ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2019 р. Справа№ 910/9343/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Пашкіної С.А.

Мартюк А.І.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: Сідліченко В.В . - адвокат

Яценко С.А. - адвокат

від відповідача: Цвєтінський С. С. - адвокат

Думенко Т.М. - директор

від третьої особи: Мокрицька К.В. - представник за довіреністю № 14.2/23 від 03.04.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України»

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019, повний текст якого складений 04.03.2019,

у справі № 910/9343/18 (суддя Щербаков С.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Київський дослідний ремонтно-механічний завод»

до Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Міністерство охорони здоров`я України

про стягнення 4 001 883,13 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди нерухомого майна № 18/03-13 від 29.03.2013 у розмірі 4 001 883,13 грн., яка складається із: 3 541 265,89 грн. основного боргу, 418 923,67 грн. пені та 41 693,57 грн. 3 % річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.02.2019, повний текст якого складений 04.03.2019, провадження у справі № 910/9343/18 в частині стягнення 194 836,46 грн. заборгованості з компенсації вартості експлуатаційних та комунальних послуг за серпень 2017 року закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України, позовні вимоги задоволено частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 3 346 429,42 грн. основного боргу, 377 652,46 грн. пені, 34 227,71 грн. 3 % річних., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що:

Посилання відповідача на те, що у зв`язку з незгодою відповідача з пропозицією позивача про збільшення вартості договору та не підписання відповідачем запропонованої позивачем додаткової угоди до договору про збільшення орендної плати відповідно до п. 5.7 договору, починаючи з 13.12.2016, договір є розірваним в односторонньому порядку з ініціативи позивача, спростовуються судовими рішеннями в справі № 910/12763/17 (рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2017, постанови Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2018 та Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 20.06.2018), де також встановлено, що враховуючи недосягнення сторонами згоди про розірвання договору оренди, відсутність доказів припинення договору оренди, а також те, що направлення ключів від приміщень не свідчить про беззаперечне припинення користування орендарем орендованими приміщеннями, доводи орендаря про те, що неповернення приміщення відбулось через бездіяльність орендодавця не впливають на обов`язок орендаря сплачувати орендні платежі у відповідності з умовами договору оренди;

- виходячи зі змісту ч. 2 ст. 795 ЦК України та п. 3.2 спірного договору, повернення об`єкта оренди з оренди має бути оформлено Актом приймання-передачі (повернення) об`єкта, проте відповідний складений та підписаними представниками позивача та відповідача акт приймання-передачі (повернення) об`єкта оренди в матеріалах справи відсутній;

- враховуючи, що в п. 5.15спірного договору останнім днем сплати платежів, передбачених цим договором, є дата підписання сторонами акту приймання-передачі при поверненні об`єкта оренди орендодавцю, у відповідача наявний обов`язок по сплаті позивачу орендної плати та витрат на комунальні та експлуатаційні послуги у зазначений позивачем період дії договору у відповідності з визначеними у ньому умовами;

- серед іншого, позивачем заявлено до стягнення 194 836, 47 грн. компенсації вартості експлуатаційних та комунальних послуг наданих у серпні 2017 року, проте вказана вимога була заявлена у справі № 910/12763/17, за результатами розгляду якої апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача вказаних коштів, що, відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України, згідно з якою суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, є підставою для закриття провадженні у цій частині;

- враховуючи, що судом встановлено відсутність підстав для стягнення з відповідача 194 836, 47 грн. заборгованості з компенсації вартості експлуатаційних та комунальних послуг за серпень 2017 року, судом здійснено перерахунок заявлених до стягнення з відповідача сум пені та 3 % річних та частково задоволеної їх за розрахунком суду.

