ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2019 р.

м. Київ

Справа № 911/2809/18

Суддя Черногуз А.Ф. за участі секретаря Браги Л.К. розглянув в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський Узвіз, буд. 9/1, ) в особі філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд" Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (36002, Полтавська обл., м. Полтава, Октябрський район, вул. Кагамлика, буд. 33-А, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Ломоносова, буд. 42, )

про зобов`язання вчинення дій по виконанню договору,

за участю представників:

позивача: Тарасенко Р.В.

відповідача:Топоров А.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява вх. №3101вих-18-1232 від 06.12.2018 Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Будівельно-монтажна фірма "Укргазпромбуд" Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об`єднання "Робочий стіль" про зобов`язання вчинення дій по виконанню договору.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.12.2018 вказану позовну заяву залишено без руху.

02.01.2019 через канцелярію Господарського суду Київської області позивачем, на виконання ухвали господарського суду Київської області від 22.12.2018, подано заяву №3101вих-18-1317 від 27.12.2018 про усунення недоліків позовної заяви. Суд, перевіривши подані документи, встановив, що позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 08.01.2019 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.01.2019, встановлено строк для подання відповідачу відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

28.01.2019 через канцелярію Господарського суду Київської області відповідачем подано клопотання про приєднання доказів.

Крім того, 28.01.2019 через канцелярію Господарського суду Київської області відповідачем подано клопотання про відкладення судового засідання.

В судовому засіданні 28.01.2019 суд заслухав пояснення представників сторін, задовольнив клопотання відповідача про приєднання доказів, встановив відповідачу строк для подання відзиву протягом 15 днів з 24.01.2019, позаяк останній не отримав ухвали про відкриття провадження у справі, оголосив перерву в підготовчому засіданні до 11.02.2019.

06.02.2019 через канцелярію Господарського суду Київської області відповідачем подано відзив на позов.

11.02.2019 через канцелярію Господарського суду Київської області позивачем подано заяву про зміну підстав позову.

В судовому засіданні 11.02.2019 суд заслухав пояснення представників сторін, встановив відповідачу строк для подання доповнень до відзиву з врахуванням заяви про зміну підстав позову до наступного судового засідання, продовжив строк підготовчого засідання на 30 днів, оголосив перерву у судовому засіданні до 04.03.2019.

21.02.2019 через канцелярію Господарського суду Київської області позивачем подано відповідь на відзив.

04.03.2019 через канцелярію Господарського суду Київської області позивачем подано клопотання про зупинення провадження у справі. Крім того, позивачем подано пояснення по суті спору.

04.03.2019 через канцелярію Господарського суду Київської області відповідачем подано доповнення до відзиву.

В судовому засіданні 04.03.2019 суд заслухав пояснення представників сторін, встановив відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив до наступного судового засідання, відклав розгляд клопотання про зупинення провадження у справі, оголосив перерву в судовому засіданні до 18.03.2019.

В судовому засіданні 18.03.2019 суд заслухав пояснення представників сторін, відмовив у задоволення клопотання про зупинення провадження у справі, оголосив перерву у судовому засіданні до 01.04.2019.

В судовому засіданні 01.04.2019 заслухав пояснення представників сторін, постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 08.04.2019.

В судовому засіданні 08.04.2019 суд заслухав пояснення представника позивача, відповідач в судове засідання не з`явився, суд постановив ухвалу про відкладення судового засідання на 07.05.2019.

07.05.2019 через канцелярію Господарського суду Київської області відповідачем подано клопотання про приєднання доказів.

