ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2019 м.Дніпро Справа № 904/927/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Подобєда І.М., Кощеєва І.М.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

представники сторін:

від позивача: Чехута В.М., ордер КС №374865 від 12.02.2019, адвокат;

від відповідача: Терехов А.В., довіреність №4 від 03.01.2019, адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2018 у справі №904/927/18 (головуючий суддя Новікова Р.Г., судді Панна С.П., Мельниченко І.Ф., повний текст рішення складено 20.12.2018)

за позовом: Компанії TECHCOM GmbH, Munchen, Deutschland

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат, м. Кам`янське, Дніпропетровська область

про стягнення основного боргу у розмірі 176 787, 80 доларів США та пені в розмірі 96 525, 52 доларів США,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року Компанія TECHCOM GmbH звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат (надалі ПАТ Дніпровський металургійний комбінат) на свою користь 176 787, 80 доларів США, що еквівалентно 4 802 335 грн. 58 коп. основного боргу та 96 525, 52 доларів США, що еквівалентно 2 622 058 грн. 41 коп. пені.

В обґрунтування позовних вимог послалась на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань щодо оплати поставленої йому позивачем продукції за умовами укладеного між сторонами контракту №264-16-04071/16-0933-12 від 21.07.2016.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2018 у справі №904/927/18 (головуючий суддя Новікова Р.Г., судді Панна С.П., Мельниченко І.Ф.) позов задоволено; з ПАТ Дніпровський металургійний комбінат на користь Компанії TECHCOM GmbH стягнуто 176 787, 80 доларів США основного боргу, 96 525, 52 доларів США пені, 1 000 євро витрат на правову допомогу, 6 651 грн. витрат на переклад та 4 162, 68 доларів США судового збору.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить Центральний апеляційний господарський суд його скасувати, закрити провадження у справі.

Апелянт вказує, що місцевий господарський суд дійшов помилкових наступних висновків:

- сторонами в контракті не визначено право, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин, окрім права, вказаного в арбітражному застереженні, яке регулює порядок розгляду спорів між сторонами в неіснуючій австрійській арбітражній інституції;

- до спірних правовідносин мають застосовуватись норми матеріального права Німеччини (Цивільний кодекс Німеччини);

- викладене в п. 11.3 контракту арбітражне застереження не може бути виконане, з огляду на що відсутні підстави для залишення позову без розгляду на підставі п.7 ст.226 Господарського процесуального кодексу України;

- про недоведеність відповідачем неспівмірності витрат на правову допомогу, обґрунтованість і пропорційність заявлених до відшкодування витрат та покладення на відповідача витрат позивача в розмірі 1 000 євро на професійну правничу допомогу;

- про покладання на відповідача витрат позивача в розмірі 6 651 грн. за переклад сторінок друкованого видання Федерального вісника зі статтями Цивільного кодексу Німеччини.

Зазначає, що:

- відповідач неодноразово наголошував суду першої інстанції на необхідність припинення провадження через наявність арбітражного застереження, яке можна виконати й зараз, для чого позивачу лише потрібно звернутися із позовом до узгодженої у арбітражній угоді установи, але місцевий господарський суд не взяв до уваги заяви, клопотання, пояснення, заперечення та належні письмові докази відповідача з цього приводу, чим порушив основні засади (принципи) господарського судочинства, наведені у ст.2 Господарського процесуального кодексу України: верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін;

- стягнута господарським судом сума 1 000 Євро у відшкодування правової допомоги необґрунтованою, адже вона є завищеною та становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу справедливого розподілу витрат при розгляді справи; відшкодування відповідачем понесених позивачем адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співмірності.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, просить Центральний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що між Компанією TECHCOM GmbH (продавець) та ПАТ Дніпровський металургійний комбінат (покупець) підписаний контракт №264-16-04071/16-0933-12 від 21.07.2016 (надалі контракт), за умовами якого продавець продає, а покупець покупає обладнання та вогнетривкі вироби, номенклатура, кількість, ціна, строки поставки та якісні характеристики яких вказані в додатках та доповненнях до контракту, які є його невід`ємною частиною (п.1.1 контракту).

Відповідно до п. 12.4 контракту, цей контракт вступає в законну силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2016. Дія контракту може бути продовжена за взаємною згодою сторін. Закінчення строку дії контракту не звільняє сторони від повного виконання своїх зобов`язань за ним.

Відповідач до початку розгляду справи по суті до місцевого господарського суду заявив клопотання про закриття провадження у справі через відсутність компетенції Господарського суду Дніпропетровської області розглядати спір між сторонами, враховуючи арбітражне застереження, викладене в п.11.3 розд.11 контракту.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України завданням підготовчого провадження є, крім іншого, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, вчинення дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Пунктом 11.3. розд. 11 контракту передбачено, що у разі недосягнення згоди спори підлягають розглядові у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій Палаті Австрії, у Відні, у відповідності до правил арбітражного провадження в цьому суді із застосуванням матеріального права Австрії.

Позивач вважає, що оскільки в контракті від 21.07.2016 №264-16-04071/ 16-0933-12 існує неточність у визначенні арбітражної установи, а саме зазначено, що спори які виникнуть з даного контракту мають розглядатись у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово - промисловій палаті Австрії, якого, за отриманими позивачем відомостями не існує, справа має розглядатись Господарським судом Дніпропетровської області.