При розгляд спору сторін по суті суд першої інстанції:

- не прийняв до уваги надані відповідачем скрін-шоти сторінок з мережі Інтернет, на яких, на думку відповідача, міститься інформація про користування нерухомим майном, що було предметом договору, третіми особами, не пов`язаними з відповідачем, з огляду на те, що роздруківки з Інтернет сторінок не є належними та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 76, 78 ГПК України на підтвердження повернення відповідачем на прийняття позивачем за актом приймання-повернення орендованого майна з оренди;

- не прийняв до уваги твердження відповідача про те, що власником приміщень, що були предметом договору, є Спільне українсько-білоруське підприємство «Укртехносинтез» (у формі товариства з обмеженою відповідальністю), у зв`язку з чим у позивача відсутнє право стягнення з відповідача коштів за користування майном, власником якого є третя особа, зазначивши про те, що за укладеним між позивачем та Спільним українсько-білоруським підприємством «Укртехносинтез» 25.01.2017 договором № 84-25/2017 про надання майнових прав позивач має право на отримання плати за укладеними договорами оренди. Вказане право підтверджено й листом № 568 від 07.02.2018 (який також був досліджений судом під час розгляду справи № 910/12763/17), яким СУБП «Укртехносинтез» у формі ТОВ (яке є власником відповідного майна, згідно наданої відповідачем інформаційної довідки станом на 21.01.2018) підтвердило право позивача передавати спірне майно в оренду та отримувати весь обсяг орендних та інших платежів передбачених укладеними договорами оренди.

Не погоджуючись з рішенням, 25.03.2019 Державне підприємство «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 у справі № 910/9343/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позову.

У апеляційній скарзі апелянт послався на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норма матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У обґрунтування вказаної позиції відповідач послався на ті ж саме обставини, що й під час розгляду справи в суді першої інстанції, а саме на те, що спірний договір оренди є розірваним, об`єкт оренди повернутий позивачу, а відтак, підстави для сплати позивачем як орендної плати, так і компенсації вартості експлуатаційних та комунальних послуг відсутні, додатково зазначивши про нарахування плати з компенсації вартості експлуатаційних та комунальних послуг за штучними та необґрунтованими тарифами.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2019 справа № 910/9343/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою від 15.04.2019 колегією суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.:

- відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 у справі № 910/9343/18;

- встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 02.05.2019;

- учасникам процесу роз`яснено, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- розгляд справи № 910/9343/18 призначено на 15.05.2019 о 14:00;

- сторони попереджено, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою в розгляді апеляційної скарги.

02.05.2019 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з посиланням на те, що:

- спірний договір оренди не був а ні розірваний, а ні припинений, що встановлено в судовому порядку під час розгляду справи № 910/12763/17, а відтак, відповідач зобов`язаний сплачувати як орендну плату, так і вартість експлуатаційних та комунальних послуг;

- позивач на виконання умов ухвалу суду першої інстанції долучив до матеріалів справи докази, що підтверджують факт укладення договору з постачальниками комунальних послуг, надав відповідні розрахунки та довів належними та допустимим доказами правомірність позовних вимог в цій частині.

06.05.2019 до суду від третьої особи надійшли письмові пояснення (направлені до суду 02.05.2019 - примітка суду), в яких третя особа підтримала апеляційну скаргу у повному обсязі з підстав, визначених відповідачем в апеляційній скарзі.

Станом на 15.05.2019 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Розпорядженням № 09.1-08/1285/19 від 15.05.2019, у зв`язку перебуванням судді Зубець Л.П., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/9343/18.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2019 справа № 910/9343/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Пашкіна С.А., Мартюк А.І.

Ухвалою від 15.05.2019 колегією суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Пашкіна С.А., Мартюк А.І. апеляційну скаргу Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 у справі № 910/9343/18 прийнято до свого провадження.

Під час розгляду справи представники відповідача та третьої особи позивача апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити, представники позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечили, просили залишити її без задоволення, а оспорювань рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

29.03.2013 позивач як орендодавець та відповідач як орендар уклали договір оренди нерухомого майна № 18/03-13 (а.с. 22-27 т. 1) (далі Договір оренди), відповідно до п. 1.1 якого позивач передає, а відповідач приймає, у відповідності до умов даного договору, в тимчасове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 5 537,5 кв.м., які знаходяться за адресою: м . Київ, вул. Ушинського, 40 та належать позивачу на підставі свідоцтва про право власності на майновий комплекс.

