ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року Справа № 915/462/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Ковальжи А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ХРЕЩАТИК", вул. Хрещатик, 8-А, м. Київ, 01001 ()

адреса місцезнаходження: вул. Прорізна, 8, м. Київ, 01601

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Славкіна М.А., вул. Хрещатик, 8-А, м . Київ, 01001

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА", провулок Янтарний, 8, с. Калинівка, Єланецький район, Миколаївська обл., 55553 ()

про стягнення коштів в розмірі 15 978, 62 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Щербакова А.О., ордер серія МК № 108289 від 10.05.2019.

присутній в судовому засіданні ОСОБА_1 (паспорт серія НОМЕР_1 від 24.02.1998 року)

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "ХРЕЩАТИК" з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА" коштів в сумі 15 978, 62 грн., в тому числі: 11 146, 75 грн. - сплати за надані послуги за період з 14.04.2016 року по 03.06.2016 року; 3 878, 92 грн. - інфляційні витрати від прострочення сплати боргу; 952, 95 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення заборгованості.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 11.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 09.04.2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 25.03.2019 року задоволено клопотання позивача ПАТ "Комерційний банк "ХРЕЩАТИК" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У зв`язку з перебуванням судді Олейняш Е.М. у відпустці, розгляд справи № 915/462/19, призначений на 09.04.2018 року, не відбувся.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 02.05.2019 року розгляд справи по суті призначено в судовому засіданні на 08.05.2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 02.05.2019 року доручено Дніпровському районному суду міста Києва організувати в приміщенні цього суду участь представника ПАТ "Комерційний банк "ХРЕЩАТИК" в режимі відеоконференції в судовому засіданні у справі № 915/462/19, призначеному на "08" травня 2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 08.05.2019 року оголошено перерву в судовому засіданні до 10.05.2019 року. Доручено Дніпровському районному суду міста Києва організувати в приміщенні цього суду участь представника ПАТ "Комерційний банк "ХРЕЩАТИК" в режимі відеоконференції в судовому засіданні у справі № 915/457/19, призначеному на "10" травня 2019 року.

Додатково сторони повідомлялись про розгляд справи телефонограмами від 03.05.2019 року, від 10.05.2019 року.

Позивач явку повноважного представника в жодне судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причин неявки в жодне судове засідання суду не повідомлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача за наявними матеріалами.

В судовому засіданні 10.05.19 року судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІ. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ У СПРАВІ.

Заяви та клопотання відсутні.

ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про стягнення грошової заборгованості. Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору банківського рахунку юридичної особи № 9500 від 21.10.2013 року, укладеного між сторонами, внаслідок чого позивачем заявлено до стягнення суму заборгованості за надані послуги та нараховано відповідачу інфляційні втрати та 3 % річних відповідно до вимог законодавства. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 11, 509, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 625, 629 ЦК України, ст. 173, 174, 193, 202, ГК України та умовами договору.

2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

29.03.2019 року до господарського суду Миколаївської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 5124/19). Відзив подано до початку розгляду справи по суті та в межах строків, встановлених ухвалою суду. Відзив прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи.

В обґрунтування заперечень відповідачем зазначено наступне:

- позивач (банк) не скористався наданим йому договором та розпорядженням правом на договірне списання коштів з рахунку клієнта, хоча по рахунку № 9500 здійснювались операції та надавались послуги, починаючи з 22.02.2016 року по 22.03.2016 року; при цьому, залишок коштів станом на 01.04.2016 року по рахунку становив 40 034, 27 грн., а станом на 04.04.2016 року - 984 133, 03 грн.;

- оплата має бути здійснена лише за фактично надані послуги (ст. 901-903 ЦК України);

- договором не визначено розмір тарифів банку згідно з тарифним пакетом "АКЦІЯ Тарифний план "Стандартний" в НВ", що унеможливлює перевірку правильності нарахування позивачем суми заборгованості, інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми.

