ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/508/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного підприємства "Борохі", м. Харків
до Публічного акцонерного товариства "Харківміськгаз", м. Харків
про скасування розрахунку
за участю представників:

позивача: не з`явився;

відповідача: Петриченко І.О., адвокат.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Борохі" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз", в якій просить суд скасувати розрахунок необлікованих об`ємів природного газу (споживач -Приватне підприємство "БОРОХІ"), складений Публічним акціонерним товариством "Харківміськгаз" на підставі рішення постійно діючої комісії з питань, пов`язаних з розглядом актів про порушення, складених у разі виявлення порушень споживачем (несанкціонованим споживачем), що не є побутовим, вимог Кодексу газорозподільних систем, оформленого протоколом №691 від 30.08.2018р.

В обґрунтування позовних вимог позивач, зокрема посилається на те, що відповідно до рішення постійно діючої комісії ПАТ "Харківміськгаз" з питань, пов`язаних з розглядом актів про порушення, складених у разі виявлення порушень споживачем, що не є побутовим, вимог Кодексу газорозподільних систем, оформленого протоколом №691 від 30.08.2018, прийняте рішення про затвердження акту про порушення ПП "БОРОХІ" приписів КГС та проведення, у зв`язку із цим, нарахувань необлікованих об`ємів природного газу згідно приписів КГС.Відповідно до розрахунку необлікованих об`ємів природного газу, складеного на підставі наведеного рішення комісії Відповідача, Позивачу було нараховано кількість спожитого природного газу в розмірі 638,4 м.куб.На думку позивача, наведений розрахунок був складений із порушенням приписів Кодексу газорозподільних систем та чинного законодавства, що у свою чергу призвело до нарахування позивачу безпідставного (завищеного) обсягу спожитого природного газу.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/508/19. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

15.03.2019 відповідач до суду надав відзив (вх.№6964 від 15.03.2019) в якому вказує на відповідність оскаржуваного акту приписам Кодексу газорозподільних систем та чинного законодавства, просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач через канцелярію суду надав відповідь на відзив на позов (вх.№7146) в якій не погоджується з правовою позицією викладеною відповідачем у відзиві.

Протокольною ухвалою від 26.03.2019 на підставі п.1 ч.2 ст.183 ГПК України було відкладено підготовче засідання на 16.04.2019 об 11:00.

09.04.2019 Відповідач в порядку ст.167 ГПК України надав до суду заперечення (вх.№8719).

Протокольною ухвалою від 16.04.2019 на підставі п.3 ч.2 ст.185 ГПУ України підготовче провадження у справі № 922/508/19 було закрито та призначено справу № 922/508/19 до судового розгляду по суті на 15.05.2019.

В судовому засіданні 15.05.2019 на підставі статті 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 12:30 год. 17.05.2019. Про перерву в судовому засіданні постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу від 15.05.2019.

Представник позивача у судове засідання 17.05.2019 не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні 17.05.2019 проти позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні повністю.

Оскільки неявка на судове засідання представника позивача не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останнього, за наявними в матеріалах справи документами, як це передбачено ст. 202 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

Відповідно до пункту 1 розділу 3 глави VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494 (далі - кодекс ГРМ) споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Відповідно до п. 3 глави 3 розділу VI кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з п. 4 глави 3 розділу VI кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Відповідно до п. 1 розділу 2 Правил постачання природного газу, підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу.

Приватним підприємством "Борохі" було підписано заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) № 09420N8ZM0AP016 (далі - Заява), тим самим позивачем прийнято умови Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, що укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України (далі - ЦПК України) на невизначений строк (том 1, арк. 10).

Відповідно до п.2.3 Розділу II Типового договору, при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України "Про ринок природного газу" та Кодексом газорозподільних систем (далі - КГС).

Порядок проведення перевірки вузлів обліку газу та їх складових та порядок періодичної повірки ЗВТ (засобу вимірювальної техніки) по об`єктах споживачів, що є побутовими визначений у Розділі Х Кодексу газорозподільних систем, а також Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №193 від 08.02.2016 року "Про затвердження Порядку проведення повірки законодавчо регульваних засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів"

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ Оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Пунктом 4 глави 1 розділу X Кодексу ГРМ передбачено, що приладовий облік природного газу в ГРМ організовується та здійснюється з метою отримання та реєстрації за допомогою комерційного ВОГ інформації про об`єми передачі (розподілу, споживання) природного газу в точках вимірювання та подальшого її використання при забезпеченні комерційного обліку природного газу між суб`єктами ринку природного газу.

