. В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 24 травня 2019 р.

Суддя Ю.М. Щавинська