Обґрунтовуючи звернення до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом позивач посилається, зокрема, на п. 3 ст.2 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень ООН від 10.06.1958, та зазначає, що господарський суд може порушити провадження у справі у випадку наявності у зовнішньоекономічному договорі арбітражної угоди, якщо визначить, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Як вбачається з матеріалів справи (лист Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України №2292/14-7 від 14.11.2017), у м. Відні функціонує саме Міжнародний арбітражний центр при Федеральній палаті економіки Австрії (Віденський міжнародний арбітражний центр (VIAC), англійською мовою - The International Arbitral Centre of the Austrian Federal Economic Chamber in Vienna (Vienna International Arbitral Centre, the VIAC)), який знаходиться за адресою: Wieder HauptstraЯe 63, 1045, Vienna, Austria; сайт: http://www.viac.eu, і з яким Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово промисловій палаті України у 2015 році уклав угоду про співробітництво.

Обґрунтовуючи подане клопотання про закриття провадження у справі, відповідач посилався на зміст листа-відповіді Віденського Міжнародного Арбітражного центру (VIAC) Австрійської Федеральної економічної палати від 16.07.2018, отриманий ним засобами електронного зв`язку.

З тексту вказаного листа вбачається, що Віденський Міжнародний арбітражний центр (VIAC) Австрійської Федеральної економічної палати є арбітражною установою, компетентною розглядати спори між сторонами, які їх передали для вирішення згідно зі встановленими правилами арбітражу. Старе німецьке формулювання установи «Міжнародний арбітражний суд Австрійської федеральної економічної палати» (дослівний переклад: Міжнародний арбітражний суд Австрійської Федеральної економічної палати»), який міг би привести до використовування терміну "суд" в іноземних перекладах VIAC замість терміну "установа". При цьому, попереднє обговорення арбітражних угод не здійснюється. Заявник має самостійно вирішити, чи є арбітражне застереження дійсним та чи передавати спір для вирішення в Арбітражний суд під егідой VIAC. Якщо відповідач оспорює юрисдикцію, це залежить від арбітражного трибунала у відповідності до ст. 24 Правил Центру для того, щоб прийняти рішення з цього питання.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що зміст вищезазначеного листа від 16.07.2018 не підтверджує існування Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій Палаті Австрії, не свідчить про тотожність Міжнародному арбітражному центру при Федеральній палаті економіки арбітражної установи, вказаної в п.11.3 контракту, а з огляду на викладені в листі-відповіді зауваження до змісту п. 11.3, також не свідчить про виконуваність арбітражного застереження.

Проте, колегія суддів з таким висновком погодитись не може.

Частиною 5 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом.

Право сторін на передачу спору для вирішення міжнародного комерційного арбітражу також передбачено ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 3 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

Суд може визнати арбітражне застереження таким, що не може бути виконане внаслідок істотної помилки сторін у назві органу, до якого передається спір (відсилання до неіснуючої міжнародної арбітражної установи), за умови відсутності в контракті вказівки на місце проведення міжнародним арбітражем розгляду тощо.

В даному випадку за наявності поданих сторонами доказів місцевий господарський суд не міг достеменно встановити чи може бути виконане арбітражне застереження, викладене у п.11.3 роз.11 контракту. В арбітражному застереженні є вказівка на місце проведення розгляду справи; в матеріалах справи наявні відомості щодо існування Міжнародного арбітражного органу, який знаходиться у м.Відні, Автрія. Саме до такого органу позивачу слід подати позов для вирішення спору по суті, який має визначитись чи є він належним судовим органом розглядати такий спір.

Враховуючи, що між сторонами наявне застереження про передачу всіх спорів на вирішення Міжнародного Арбітражного суду, яке недійсним не визнавалось, а тому є обов`язковим до виконання, і при цьому відповідач наполягає на вирішенні даного спору саме Міжнародним Арбітражним судом, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбаченої п.1 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України підстави для закриття провадження у справі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній особі право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Зазначена норма кореспондується у частині надання відповідних гарантій зі статтею 55 Конституції України. У даному випадку позивач намагався реалізувати своє право, гарантоване статтею 6 Конвенції, статтею 55 Конституції України шляхом звернення до Господарського суду Дніпропетровської області за наявності в контракті з відповідачем арбітражного застереження.

Наявність дійсного застереження про вирішення спорів Міжнародним Арбітражним судом та обов`язковість звернення до Міжнародного Арбітражного суду за наявності волі на розгляд справи таким судом, що її виявив відповідач, не є обмеженням прав позивача, гарантованих статтею 6 Конвенції, статтею 55 Конституції України.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, пов`язані з переглядом судового рішення в апеляційній інстанції, покладаються на Компанію TECHCOM GmbH.

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, п.1 ч.1 ст. 231, ст. 277, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.12.2018 у справі №904/927/18 скасувати.

Провадження у справі закрити.

Стягнути з Компанії TECHCOM GmbH (ідентифікаційний код юридичної особи HRB 100446, місцезнаходження: Leonrodstr. 58, 80636 Munchen, Deutschland) на користь Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат (ідентифікаційний код юридичної особи 05393043, місцезнаходження: 51925, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вулиця Соборна, будинок 18-Б) 173 409 грн. 32 коп. судового збору, пов`язаного з переглядом судового рішення апеляційною інстанцією.

Доручити Господарському суду Дніпропетровської області у відповідності до ст. 327 Господарського процесуального кодексу України видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.М. Подобєд

(Повний текст постанови складено 20.05.2019).