ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.05.2019 Справа № 905/147/19

Позивач: Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії Донецьке обласне управлення, м. Краматорськ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Велес-груп, м.Донецьк

про стягнення 545 988,00 грн.

Суддя Матюхін В.І.

Секретар судового засідання Агапов Р.О.

Представники:

позивача: не з`явився.

відповідача: не з`явився.

Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України (ПАТ Ощадбанк, позивач) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Велес-груп (ТОВ, компанія, відповідач) про стягнення 545 988,00грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.12.2013 між сторонами був укладений договір поставки нафтопродуктів №28, предметом якого є купівля банком і зберігання компанією дизельного палива та бензину марки А-95 об`ємом 230 935 літрів вартістю 2 408 457,00грн. На виконання договору компанією передано, а банком було отримано 230 935 літрів палива, зокрема на 42 000 літрів бензину А-95 на суму 481 320,00грн. та дизельного палива на 188 935 літрів на суму 1 927 137,00грн. На зазначений об`єм палива банком у компанії буди отримані талони. З моменту укладання договору та по теперішній час позивачем були частково використані талони на паливо на загальний об`єм 178 170 літрів. Загальний залишок пального складає 52 765 літрів на суму 545 988,00грн. Банк зазначає, що у зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований на тимчасово окупованій території, позивач не має можливості направити вимогу.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 11.02.19р. відкрито провадження у справі.

З огляду на те, що місцезнаходженням відповідача є тимчасово окупована територія, за відсутності поштового зв`язку з тимчасово окупованими територіями, Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія Велес-груп повідомлялося шляхом розміщенням відповідного оголошення на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://dn.arbitr.gov.ua.

Ухвалою від 25.03.19р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, до 13.05.2019р.

Ухвалою від 04.04.2019 року відкладено підготовче засідання на 15.04.2019 року о 10:40 год. Явка представників сторін в підготовче засідання визнавалась обов`язковою.

15.04.19р. до суду від сторін жодних документів, що стосуються суті спору, не надходило.

Ухвалою від 15.04.19р у зв`язку з необхідністю забезпечення сторонам можливості надати суду відзив, відповідь на відзив та заперечення на відповідь, підготовче засідання відкладено на 02.05.2019 о 10:10 год.

Ухвалою від 02.05.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Призначено розгляд справи на 13.05.2019 року о 10:40 год.

У судове засідання сторони своїх представників не направили.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не заперечив проти позовних вимог, не скористався своїм правом на участь у підготовчому і судовому засіданні, відзив на позов у встановлений судом строк без поважних причин не надав, у зв`язку з чим господарським судом справа на підставі ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України розглянута за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив:

Як зазначає позивач в позовній заяві, 19.12.2013 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Велес-груп» (позичальник) був укладений договір поставки нафтопродуктів №28, а саме, дизельного палива та бензину А-95 на загальний об`єм 230 935 літрів вартістю 2 408 457,00грн.

Згідно договору банком було отримано 230 935 літрів палива, а саме: 42 000 літрів бензину А-95 за ціною 11,46 за літр на суму 481 320,00грн. та дизельного палива 188 935 літрів на суму 1 927 137,00грн.

Банк зазначає, що з моменту укладання договору та по теперішній час позивачем були частково використані талони на паливо на загальний об`єм 178 170 літрів. Загальний залишок пального складає 52 765 літрів на суму 545 988,00грн.

Також банк зазначає, що відповідач відмовляється від повернення коштів на суму невикористаних талонів на паливо, які на теперішній час не обслуговуються в мережі АЗК, або замінити діючі талони на той самий об`єм, які можливо використати та обслуговується мережами автозаправних станцій.

Як доказ укладення відповідного договору, позивачем до позовної заяви додані лише копії платіжного доручення №113343114 від 24.12.2013 про перерахування на рахунок відповідача 2 408 457,00грн. за бензин та дизельне паливо згідно рахунку СФ-02114 від 18.12.2013 за договором №28 від 19.12.2013 та меморіального ордеру №113302676 від 23.12.2013 на суму 2 408 457,00грн.

Частиною 1 ст. 181 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Згідно із приписами ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до приписів ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч.2 ст.91 Господарського кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Господарський суд зазначає, що банком належними та допустимими доказами не підтверджено як факт укладання спірного договору, так і факт часткового використання талонів на паливо на загальний об`єм 178 170 літрів.

Надані банком копія платіжного доручення №113343114 від 24.12.2013 про перерахування на рахунок відповідача 2 408 457,00грн. за бензин та дизельне паливо згідно рахунку СФ-02114 від 18.12.2013 за договором №28 від 19.12.2013 та копія меморіального ордеру №113302676 від 23.12.2013 на суму 2 408 457,00грн. про оприбуткування талонів на бензин і дизельне паливо згідно накладної №РН-0004239 від 20.12.2013 свідчать тільки про перерахування позивачем на рахунок відповідача 2 408 457,00грн. за паливно-мастильні матеріали на виконання умов договору №28 від 19.12.2013 та про отримання банком від компанії талонів на бензин і дизельне паливо на суму 2 408 457,00грн.

В той же час надані позивачем документи не роз`яснюють багатьох питань, зокрема:

- щодо умов договору №28 від 19.12.2013, терміну його дії;

- чи досягнуто сторонами згоди щодо істотних умов договору;

- протягом якого терміну і на яких АЗС банк мав використати талони на паливо і наслідки їх невикористання;

- яку кількість талонів, який об`єм і на яку суму (оремо щодо бензину і окремо щодо дизельного палива) банком вибрано палива і т.п.

Зважаючи на те, що надані позивачем документи не роз`яснюють багатьох питань щодо суті спору, який виник між сторонами; відповідно до приписів ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; позивачем належними та допустимими доказами окрім іншого не доведено який об`єм і на яку суму банком не вибрано бензину і дизельного палива та наслідки цього невибрання, господарський суд вважає позовні вимоги недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, ст.ст.13, 74, 210, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), господарський суд, -

В И Р I Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Велес-груп про стягнення 545 988,00грн., відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у порядку, передбаченому п.17.5 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення (складення повного судового рішення).

Повний текст судового рішення складено 20.05.2019р.

Суддя В.І. Матюхін