Пунктом 13.4 Договору сторони визначили, що норми Закону України «Про оренду державного і комунального майна» не поширюють свою дію на правовідносини, які виникли між сторонами у зв`язку з укладенням даного Договору.

Згідно з п. 1.5 Договору оренди, передача в оренду об`єкта оренди оформляється актом прийому-передачі, що є невід`ємною частиною даного договору.

Об`єкт оренди передається відповідачу на підставі акта приймання-передачі об`єкта оренди, в якому вказується опис технічного стану, кінцевий розмір площі об`єкта оренди, місце розташування об`єкта оренди на по-етажному плані (п. 4.1. Договору оренди).

Згідно з п. 2.1.1 Договору оренди позивач зобов`язаний передати відповідачу об`єкт оренди в орендне користування на умовах та в строки, передбачені даним договором, і не ухилятись від підписання актів, які передбачені умовами даного договору.

Відповідно до п. 2.3.9 Договору оренди відповідач зобов`язаний при припиненні з будь-яких підстав даного договору повернути позивачу об`єкт оренди у стані, в якому він його одержав з урахуванням нормального зносу.

08.04.2013 сторони підписали акт прийому-передачі об`єкта оренди згідно Договору оренди (а.с.28 т.1), яким зафіксували, що позивач передав, а відповідач отримав згідно Договору оренди у тимчасове оплачуване користування приміщення загальною площею 5 625,6 кв.м.

Факт передачі об`єкта оренди в орендне користування за Договором сторонами не заперечується.

Згідно з п. 2.1.4 Договору оренди позивач зобов`язаний вживати всіх залежних від нього заходів для забезпечення тепло-, водо- і електрозабезпечення об`єкта оренди.

Відповідач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату, компенсацію комунальних, експлуатаційних, інших платежів передбачених даним договором - у відповідності з умовами даного договору (п. 2.3.3 Договору оренди).

У п. 5.2 Договору оренди сторонами погоджено, що розмір орендної плати за один календарний місяць (з 1 числа поточного календарного місяця до 1 числа наступного календарного місяця) за користування усім об`єктом оренди становить 613 165, 00 грн., включаючи ПДВ - 102 194,16 грн.

До розміру орендної плати включена плата за користування земельною ділянкою, на якій знаходиться об`єкт оренди та земельною ділянкою, прилеглою до будівлі (п.5.12 Договору оренди).

Згідно з п. 5.1 Договору оренди відповідач зобов`язаний вносити орендну плату за користування об`єктом оренди в розмірах та в строки, обумовлені даним договором.

Відповідно до п. 5.3 Договору оренди орендна плата нараховується відповідачу та сплачується відповідачем позивачу в безготівковому порядку на поточний рахунок позивача щомісяця. Оплата здійснюється шляхом часткової попередньої оплати в строк не пізніше 29-го (двадцять дев`ятого) числа поточного місяця за наступний місяць оренди на підставі рахунку та остаточного розрахунку в строк не пізніше 10-го (десятого) числа поточного місяця за поточний місяць оренди на підставі рахунку, що був виставлений позивачем. В суму орендної плати не входить вартість комунальних та експлуатаційних послуг. Додатково відповідач здійснює компенсацію вартості комунальних та експлуатаційних послуг на умовах цього договору.

Відповідно до п. 5.8 Договору оренди відповідач, крім орендної плати, повинен компенсувати позивачу витрати на комунальні послуги (електроенергію, воду, тепло) та утримання приміщень. Оплата витрат на комунальні послуги та утримання приміщень здійснюється відповідачем щомісячно за фактично спожиті комунальні послуги та послуги з утримання приміщень у строк не пізніше 3-го (третього) числа місяця, наступного за розрахунковим на підставі рахунку, що був виставлений позивачем.

