РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.05.2019Справа № 910/17625/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін господарську справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" (04050, м.Київ, вул.Герцена, 10, )

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м.Київ, бул. Л.Українки, 26, )

про стягнення 11 275,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Просто-страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення 11 275,09 грн. шкоди та покладення на відповідача 3 000,00 грн. понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем в силу положень ст.27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки відповідальність власника транспортного засобу, водієм якого скоєно дорожньо-транспортну пригоду, застрахована відповідачем на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за твердженнями позивача, саме на нього покладається обов`язок з відшкодування збитків в межах встановленого ліміту відповідальності страховика.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2019 (суддя Якименко М.М.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/17625/18 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи від 21.03.2019, у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_1 у відставку, справу № 910/17625/18 передано для розгляду судді Ярмак О.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2019 прийнято позовну заяву до свого провадження зі стадії відкриття в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, та встановлено строк для подання до суду відповідачем відзиву на позов, позивачу - заперечень проти відзиву (за наявності).

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Позивач належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до ст. 120 ГПК України, ухвала суду від 25.03.2019 отримана - 28.03.2019, а відповідачем 04.04.2019.

27.03.2019 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вимоги не визнав, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позову.

05.04.2019 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в який позивач проти тверджень відповідача викладених у відзиві заперечував, просив суд позов задовольнити повністю.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.03.2017 між Приватним акціонерним товариством «Просто-страхування» (позивач) та Сліпушко Галиною Миколаївною (страхувальник) було укладено договір страхування серія РКS №1700502 майнових інтересів власника автомобіля «Toyota RAV-4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

09.02.2018 об 19 год. 40 хв. в м. Києві на вул. Академіка Філатова, 7, ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , порушив п.13.1. Правил дорожнього руху України, а саме: не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого, здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota RAV-4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3

Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 23.05.2018 у справі №757/9276/18-п, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась в наслідок порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху.

Відповідно до Звіту ФОП Карети Є.М. № 126685 від 03.10.2018, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Toyota RAV-4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , склав 30 394, 34 грн.

Відповідно до Рахунку-фактури ФОП Курдина Є.М . № 0019/18 С від 14.02.2018, вартість ремонтних робіт та запчастин пошкодженого в ДТП автомобіля становить 52 791,03 грн.

28.02.2018 позивачем на підставі страхового акта № 126685 від 28.02.2018 було виплачено страхове відшкодування на рахунок ФОП Карети Є.М. у розмірі 49571,60 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 3808 від 28.02.2018 на суму 49571,60 грн.

Відповідно до ст. 993 ЦК України виплата страхового відшкодування страхувальнику є юридичним фактом, з яким закон пов`язує виникнення у страховика у межах фактичних витрат права вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні норми містить стаття 27 Закону України "Про страхування", за приписами якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таке право позивач може реалізувати, звернувшись за виплатою і до страхової компанії (відповідача), яка застрахувала цивільну відповідальність особи, яка завдала шкоди, на підставі Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", адже за змістом статті 3 цього Закону одним із принципів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є гарантоване забезпечення відшкодування шкоди потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з матеріалів справи, на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на підставі полісу №АМ/1629027 з лімітом відповідальності по майну у сумі 100 000,00 грн. та франшизою у розмірі 1000,00 грн.

Отже, в даному випадку саме відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності автомобіля марки «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , тобто особи, яка визнана винною у ДТП, має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, а позивач, як особа, яка виплатила страхове відшкодування особі, якій завдано збитків внаслідок ДТП, набув право вимоги до відповідача замість потерпілої особи.

Матеріалами справи встановлено, що позивач звертався до відповідача із вимогою про виплату страхового відшкодування по ДТП 09.02.2018.

За результатами розгляду даного звернення, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» повідомило, що прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 18 119,25 грн., які 27.09.2018 були сплачені на рахунок позивача.