В судовому засіданні 07.05.2019 суд задовольнив клопотання відповідача про приєднання документів, заслухав представників сторін, позивач підтримав позовні вимоги, відповідач проти позову заперечив.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- 07.09.2017 між позивачем та відповідачем укладено договір про закупівлю №/090/1, за умовами п. 1.1. якого продавець зобов`язався поставити покупцю товари, а покупець прийняти і оплатити такі товари;

- позивач направив відповідачу заявку на поставку товару № 3101 вих-17-1094 від 30.11.2017, за умовами якої позивач просив відповідача забезпечити постачання товару у кількості 130 штук;

- позивач направив відповідачу заявку на поставку товару № 3101 вих-18-34 від 15.01.2018, згідно якої позивач просив відповідача забезпечити постачання товару у кількості 730 штук;

- відповідач в порушення своїх договірних зобов`язань не поставив йому обумовлений договором товар, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом про зобов`язання вчинення дій по виконанню договору, а саме зобов`язання поставити позивачу товар, що перелічений в заявці № 3101 вих-18-34 від 15.01.2018.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що заявкою на поставку товару № 3101 вих-17-1094 від 30.11.2017 позивач замовив товар, який не передбачений договором (специфікацією № 1), а саме: вид товару ІТП 06-01 замість ІТП 05-01), також не були вказані конкретні розмірі товару, що є порушення умов договору № /090/1 про закупівлю від 07.09.2017. Заявка, № 3101 вих-18-34 від 15.01.2018 відповідачем не отримувалась, тоді як момент настання обов`язку з поставки товару договором поставлено в залежність від моменту отримання заявки. Докази отримання відповідачем претензії також відсутні, а сама претензія за своєю природою та змістом не може виконувати функції заявки.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Реалізація норми ст. 81 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб`єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права витребовувати через суд докази.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

07.09.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Швейне об`єднання «Робочий стіль» (продавець) та Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» в особі філії «Будівельно-монтажна фірма «Укргазпромбуд» (покупець) укладено договір про закупівлю № /090/1, за умовами п. 1.1. якого продавець зобов`язався поставити покупцю товари, а покупець прийняти і оплатити такі товари.

Згідно з п. 1.2., 1.3. договору найменування товарів - формений одяг (Одяг робочий), код за ДК 021:20-3. Номенклатура, асортимент, кількість товару та ціна за одиницю товар визначається згідно специфікації до договору, яка є невід`ємною його частиною.

Відповідно до п. 2.1. договору якість товарів, що є предметом закупівлі за договором, має відповідати державним стандартам і/або технічним умовам. Продавець може здійснювати поставку товару покращеної якості за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі.

Сума, визначена в договорі становить 1318686,60 грн з ПДВ (п. 3.1. договору).

Згідно з п. 4.1. договору оплата вартості товару здійснюється покупцем протягом 45-ти календарних днів з дня поставки йому товару шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок продавця.

Поставка товарів здійснюється окремими партіями на підставі письмової заявки покупця (п. 5.1. контракту).

Згідно п.п. 5.4., 5.5. договору конкретна кількість товарів, що підлягає поставці в одній окремій партії, її номенклатура та асортимент, вантажоотримувачі визначаються покупцем в односторонньому порядку та вказуються ним в письмовій заявці на поставку. Загальний строк поставки товарів до 31.12.2018. Строк поставки окремої партії товару 10 календарних днів з моменту надання покупцем продавцю заявки.

Відповідно до п. 5.8. договору датою поставки товарів вважається дата підписання сторонами або продавцем й структурним підрозділом управлінням покупця видаткової накладної.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором, але не більше 2 років, а в частині розрахунків до повного виконання.

Додатком № 1 до договору про закупівлю № 17090000/090/1 погоджено специфікацію № 1 до договору, назва предмету закупівлі: костюм чоловічний зимовий робочий 05-01 (Тип А) (З Ми Ву Нм Тн) в кількості 730 штук загальною вартістю 1318686,60 грн.

Укладений сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак відносини, що з нього виникають, регулюються відповідними положеннями Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання згідно ст. 174 Господарського кодексу України, є господарський договір.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

За змістом положень ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Дана норма кореспондується зі ст. 712 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.ст. 251, 252 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Позивач направив відповідачу заявку на поставку товару № 3101 вих-17-1094 від 30.11.2017, за умовами якої позивач просив відповідача забезпечити постачання товару Форменний одяг (Одяг робочий), код за ДК 021:20-3 Костюм чоловічий зимовий ІТП 06-01 (тип А) загальної кількістю 130 штук.