Заперечення обґрунтовані положеннями ст. 11, 626, 901-903 ЦК України, ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність", ст. 173, 174 ГК України.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.04.2016 року № 234 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.04.2016 року № 463 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" строком на один місяць з 05.04.2016 року до 04.05.2016 року, та призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення повноважень тимчасового адміністратора Банку. Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 21.04.2016 № 560, продовжено строки тимчасової адміністрації в Банку до 04.06.2016 включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02.06.2016 № 46-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик", виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 03.06.2016 № 913 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ ХРЕЩАТИК" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Банку та на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.04.2018 № 994 було призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" Славкіну Марину Анатоліївну.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.05.2018 року і за № 1452 продовжено строк здійснення процедури ліквідації Банка та повноваження ліквідатора Банка Славкіної Марини Анатоліївни на 2 роки по 05.06.2020 року включно.

21.10.2013 року між ПАТ "Комерційний банк "ХРЕЩАТИК" (банк) та ТзОВ "ДРУЖБА" (клієнт) було укладено договір № 9500 банківського рахунку юридичної особи (арк. 13-15).

Відповідно до п. 9.1 Договору договір набуває чинності з дня його підписання і діє до 31 грудня 2013 року.

Відповідно до п. 9.2 Договору якщо за 30 (тридцять) днів до закінчення терміну дії договору із сторін письмово не заявить про його припинення, договір вважається продовженим на діючих умовах на невизначений строк. Кожна зі сторін договору продовженого на невизначений строк може відмовитися в будь-який час, письмово попередивши про це іншу сторону за 30 (тридцять) днів.

21.10.2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 01, відповідно до якої сторони дійшли згоди, що на період дії договору банківського рахунку юридичної особи клієнт здає в банк виручку (готівку) в такі строки: щоденно (арк. 15 на звороті).

Договір та додаткову угоду підписано та скріплено печатками сторін.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до розділу 1 Договору банк відкриває клієнту поточний(і) рахунок(ки) відповідно до Інструкції "Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах", затвердженої Постановою Правління Національного банку України (далі - НБУ) № 492 від 12.11.2003 р. та здійснює його розрахунково-касове обслуговування, згідно з нормативно-правовими актами НБУ, чинним законодавством України, внутрішніми правилами та процедурами банку.

Відповідно до п. 2.2.1 Договору клієнт зобов`язується сплачувати своєчасно плату за розрахунково-касове обслуговування по кожному рахунку відповідно до "Тарифів ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК".

Відповідно до п. 2.3.5 Договору банк має право здійснювати примусове списання коштів з рахунку клієнта у випадках, передбачених чанним законодавством України, а також списувати з рахунку клієнта плату за виконані банком операції та надані послуги відповідно до тарифів банку та на підставі розпорядження на договірне списання коштів (додаток за формою 1) у порядку, встановленому цим договором та чинним законодавством України.

Відповідно до п. 2.4.2 Договору клієнт доручає банку на підставі розпорядження на договірне списання коштів (додаток за формою 1) самостійно списувати з його рахунку меморіальним ордером вартість наданих банком розрахунково-касових послуг у відповідності до тарифів банку згідно з тарифним пакетом "АКЦІЯ Тарифний план "Стандартний план NIK" у терміни, зазначені у п.п. 2.2.6 та 2.2.7.

Відповідно до п. 2.2.6 Договору клієнт зобов`язується своєчасно, не пізніше 7 (сьомого) робочого дня після виконання банком операцій чи надання послуг, за яку тарифами банку передбачається щоденна сплата комісії, забезпечувати наявність необхідних коштів на рахунку для її стягнення відповідно до розпорядження на договірне списання коштів (додаток за формою 1).

Відповідно до п. 2.2.7 Договору клієнт зобов`язується своєчасно, не пізніше 7 (сьомого) робочого дня місяця, наступного за звітним, забезпечувати наявність необхідних коштів на рахунку для стягнення абонентної плати відповідно до тарифного пакету розпорядження на договірне списання коштів (додаток за формою 1).

Відповідно до п. 10.1 Договору рахунок клієнта може бути закрито за власним бажанням клієнта або у випадках передбачених чинним законодавством України та нормативно-правовими актами НБУ.

Судом встановлено, що на виконання п. 1.1 Договору банк виконав свої зобов`язання, а саме відкрив поточний рахунок відповідачу № 2600.8.001.129500, за яким здійснювались операції та надавались послуги, що підтверджується банківськими виписками по особовому рахунку за період з 22.02.2016 року по 31.05.2016 року (арк. 19-31).