Відповідно до положень пункту 17 частини першої статті 1 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" № 1314-VII від 05.06.2014 періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал).

Згідно вимог статті 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Суб`єкти господарювання зобов`язані своєчасно з дотриманням встановлених міжповірочних інтервалів подавати законодавчо регульовані засоби вимірювальної -техніки, що перебувають в експлуатації, на періодичну повірку.

Крім того, відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу X Кодексу ГРМ власники ЗВТ, що є елементами комерційних ВОГ, зобов`язані забезпечити належний контроль за строками міжповірочних інтервалів ЗВТ та організацію проведення їх періодичної повірки. Здійснення періодичної повірки ЗВТ забезпечується власником ЗВТ за власний рахунок.

Для належної організації періодичної повірки власних ЗВТ, що входять до складу комерційного ВОГ, споживач повинен, зокрема, завчасно (до дати прострочення періодичної повірки) направити Оператору ГРМ письмове повідомлення (зразок якого Оператор ГРМ має опублікувати на своєму веб-сайті) про дату та час демонтажу ЗВТ на повірку (або його повірку на місці установки) та необхідність забезпечення представником Оператора ГРМ розпломбування ЗВТ. Звернення має бути направлене не пізніше десяти робочих днів до запланованої дати.

У разі пропущення терміну періодичної повірки ЗВТ з вини споживача (незабезпечення належної організації повірки власних ЗВТ або недопуск до ЗВТ представників Оператора ГРМ) обсяг спожитого природного газу через комерційний ВОГ, елементом якого є ЗВТ з пропущеним терміном повірки, розраховується відповідно до вимог розділу XI Кодексу ГРМ.

Таким чином, відповідно до положень Закону та Кодексу ГРМ, власник ЗВТ має забезпечувати належний контроль за строками спливу міжповірочних інтервалів ЗВТ та своєчасно проводити його періодичну повірку.

12.08.2013 Сервісним центром з ремонту та повірки газових лічильників ПАТ "Харківміськгаз" була проведена перевірка (вхідний контроль) щодо лічильника газу РЛ G6, заводський номер 9106125 власником якого є ПП "Борохи", вказаний лічильник визнано придатним про що було складено акт перевірки метрологічних характеристик побутового лічильника газу №2217 В (т.1 арк.18).

Згідно пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРМ у разі виявлення Оператором ГРМ пропущення строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача, несправності лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску), що сталася внаслідок його пошкодження або позаштатного режиму роботи, за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ перерахунок об`єму розподіленого (спожитого) природного газу проводиться з урахуванням, зокрема такого: при пропущенні строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача об`єм переданого (прийнятого) газу розраховується за номінальною потужністю неопломбованого газоспоживаючого обладнання - перерахунок проводиться за період з дати виходу з ладу ЗВТ (з дати початку прострочення періодичної повірки) до моменту встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ.

Крім того, відповідно до положень пунктів 1 та 2 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу.

Акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.

Так, представниками відповідача, на виконання вимог глави 5 розділу ХI Кодексу ГРМ було проведено перевірку газового обладнання позивача та виявлено порушення строків повірки лічильника газу , що вбачається з акту про порушення №1442/18 від 14.08.2018

21.08.2018 позивачем на адресу відповідача було надіслано лист (т.1 арк.29) з проханням направити представника "Харківміськгаз" для проведення розпломбування вузла обліку газу та подальшого проведення періодичної повірки лічильника газу.

У подальшому, на підставі вказаної заяви газовий лічильник РЛ G6, заводський номер 9106125 було демонтовано, про що 23.08.2018 складено акт контрольного огляду вузла обліку.

Пунктом 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ визначено, що акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.

За результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення.

При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

Відповідно до рішення постійно діючої комісії ПАТ «Харківміськгаз» з питань, пов`язаних з розглядом актів про порушення, складених у разі виявлення порушень споживачем, що не є побутовим, вимог Кодексу газорозподільних систем, оформленого протоколом №691 від 30.08.2018р., копія якого наявна у матеріалах справи, прийняте рішення про затвердження акту про порушення ПП «БОРОХИ» приписів КГС та проведення, у зв`язку із цим, нарахувань необлікованих об`ємів природного газу згідно приписів КГС.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку необлікованих об`ємів природного газу, складеного згідно із рішенням комісії Відповідача, Позивачу нараховано кількість спожитого природного газу в розмірі 638,4м.куб. Як вбачається з розрахунку, період, за який здійснювалося нарахування необлікованих об`ємів природного газу, складався із 01.08.2018р. (початок пропущення строку чергової повірки лічильника за позицією Відповідача) по 23.08.2018р. (дата зняття лічильника та припинення газопостачання).

