ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2019 р. Справа № 911/702/19

Господарський суд Київської області у складі судді Лутак Т.В., при секретарі судового засідання Гришко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємства «Бісквіто-Мілк»

до Фізичної особи-підприємця Захарова Олександра Костянтиновича

про стягнення 30 000, 00 грн.

Представники:

від позивача: не з`явилися

від відповідача: не з`явилися

Обставини справи:

Позивач звернувся до господарського суду Київської області з позовом про стягнення з відповідача 30 000,00 грн. заборгованості за договором № 15.08.18 про надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 15.08.2018.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо оплати наданих позивачем послуг.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.04.2019 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 25.04.2019 та витребувано у сторін певні документи.

22.04.2019 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшла заява б/н від 17.04.2019 (вх. № 8082/19 від 22.04.2019) про долучення до матеріалів справи витребуваних судом документів.

До господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання б/н від 23.04.2019 (вх. № 8161/19 від 23.04.2019) про відкладення розгляду справи та надання йому додаткового часу для подання відзиву і доказів по справі.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.04.2019, враховуючи вищезазначене клопотання відповідача та неявку його в судове засідання, з метою виконання завдань та основних засад господарського судочинства, розгляд справи відкладено на 20.05.2019.

Представники сторін, належним чином повідомлені про час, дату і місце розгляду справи, у судове засідання 20.05.2019 не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Враховуючи, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ч. 9 ст. 165 та ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 20.05.2019, відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом ухвалено рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

15.08.2018 між сторонами було укладено договір № 15.08.18 про надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні, предметом якого є порядок взаємовідносин, що виникають між позивачем (перевізником) та відповідачем (експедитором) при плануванні, здійсненні та оплаті транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні.

Відповідно до п. 2.3 договору на кожне окреме завантаження оформляється транспортне замовлення, яке містить опис умов і особливостей конкретного перевезення та є додатком до цього договору.

Згідно з п. 2.4 договору підтвердженням факту надання послуги є оригінал товарно-транспортної накладної встановленого зразка (CMR) з відмітками вантажовідправника, перевізника (експедитора), отримувача вантажу та митних органів.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що відповідач інформує позивача про строки та об`єми майбутніх перевезень, кількість та необхідний тип рухомого складу. Після попереднього узгодження заявки відповідач передає факсимільним зв`язком транспортне замовлення, що повинно містити наступну інформацію: чіткі адреси місця завантаження та розвантаження вантажу; дату та час подачі автомобіля для завантаження; вагу та вид вантажу; адресу відправника та отримувача вантажу із зазначенням контактних телефонів; адресу проведення митних формальностей при завантаженні та розвантаженні вантажу; строк доставки вантажу отримувачу; суму фрахту, форму і строк оплати за перевезення; інші особливості перевезення конкретного вантажу.

Відповідно до п. 3.2 договору позивач передає відповідачу факсимільним зв`язком письмове підтвердження прийняття замовлення до виконання із зазначенням реєстраційних номерів транспортних засобів і з обов`язковим підписом уповноваженої особи і штампом підприємства.

Згідно з п. 3.3 договору умови, що визначені в конкретному транспортному замовленні мають переважне право по відношенню до умов даного договору, за винятком пункту 6.4.

Пунктом 4.2.1 договору передбачено, що позивач зобов`язаний здійснити перевезення відповідно до заявки відповідача дотримуючись умов отриманого замовлення.

Відповідно до п. 5.1 договору розрахунки за надані транспортні послуги здійснюються шляхом банківського переказу відповідачем на рахунок позивача в гривнях, СКB (USD, EURO) чи російських рублях, у відповідності до умов, погоджених сторонами і вказаних в заявці на перевезення, якщо інше не обумовлено сторонами в додаткових угодах.

Згідно з п. 5.2 договору підставою для оплати фрахту відповідачем є оригінал рахунку-фактури позивача в одному примірнику, оригінал CMR-накладної з митними відмітками і відміткою вантажоотримувача про отримання вантажу та оригінали інших додаткових документів зазначених в транспортному замовленні. Для позивача обов`язково надання акту виконаних робіт. Зазначені документи повинні бути надані не пізніше 30 днів після виконання вантажоперевезення. Ненадання позивачем вищевказаних документів дає право відповідачу відмовити в оплаті фрахту до моменту надання необхідних документів.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що строк оплати послуг позивача складає 14 днів для оплати в EUR, USD чи російських рублях і 7 днів в гривнях з моменту отримання відповідачем документів, вказаних в п. 5.2 даного договору. При цьому оплата виконується у валюті вказаній в транспортному замовленні. Можлива передоплата.

Даний договір вступає в силу з дати укладення і діє до 31.12.2020. Якщо жодна із сторін за 30 днів до закінчення договору не повідомить другу сторону в письмовій формі про свої наміри розірвати договір, його строк автоматично продовжується на кожен наступний календарний рік (п. 9.1 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов договору № 15.08.18 про надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 15.08.2018 сторонами було узгоджено та оформлено транспортні разові замовлення № 15/08/18-1 від 15.08.2018, № 04/09/18 від 04.09.2018 та № 04/09/18-1 від 04.09.2018 з необхідною інформацією для здійснення перевезення, а також вартістю та строком оплати за перевезення.

На виконання умов договору та вищезазначених замовлень позивачем були надані послуги з перевезення вантажу, що підтверджується наявними у матеріалах справи товарно-транспортними накладними встановленого зразка (CMR) з відмітками вантажовідправника, перевізника, отримувача вантажу та митних органів, а також підписаними в двосторонньому порядку актами надання послуг № 1463 від 21.08.2018, № 1562 від 14.09.2018, № 1608 від 22.09.2018.

Крім того, до матеріалів справи позивачем надано рахунки, що виставлялися відповідачу на оплату послуг, а саме: рахунок на оплату № 583 від 21.08.2018 на суму 53 770, 00 грн., рахунок на оплату № 652 від 14.09.2018 на суму 84 328, 00 грн. та рахунок на оплату № 672 від 22.09.2018 на суму 90 821, 00 грн.

Загальна сума наданих позивачем відповідачу послуг за вищезазначеними документами (замовленнями, актами надання послуг та рахунками на оплату) становить 228 919, 00 грн.

Проте, в порушення своїх договірних зобов`язань, відповідач за надані позивачем послуги з перевезення розрахувався частково, а саме на суму 198 919, 00 грн., що підтверджується наявною у матеріалах банківською довідкою вих. № 105.00.057/91 від 17.04.2019, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 30 000, 00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з вимогою вих. № 404 від 27.09.2018 про сплату існуючої заборгованості за надані послуги згідно договору № 15.08.18 про надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 15.08.2018.

У відповідь на вищевказану вимогу відповідачем було надано лист вих. № 01/10 від 01.10.2018, у якому він гарантував сплату позивачу існуючої заборгованості не пізніше 03.10.2018.

Гарантійним листом вих. № 22/10 від 22.10.2018 відповідач запевнив позивача про сплату боргу не пізніше 25.10.2018.

Проте, відповідачем не було виконано свого зобов`язання щодо повної оплатити наданих позивачем транспортних послуг, що і стало підставою для звернення останнього з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Згідно з ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 916 Цивільного кодексу України передбачено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Допоміжним видом діяльності, пов`язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція.

Згідно з ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Статтею 311 Господарського кодексу України передбачено, що плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт, пов`язаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом положень статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Аналогічні положення містяться у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач заявлених до нього вимог не спростував, у судове засідання своїх представників не направив, доказів, які підтверджують належне виконання ним зобов`язань за договором № 15.08.18 про надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 15.08.2018 суду не надав.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що сторонами було підписано акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.08.2018 по 07.03.2019, відповідно до якого заборгованість Фізичної особи-підприємця Захарова Олександра Костянтиновича перед Приватним підприємством «Бісквіто-Мілк» складає 30 000, 00 грн. Зазначений акт підписаний сторонами в двосторонньому порядку та скріплений печатками.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що строк оплати за надані позивачем послуги на момент розгляду справи настав, борг відповідача перед позивачем на час ухвалення рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 30 000,00 грн. заборгованості (основного боргу) за договором № 15.08.18 про надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 15.08.2018 є доведеними, обґрунтованими, підтверджені належними доказами і підлягають задоволенню.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73-74, 76-79, 86, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Приватного підприємства «Бісквіто-Мілк» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Захарова Олександра Костянтиновича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства «Бісквіто-Мілк» (11700, Житомирська область, місто Новоград-Волинський, вулиця Героїв Майдану, будинок 30 А, ідентифікаційний код - 37273827) 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. заборгованості (основного боргу) за договором № 15.08.18 про надання транспортних послуг при перевезенні вантажів у міжнародному автомобільному сполученні від 15.08.2018 та 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 24.05.2019.

Суддя Т.В. Лутак