Проте, відповідач в порушення зобов`язань за договором оплату в розмірі 11 146, 75 грн. за надані послуги не здійснив.

В зв`язку із неналежним виконанням умов договору банківського рахунку 13.04.2017 року позивач направив на адресу відповідача ТзОВ "ДРУЖБА" лист № 9-1/1929 з вимогою в семиденний строк усунути порушення умов договору та погасити заборгованість за надані послуги (арк. 18).

Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

V. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

1. Щодо вимоги про стягнення суми основного боргу.

На підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Відповідно до ч. 1 ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції на час існування спірних правовідносин) під час тимчасової адміністрації не здійснюється: зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Станом на день розгляду справи суду не подано доказів оплати заборгованості в розмірі 11 146, 75 грн., як і не спростовано факту наявності вказаної заборгованості. Зокрема, щодо заперечень відповідача стосовно того, що йому не відомі тарифи банку, то слід зазначити, що умовами договору сторони погодили розрахунково-касове обслуговування клієнта відповідно до тарифів банку, зокрема, конкретного тарифного пакету банку "Акція. Тарифний план "Стандартний NIK", на який міститься посилання в розділах ІІ, ІV підписаного сторонами договору. Відповідачем не наведено суду, не подано жодних доказів та контррозрахунку (у випадку необхідності), які б свідчили з якими саме нарахуваннями (комісії, абонплати) він не погоджується. Жодних доказів вжиття заходів щодо отримання в банку вказаних тарифів відповідачем суду не подано.

Застосування відповідачем положень ст. 901-903 ЦК України до вказаних правовідносин є помилковим. Доказів закриття рахунку відповідно до п. 10.1 договору у спірний період суду не подано.

Суду також не подано доказів наявності коштів на рахунку для договірного списання саме у строки, передбачені п. 2.2.6, п. 2.2.7 договору. Крім того, під час тимчасової адміністрації не здійснюється припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання).

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога в частині стягнення заборгованості в розмірі 11 146, 75 грн. за отримані послуги за період з 14.04.2016 року по 03.06.2016 року є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

2. Щодо вимоги про стягнення трьох процентів річних та індексу інфляції.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 23.01.2012 року по справі № 37/64).

Позивачем нараховано відповідачу 952, 95 грн. - 3 % річних від суми заборгованості за період з 14.04.2016 року по 19.02.2019 року.

Розрахунок суми 3 % річних у сумі 952, 95 грн. є арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи. Розгорнутий розрахунок трьох відсотків річних наявний в матеріалах справи (арк. 17).

Позивачем також нараховано відповідачу 3 878, 92 грн. - індексу інфляції за прострочення виконання грошових зобов`язань, за період з квітня 2016 року по січень 2019 року. Перевіривши нарахування індексу інфляції, судом встановлено, що нарахування здійснено відповідно до вимог чинного законодавства, детальний розрахунок наявний в матеріалах справи (арк. 17).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та підставність вимоги про стягнення індексу інфляції в розмірі 3 878, 92 грн. та 3 % річних у сумі 952, 95 грн. В цій частині позов підлягає задоволенню.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Судовий збір в розмірі 1 921 грн. згідно ст. 129 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ДРУЖБА", провулок Янтарний, 8, с. Калинівка, Єланецький район, Миколаївська обл., 55553 () на користь позивача Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ХРЕЩАТИК", вул. Хрещатик, 8-А, м. Київ, 01001 ():

- 11 146, 75 грн. (одинадцять тисяч сто сорок шість грн. 75 коп.) - сплати за надані послуги за період з 14.04.2016 року по 03.06.2016 року;

- 3 878, 92 грн. (три тисячі вісімсот сімдесят вісім грн. 92 коп.) - інфляційні витрати від прострочення сплати боргу;

- 952, 95 грн. (дев`ятсот п`ятдесят дві грн. 95 коп.) - 3 % річних за несвоєчасне погашення заборгованості.

- 1 921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн.) - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 15.05.2019 року.

Суддя Е.М. Олейняш