Позивач у позовній заяві стверджує, що останньою датою повірки лічильника природнього газу є 12.08.2013р., тобто дата якою було складено акт перевірки метрологічних характеристик побутового лічильника газу №2217 В, а не 31.07.2018 як зазначено відповідачем в акті контрольного огляду вузла обліку від 23.08.2018 у зв`язку із чим період, за який має бути складений розрахунок необлікованих об`ємів природного газу, на думку позивача, має відліковуватися з 13.08.2018р.

Поряд із цим, суд вважає дані твердження позивача помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (тут та далі у редакції, що діяла станом на 01.08.2013р.), повірка засобів вимірювальної техніки - встановлення придатності засобів вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, до застосування на підставі результатів контролю їх метрологічних характеристик.

Метрологічна атестація засобів вимірювальної техніки - дослідження засобів вимірювальної техніки з метою визначення їх метрологічних характеристик та встановлення придатності цих засобів до застосування.

Відповідно до ч.ч.1, 9 ст.28 закону, засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, випускаються з серійного виробництва, ремонту та у продаж, видаються напрокат, на які поширюється державний метрологічний нагляд, підлягають повірці.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії паспорту лічильника вбачається, що 31.07.2013р. виробником було проведено повірку лічильника після ремонту. Копія паспорту містить підпис державного повіреного та відбиток повірочного тавро.

Одночасно із цим, відповідно до наявної в матеріалах справи копії Акту №2217 В перевірки метрологічних характеристик побутового лічильника, складеного 12.08.2013р. сервісним центром з ремонту та повірки лічильників ПАТ «Харківміськгаз», лічильник визнаний придатним для експлуатації.

Таким чином, судом встановлено, що останньою датою проведення чергової повірки газового лічильника, належного Позивачу, є 31 липня 2013 року, після його ремонту, в той час як 12.08.2013 року сервісним центром Відповідача було проведено перевірку лічильника перед його експлуатацію.

У зв`язку з цим суд відхиляє, як безпідставні, доводи Позивача щодо помилкової дати початку нарахування Відповідачем необлікованих об`ємів природного газу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач також зазначає, що відповідачем, в порушення приписів п.5 .13.2 "Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання", затвердженого наказом Мінпаливенерго України від 27.12.2005 №618 не було взято до уваги кількість годин роботи газового обладнання Позивача, що на його думку, призвело до помилкового нарахування об`ємів спожитого природного газу, оскільки під час складання розрахунку Відповідачем було враховано кількість годин виходячи з цілодобової роботи обладання.

Пунктом 5.13.2 Правил встановлено, якщо власником комерційного вузла обліку газу є споживач, перерахунки об`єму протранспортованого газу за період відсутності (несправності) ЗВТ здійснюються обліковою організацією за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача. Тобто підставою перерахунку є відсутність (несправність) ЗВТ, поряд із тим пункт 4 глави 4 розділу ХI Кодексу передбачає порядок визначення необлікованих об`ємів саме за пропущення строку періодичної повірки лічильника.

Відповідно до положень підпункту 4 пункту 2 глави 2 розділу XI Кодексу ГРМ пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим, є порушенням, внаслідок якого Оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу.

Відповідно до відомостей про повірку лічильника, які містяться у паспорті, лічильник газу РЛ G6, заводський номер 9106125 був повірений 31.07.2013. Термін повірки- не ріже 1 раз на 5 років. Таким чном строк повірки є таким, що сплинув 31.07.2018 року.

З урахуванням того, що актом №1442/18 від 14.08.2018 було встановлено наявність порушення позивачем приписів Кодексу ГРМ щодо пропуску строку проведення чергової повірки лічильника, суд не вбачає підстав для скасування складеного ПАТ "Харківміськгаз" розрахунку необлікованих об`ємів природного газу в період з 01.08.2018 р. (дата початку прострочення періодичної повірки) по 23.08.2018 р. (дата демонтажу лічильника газу) в обсязі 638,40 м.куб.

Відповідно до приписів статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною четвертою статті 11 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, враховуючи обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що позбавлені належного доказового обґрунтування, а відтак задоволенню не підлягають.

Судовий збір за подання позовної заяви, відповідно приписів статті 129 ГПК України, залишається судом за позивачем.

Керуючись ст. ст. 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 13, 18, 73-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю .

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення буде розміщено за адресою в мережі Інтернет: www.court.gov.ua.

Повне рішення складено "23" травня 2019 р.

Суддя С.Ч. Жельне