Не погоджуючись із сумою виплати, позивач вказує, що відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності винної в ДТП особи, з урахування розміру понесених витрат на ремонт пошкодженого автомобіля за полісом № АМ/002086017, зобов`язаний здійснити доплату суми 11 275,09 грн., виходячи з розрахунки: 30 394,34 грн. вартості матеріального збитку відповідно до Звіту № 126685 від 03.10.2018 за мінусом 18 119,25 грн. виплаченого відшкодування та за мінусом 1000,00 грн. франшизи за полісом АМ/1629027.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти позову повністю, зазначаючи, що позивачем було додано до позовної заяви калькуляцію вартості відновлювального ремонту №126685 від 19.02.2018, згідно якої вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota RAV-4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 50 763,89 грн., відповідач отримавши заяву від позивача про страхове відшкодування направив комісара Скребкова С .О. для проведення огляду транспортного засобу «Toyota RAV-4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Проаналізувавши протокол огляду від 11.06.2018, спеціалістами ТДВ СК «Альфа-Гарант» було встановлено, що характер фактично здійснених ремонтних робіт частково відрізняється від ремонтних робіт зазначених в наданій позивачем калькуляції вартості відновленого ремонту №126685 від 19.02.2018. Зокрема, аварійним комісаром Скребковим С.О. було встановлено, що внутрішня панель кожуха заднього колеса, датчик партроніку та накладка кришки багажнику не замінювались, хоча згідно з ремонтної калькуляції враховано вартість заміни таких деталей на нові. В результаті чого, при розрахунку страхового відшкодування, що підлягало виплаті позивачу, спеціалістами ТДВ СК «Альфа Гарант» було вирахувано з ремонтної калькуляції позивача вартість заміни тих запчастин, які фактично замінені не були. Крім того до вартості відновленого ремонту було застосовано коефіцієнт фізичного зносу (Ез=0,604) розрахований згідно письмової консультації №18/0380 від 14.06.2018 аварійним комісаром Колядою В.В. Крім того, розмір страхового відшкодування було зменшено на розмір франшизи 1000,00 грн. Згідно платіжного доручення позивачем було сплачено 49 571,60 грн. Згідно страхового акту №126685, розмір матеріального збитку, якого зазнав власник транспортного засобу «Toyota RAV-4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 49 571,60 грн., згідно калькуляції становить 50763,89 грн., згідно рахунку фактури №0019/18С від 14.02.2018 становить 52 791,03 грн., відповідно до звіту №126685 від 03.10.2018 становить 59 394,34 грн. Тобто позивач надає три зовсім різні документи, в яких визначено вартість відновленого ремонту автомобіля «Toyota RAV-4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вказує, що матеріали страви взагалі не містять документу, який був підставою для визначення розміру страхового відшкодування сплаченого позивачем.

Проаналізувавши доводи сторін та надані докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

В якості належного розрахунку витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, суд приймає Звіт № 126685 від 03.10.2018 на суму 30 394,34 грн. матеріального збитку, що не перевищує розмір фактично виплаченого позивачем на рахунок СТО відшкодування.

Щодо доводів відповідача, суд зазначає, що Протокол огляду транспортного засобу від 11.06.2018 був складений аварійним комісаром Сребцовим С.О., в той час, як консультація № 18/030 від 14.06.2018 підписана аварійним комісаром Колядою В.В. , яка не є експертним дослідженням, не містить документів, актів огляду, на підставі яких її було здійснено.

Інших належних доказів на підтвердження своїх заперечень, відповідачем суду не надано.

Відповідач свого детального та обґрунтованого контррозрахунку суми відшкодування також не надав.

Докази погашення відповідачем заявленої суми відшкодування, станом на час розгляду даної справи, у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 11 275,09 грн. відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Щодо покладення на відповідача витрат позивача на правову допомогу адвоката у розмірі 3000,00 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

На підтвердження понесення заявлених витрат до матеріалів справи надано копію договору № 1 про надання правової допомоги від 16.04.2018, укладеного між АТ «Просто-страхування», додаток № 1 від 31.10.2018 до договору, додаток №2 від 31.10.2018 до договору, платіжне доручення №17601 від 02.10.2018 на суму 49 000,00 грн. (призначення платежу: оплата юридичних послуг відповідно до договору №1 від 16.04.2018, згідно рахунку №14 від 02.10.2018), копію Свідоцтва про право Синюк С.Л . на заняття адвокатською діяльністю серія КС №6423/10 від 15.02.2018, ордера серія КС № 444151 від 30.05.2018, копію посвідчення адвоката. Копію виписки з ЄДРПОУ Адвокацьке бюро «Синюк та партнери», копію детального опису робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої допомоги від 31.10.2018 на суму 3000,00 грн. із переліком та обсягом витраченого часу, сума оплачена 02.10.2018.

Враховуючи задоволення позовних вимог у даній справі та відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, надані за договором про надання правової допомоги № 1 від 16.04.2018 згідно додатку № 1 від 31.10.2018 до договору, додаток №2 від 31.10.2018 до договору, при цьому, виходячи із принципів співрозмірності із ціною позову та реальності адвокатських витрат, обсягу витраченого часу адвокатом для підготовки та подання до суду позовної заяви по даній справі, яка є малозначною та не потребує складності обґрунтування вимог, суд задовольняє вимоги про покладення витрат на послуги адвоката повністю в розмірі 3000,00 грн. на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м.Київ, бул. Л.Українки, 26, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" (04050, м.Київ, вул.Герцена, 10, ) 11 275 (одинадцять тисяч двісті сімдесят п`ять) грн. 09 коп. відшкодування, 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. витрат на оплату послуг адвоката та 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак