ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.05.2019 Справа № 905/523/19

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Демідової П.В., при секретарі судового засідання Бутовій Є.В., розглянувши матеріали по справі № 905/523/19

за позовом Акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів, м. Запоріжжя

до Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м. Маріуполь, Донецька область,

про стягнення грошових коштів у сумі 640 458,20 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: Верба В.В, - адвокат за довіреністю № 18-161 від 20.12.2018р.;

від відповідача: не з`явився, -

Суть спору:

Позивач, Акціонерне товариство Запорізький завод феросплавів, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» про стягнення грошових коштів у сумі 640 458,20 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» зобов`язань за договором поставки №012/18-15 від 10.08.2018 року, внаслідок чого у позивача виникло право на стягнення неустойки в розмірі 640 458, 20 грн. за недопоставку Товару.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19 березня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.

10 квітня 2019 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву за вих. № 09-10/56 від 8 квітня 2019 року, згідно з яким останній вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач зазначає, що позивачем було помилково визначено розмір неустойки за спірними специфікаціями без врахування коливання кількості поставленого товару, яке складає +- 5% толеранс, а тому, на думку відповідача, позивач повинен був нараховувати неустойку, враховуючи -5% толеранс. У якості додаткових обґрунтувань, відповідач посилався на постанову Східного апеляційного господарського суду від 8 лютого 2019 року по справі № 905/1288/18.

У відзиві на позовну заяву відповідач також просить, у разі задоволення позову, зменшити неустойку на 80% від заявленої суми. У якості обґрунтування зменшення розміру штрафу відповідач посилається на ускладнену господарську діяльність внаслідок проведення Антитерористичної Операції (Операції Об`єднаних Сил) у тому числі в безпосередній близькості до фактичного місцезнаходження відповідача, внаслідок чого відповідач змушений нести додаткові трати під час здійснення господарської діяльності, а також звертав увагу суду, що позивач також виконував зобов`язання за спірним Договором неналежним чином.

2 травня 2019 року від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив за вих.№ 18-25/2 від 24 квітня 2019 року, згідно з якою позивач проти обставин, викладених у відзиві, а також проти заяви про зменшення суми штрафу заперечує в повному обсязі. Стосовно тверджень відповідача щодо порушення позивачем умов договору, позивач звертає увагу суду, що відповідачем не було надано жодних доказів порушення позивачем умов договору. Стосовно контррозрахунку відповідача позивач зазначає, що толеранс, згідно з умовами договору поставки, має як від`ємне, так і позитивне значення, а тому при розрахунку неустойки позивач прийняв показник толерансу нульовий та вважає свій розрахунок вірним.

Стосовно зменшення розміру штрафу позивач зазначає, що зменшення суми штрафу є правом, а не обов`язком суду. Під час вирішення питання про зменшення штрафу суд повинен враховувати, чи є цей випадок винятковим, ступень виконання зобов`язання тощо. Відповідач, на думку позивача, у свою чергу, не надав суду належних та допустимих доказів у підтвердження скрутного фінансового становища, та не довів суду необхідності зменшення штрафних санкцій.

2 травня 2019 року від позивача через канцелярію суду надійшли письмові пояснення по справі, згідно з якими позивач, на виконання ухвали суду від 9 квітня 2019 року, надав уточнений розрахунок суми позову, відповідно до якого поставка продукції від 17 грудня 2018 року у кількості 112, 380 тон товару на суму 1 107 430, 73 грн. була здійснена по специфікації № 9, а не по специфікації № 10, як було помилково зазначено у позовній заяві.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 9 квітня 2019 року у судовому засіданні оголошено перерву.

Представник позивача у судове засідання з`явився, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та час проведення судового засідання повідомлений належним чином.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка сторін не перешкоджає вирішенню справи по суті.

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд,-

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» (далі постачальник або позивач) та Акціонерним товариством «Запорізький завод Феросплавів» (далі покупець або відповідач) укладений Договір поставки за № 012/18-15 (далі- договір).

Відповідно до п. 1.1. договору відповідач прийняв на себе зобов`язання поставити та передати у власність покупцю продукцію коксохімічного виробництва (далі товар) у відповідності до асортименту, якості, строків, об`єму, цін та на умовах, передбачених у специфікаціях до договору, які є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити на умовах цього договору.

Відповідач зобов`язався здійснити поточні поставки товару, визначеного у специфікаціях на умовах СРТ залізнична станція Запоріжжя Ліве придніпровської залізниці (у відповідності до правил ІНКОТЕРМС 2010 року) якщо інші умови поставки не обумовлені Специфікаціями до цього Договору. (п. 2.1. договору)

Під час виконання цього договору під терміном поточні поставки розуміється поставка запланованого об`єму товару у відповідності до підписаної специфікації. (п. 2.3. договору)

П. 2.6. договору сторони погодили відхилення щомісячної поставки товару по кількості на +/-5% від об`ємів, обумовлених у специфікаціях.

Згідно з п. 3.1. договору ціна товару за одиницю і по позиціям зазначається у специфікаціях до цього договору.

У відповідності до п. 3.6. договору позивач зобов`язався здійснювати оплату товару, що поставляється, шляхом перечислення коштів на рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з дати прибуття товару на станцію покупця, але не раніше п`яти банківських днів з дати отримання оригіналів первинних документів, вказаних у п. 2.1. договору і оригінала рахунка, виписаного на різницю між базовою ціною продукції на дату відвантаження і ціною такої продукції, враховуючи застосування знижок на підставі п. 5.2.3.

Відповідно до п. 8.4. договору сторони погодили відповідальність відповідача у вигляді неустойки у розмірі 5% від вартості недопоставленого у строк об`єму товару, обумовленого у специфікації, у випадку порушення строків поставки або порушення об`єму поставки.

Сторони погодили, що договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2019 року, та, що стосується грошових розрахунків до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Договір підписано між сторонами без зауважень та скріплено печатками.

На виконання умов договору 1 грудня 2018 року між сторонами підписано специфікацію № 9, відповідно до якої постачальник прийняв на себе зобов`язання здійснити поставку товару на суму 25 125 960, 00 грн. (у тому числі ПДВ 4 187 660, 00 грн.) покупцю, який, у свою чергу, зобов`язався оплатити товар шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з дати прибуття товару на ст. Запоріжжя-Ліве. Строк поставки протягом грудня 2018 року.

Того ж дня, сторонами підписано специфікацію № 10, відповідно до якої постачальник прийняв на себе зобов`язання здійснити поставку товару на суму 7 035 268, 80 грн. (у тому числі ПДВ 1 172 544, 80 грн.) покупцю, який, у свою чергу, зобов`язався оплатити товар шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з дати прибуття товару на ст. Запоріжжя-Ліве. Строк поставки протягом грудня 2018 року.

Вищевикладені специфікації складено та підписано сторонами без зауважень, специфікації скріплені печатками.

Відповідно до актів прийому-передачі, підписаних обома контрагентами без зауважень та залізничних накладних, за якими товар направлявся від постачальника до покупця, вбачається, що за специфікацією № 9 від 1 грудня 2018 року покупцем було отримано 1 324, 94 тон товару, а за специфікацією № 10 345, 666 тон.

Надавши правову кваліфікацію відносинам, які склались між сторонами, суд робить висновок, що укладений договір є договором поставки, відносини за яким, крім договору, регулюються параграфом 3 гл.54 ЦК України та ст. 256 ГК України.

За приписами з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.ст. 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таке імперативне врегулювання договірних відносин усуває будь-які сумніви щодо юридичного значення умов договору: вони є юридично обов`язковими, гарантують право учасникам договірних відносин бути впевненими в тому, що кожна зі сторін має виконувати умови договору належним чином, а цивільні права, що ґрунтуються на його умовах, підлягають захисту в тій же мірі і в той же спосіб, що і права, які прямо передбачені актами цивільного законодавства або випливають із них.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Сплата штрафних санкцій, у тому числі неустойки, регламентована також і Господарським кодексом України, зокрема, ч. 1 ст. 230, відповідно до якої учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у разі порушення ним правил господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 8.4. договору постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 5% від вартості недопоставленого у строк об`єму товару, обумовленого у специфікації, у випадку порушення строків поставки або порушення об`єму поставки.

Проаналізувавши обставини, які склалися між учасниками справи, докази та обґрунтування, які сторони наводили в ході розгляду справи, суд дійшов висновку, що відповідач неналежним чином здійснював свої зобов`язання за договором, не здійснив постачання товару за специфікаціями в повному обсязі, у зв`язку з чим позивач правомірно вимагає стягнути з відповідача неустойку за недопоставлений об`єм товару.

Перевіривши розрахунок позовних вимог, враховуючи уточнений розрахунок суми позовної заяви та позицію відповідача щодо розміру штрафних санкцій, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до умов договору (п. 2.6.) сторони погодили допустимість щомісячної поставки товару з відхиленнями по кількості +/- 5% від об`ємів, обумовлених у специфікаціях. Врегулювавши таким чином відносини, сторони фактично запровадили допустимість недопоставки/надпоставки із породженням для відповідача права здійснити поставку з толерансом +/-5 на його розсуд або по його можливостям.

В ході розгляду справи, відповідач наполягав на застосуванні зазначеного пункту договору, проте позивач заперечував проти позиції відповідача, посилаючись на те, що толеранс за договором має як від`ємне так позитивне значення , у зв`язку з чим останній при розрахунку штрафних санкцій не брав його до уваги.

Але, така позиція позивача нівелює домовленості сторін, які викладені у п.2.6 договору, адже правомірність недопоставки на 5% сторонами погоджена.

З огляду на викладене вище, суд вважає що від`ємне значення толерансу 5% повинно бути враховане при розрахунку розміру штрафу. Як встановлено матеріалами справи, кількість недопоставленого товару за специфікаціями становить 1 529, 4 тон. Вартість однієї тони вугілля складає 8 375, 32 грн. Застосовуючи умови п. 2.6 договору, об`єм товару, яки недопоставлений відповідачем дорівнює 1452,93 тонн.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що вартість недопоставленого товару складає 12 168 706 грн. , у зв`язку з чим розмір неустойки становить 608 435, 29 грн.

Стосовно заяви відповідача про зменшення розміру штрафу на 80 відсотків, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Крім того, у постанові Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2017р. зазначено, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

З вищенаведеного можливо зробити висновок, що суд, під час вирішення питання про зменшення неустойки за невиконання зобов`язань, повинен дослідити усі обставини виконання зобов`язання, врахувати при цьому інтереси кожної зі сторін та винятковість випадку порушення зобов`язання.

Позивач у відповіді на відзив проти задоволення заяви відповідача про зменшення штрафу заперечував з огляду на те, що зменшення суми штрафу є правом а не обов`язком суду та відповідач не довів винятковості даного випадку, а також наполягав на системності порушень господарських відносин між сторонами.

Відповідач, у свою чергу, обґрунтував необхідність зменшення штрафу ускладненням ведення господарської діяльності внаслідок проведення на території Донецької області Антитерористичної Операції (Операції Об`єднаних Сил), внаслідок якої ускладнено залізничне сполучення, доставка сировини, втрачено контакти із постачальниками, які розташовані на непідконтрольній території, що тягне за собою додаткові трати відповідача та зниження обсягів виробництва.

До відзиву на позовну заяву відповідачем долучено звіти про фінансовий стан підприємства за 2017 та 2018 рік, з яких вбачається його збиткова діяльність. Також до матеріалів справи відповідачем надано копії наказів № 523 від 12.11.2015 року та № 605 від 25.12.2015 року, згідно яких на підприємстві встановлений режим роботи із застосуванням процедур простою, 32 часової робочої неділі. Згідно наданих копій розпоряджень по структурних підрозділах відповідача (цехах) протягом 2018 року продовжують дію зазначені накази, застосовується практика простою та оптимізації витрат на оплату праці через зниження об`ємів виробництва.

Суд погоджується із позицією позивача, що зменшення розміру штрафних санкцій , є правом, а не обов`язком суду, та може бути застосоване тільки у виняткових випадках. Проте, згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Заперечуючи проти зменшення розміру штрафу, позивач не навів доводів, яки б свідчили про наявність у нього збитків та їх розміру по відношенню до розміру штрафу, який стягується в межах цієї справи, також не надав доказів свого фінансового становища, що не дає змоги суду об`єктивно оцінити настання негативних наслідків для позивача, пов`язаних із невиконанням відповідачем зобов`язань з поставки та порівняти майновий стан сторін.

З огляду на те, що запровадження антитерористичної операції (операції Об`єднаних Сил) в Україні є загальновідомим фактом та обставини, які стали причиною її запровадження, негативно вплинули на розвиток економки, промисловості, виробничі відносини суб`єктів, розташованих в зоні проведення операції та на непідконтрольній території, враховуючи надані відповідачем докази свого фінансового становища, суд вважає за доцільне частково задовольнити заяву про зменшення штрафу та зменшити розмір штрафу на 20 відсотків.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 74, 76, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів», м. Запоріжжя, до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» про стягнення грошових коштів у сумі 640 458,20 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Лепорського, будинок 1, ) на користь Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (69035, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Діагональна, будинок 11, ) суму грошових коштів у розмірі 486 748, 24 грн., судовий збір у розмірі 9 126, 54 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржене в Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому розділом IV ГПК України.

Суддя П.В. Демідова

Повний текст рішення складено та підписано 20.05.2019 року.

Інформацію щодо руху справи можна отримати на інформаційному сайті http://www.reyestr.court.gov.ua, веб-порталі "Судова влада України" (dn.arbitr.gov.ua).