Вказана заявка на поставку товару направлена на адресу відповідача 01.12.2017, що підтверджується наявним в матеріалах справи описом вкладення у цінний лист від 01.12.2017 та 19.12.2017.

Відповідно до видаткової накладної № РС-0000379 від 12.12.2017 поставлено товар у кількості 10 шт, вартістю 18064,20 грн.

Позивач листом № 3101ВИХ-18-234 від 05.03.2018 повідомив про повернення вказаного товару з підстав невідповідності вимогам додатку-2 договору - Технічні вимоги і якісні характеристики.

Відповідач листом № 14-1/18 від 20.03.2018 повідомив адресу для повернення товару.

Крім того, в матеріалах справи наявна заявка № 3101 вих-18-34 від 15.01.2018, яка була направлена відповідачу 15.01.2018. Згідно даної заявки позивач просив відповідача забезпечити постачання товару Форменний одяг (Одяг робочий), код за ДК 021:20-3 Костюм чоловічий зимовий ІТП 05-01 (тип А) загальною кількістю 730 штук.

Відповідачем товар відповідно до останньої не поставлено.

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 3101вих-18-197 від 26.02.2018, в якій повідомив відповідача про те, що у зв`язку з простроченням строків виконання зобов`язань по поставці товару, позивачем нарахована пеня у сумі 316484,78 грн. На підтвердження надіслання вказаної претензії позивачем надано суду фіскальний чек від 26.02.2018 та опис вкладення у цінний лист від 26.02.2018.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач в порушення своїх договірних зобов`язань не поставив йому обумовлений договором товар, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом про зобов`язання вчинення дій по виконанню договору, а саме зобов`язання поставити позивачу товар, що перелічений в заявці № 3101 вих-18-34 від 15.01.2018.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що заявкою на поставку товару № 3101 вих-17-1094 від 30.11.2017 позивач замовив товар, який не передбачений договором (специфікацією № 1), а саме: вид товару ІТП 06-01 замість ІТП 05-01), також не були вказані конкретні розмірі товару, що є порушення умов договору № /090/1 про закупівлю від 07.09.2017. Заявка, № 3101 вих-18-34 від 15.01.2018 відповідачем не отримувалась, тоді як момент настання обов`язку з поставки товару договором поставлено в залежність від моменту отримання заявки. Докази отримання відповідачем претензії також відсутні, а сама претензія за своєю природою та змістом не може виконувати функції заявки.

Позивач, в свою чергу, зазначає, що зазначення у заявці № 3101 вих-17-1094 від 30.11.2017 виду товару як «ІТП 06-01» є помилкою. В заявці є посилання на спірний договір, тож основною функцією заявки є повідомлення відповідача про кількість товару та місце його поставки, у зв`язку з чим, на думку позивача, вказана помилка не має братись судом до уваги.

Суд, дослідивши матеріли справи, заслухавши пояснення сторін, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, позивач звертався до Господарського суду Київської області з позовом до відповідача про стягнення 764838, 23 грн штрафних санкцій за прострочення строків виконання зобов`язань за договором № /090/1 про закупівлю від 07.09.2017.

В ході розгляду вказаного позову, суд встановив, що заявкою на поставку товару № 3101 вих-17-1094 від 30.11.2017 позивач замовив у відповідача товар, який не передбачений договором (специфікацією № 1), а саме: вид товару ІТП 06-01 замість ІТП 05-01), також не були вказані конкретні розмірі товару, що є порушення умов договору № /090/1 про закупівлю від 07.09.2017, з огляду на що дійшов висновку про відсутність у відповідача обов`язку з поставки партії товару на підставі заявки від 30.11.2017 в силу положень ст. 5.1. договору № /090/1 про закупівлю від 07.09.2017.

Також судом у справі № 911/668/18 встановлено, що позивач звернувся до відповідача з наступною заявкою № 3101 вих-18-34 від 15.01.2018, яка була направлена відповідачу 15.01.2018; згідно даної заявки позивач просив відповідача забезпечити постачання товару Форменний одяг (Одяг робочий), код за ДК 021:20-3 Костюм чоловічий зимовий ІТП 05-01 (тип А) загальної кількістю 730 штук; як вбачається з інформації з веб-сайту Державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» (поштовий ідентифікатор 077) вказана заявка від 15.01.2018 не вручена відповідачу.

Враховуючи відсутність доказів надання позивачем відповідачу заявки у розумінні п. 5.5. договору № /090/1 про закупівлю від 07.09.2017, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача обов`язку з поставки товару на підставі заявки № 3101 вих-18-34 від 15.01.2018.

Направлення позивачем відповідачу претензії № 3101вих-18-197 від 26.02.2018 не є підставою для виникнення у відповідача обов`язку з поставки товару згідно договору № /090/1 про закупівлю від 07.09.2017 з огляду на те, що у відповідності до змісту п.п. 5.1., 5.5. договору, обов`язок по поставці товару виникає лише на підставі письмової заявки покупця.

З огляду на наведене, суд у справі № 911/668/18 дійшов висновку про відсутність порушення відповідачем зобов`язань щодо своєчасної поставки товарів.

Вказані обставини встановлені в рішенні Господарського суду Київської області від 27.07.2018 у справі № 911/668/18, що залишено без змін Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2019, Постановою Верховного Суду від 16.04.2019, та набрало законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, рішення Господарського суду Київської області від 27.07.2018 у справі № 911/668/18, має преюдиційне значення для розгляду для даної справи, а обставини в ньому встановлені не підлягають доказуванню у даній справі.

Верховний Суд, переглядаючи вказане рішення, наголосив на наступному.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, кожна сторона договору повинна виконувати свої зобов`язання за відповідним договором належним чином та у передбачені таким договором строки.

Пунктами 5.1, 5.5 договору визначено, що поставка товарів здійснюється окремими партіями на підставі письмової заявки покупця. Строк поставки окремої партії товару - 10 календарних днів з моменту надання покупцем продавцю заявки.

Враховуючи умови договору, у відповідача зобов`язання з поставки товару виникає з моменту надання відповідної заявки покупцем продавцю.

Однак, заявка від 15.01.2018 не була надана продавцю, тому у продавця не виникло зобов`язання щодо її виконання.

Щодо тверджень позивача про те, що претензія, направлена відповідачу, є вимогою, яка створює для відповідача обов`язок щодо виконання договірного зобов`язання по поставці товару, то вказані аргументи Верховним Судом відхилено, оскільки у зазначеній претензії позивач вимагав здійснити поставку товару відповідно до умов договору та наданої заявки від 15.01.2018. У той же час заявку від 15.01.2018 відповідач не отримував, а обов`язок з поставки товару за Договором у відповідача виникає лише на підставі письмової заявки покупця.

Право на звернення за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів з встановленою підвідомчістю господарських справ передбачено нормами ст. 4 Господарського процесуального кодексу України.

Даний позов, обґрунтований невиконанням відповідачем заявок позивача на поставку товарів.

Водночас, вказані обставини вже досліджені судами, зокрема, Верховним Судом, та встановлено, що зобов`язання у відповідача з поставки товару виникає з мменту надання відповідної заявки покупцем продавцю. Судами також встановлено, що заявка від 15.01.2018 не вручена відповідачу, у зв`язку з чим обов`язок з поставки товару за вказаною заявкою у відповідача не виник. Щодо, заявки від 30.11.2017, то згідно останньої позивач замовив у відповідача товар, який не передбачений договором, у зв`язку з чим остання також не створює обов`язку з поставки товару для відповідача.

Отже, враховуючи, що судами встановлено, що обов`язку з поставки товару у відповідача згідно вищезазначених заявок не виникло, враховуючи, що вказані обставини встановлені судами та не потребують доказування у даній справі, суд вважає вимогу позивача про зобов`язання відповідача поставити товар необґрунтованою, недоведеною, документально не підтвердженою та такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обгрнутовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відтак, сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 ГПК України сторонами доказів.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст рішення складено та підписано 17.05.2019.

Суддя А.Ф. Черногуз