Згідно з п. 5.9 Договору, відповідач додатково щомісячно відшкодовує позивачу витрати, пов`язані з експлуатацією, обслуговуванням і утриманням об`єкта оренди в термін, встановлений пунктом 5.9. даного договору, на підставі рахунку, наданого позивачем. Вказані витрати містять у собі: видатки по прибиранню місць загального користування й території, вивозу твердих побутових відходів, обслуговуванню систем кондиціювання й вентиляції, систем протипожежної сигналізації й пожежогасіння, обслуговуванню стоянки, профілактика та дезінфекція, ремонт та обслуговування всіх інженерних систем будівлі та внутрішньобудинкових мереж протягом всього строку оренди та інші необхідні експлуатаційні витрати, якщо інше не буде встановлено додатковою угодою сторін.

Відповідно до п. 3.1 Договору оренди, договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін та діє до 08.10.2013 включно.

Додатковими угодами сторони вносили зміни до Договору оренди, зокрема, щодо площі та переліку приміщень, що передаються в оренду (до кожної з відповідних додаткових угод сторонами було підписано відповідний акт приймання-передачі приміщень - примітка суду), розміру орендної плати та строку дії Договору.

Так:

- додатковою угодою № 5 від 30.11.2013 (а.с.36 т.1) сторони погодили, що об`єкт оренди становлять нежитлові приміщення загальною площею 5 620,1 кв.м.;

- додатковою угодою № 9 від 23.02.2015 (а.с.41 т.1), сторони погодили, що розмір орендної плати за один календарний місяць (з 1 числа поточного календарного місяця до 1 числа наступного календарного місяця) за користування усім об`єктом оренди становить 843 015,00 грн., включаючи ПДВ - 140 520,50 грн.;

- додатковою угодою № 24 від 26.09.2016 (а.с.56 т.1) сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору до 31.12.2017.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилається на те, що відповідач за надані протягом дії Договору (по 31.12.2017) послуги з оренди нежитлових приміщень за період з жовтня по грудень 2017 року не розрахувався та не здійснив компенсацію вартості наданих експлуатаційних та комунальних послуг за період з серпня по грудень 2017 року, суми яких становлять 2 529 045,00 грн. та 1 012 220,89 грн. відповідно (загальна сума - 3 541 265,89 грн.).

Як слідує з матеріалів справи, позивачем направлені і відповідачем отримані разом з супровідними листами рахунки на оплату орендної плати на загальну суму 2 529 045,00 грн.: № 18/03-13_Ар_3774 від 03.10.2017 на суму 843 015,00 грн. за жовтень 2017 року, № 18/03-13_Ар_4486 від 03.11.2017 на суму 843 015,00 грн. за листопад 2017 року; № 18/03-13_Ар_5011 від 03.12.2017 на суму 843 015, 00 грн. за грудень 2017 року та рахунки на компенсацію вартості експлуатаційних та комунальних послуг на загальну суму 1 012 220,89 грн.: № 18/03-13_Км_3594 від 03.09.2017 на суму 194 836,47 грн. за серпень 2017 року, № 18/03-13_Км_4051 від 03.10.2017 на суму 194 836,47 грн. за вересень 2017 року, № 18/03-13_Км_4767 від 03.11.2017 на суму 204 611,11 грн. за жовтень 2017 року, № 18/03-13_Км_4308 від 03.12.2017 на суму 208 968,39 грн. за листопад 2017 року, № 18/03-13_Км_5262 від 31.12.2017 на суму 208 968,39 грн. за грудень 2017 року (а.с.73-80 т. 1).

Вказані рахунки відповідач отримав 16.03.2018, що підтверджується відмітками відповідача на супровідних листах ( а.с. 51-55 т. 3).

Претензією № 07/02-003803 від 19.03.2018 (а.с.62-64 т.1) позивач вимагав терміново виконати зобов`язання щодо повної оплати 2 259 045,00 грн. заборгованості з орендної плати та 1 012 220,89 грн. заборгованості по сплаті експлуатаційних та комунальних платежів.

Вказану претензію відповідач отримав 19.03.2018, що підтверджується відміткою відповідача на вказаній претензії.

Відповіді на претензію відповідач не надав, спірні кошти позивачу не перерахував, з огляду на що позивач звернувся до суду з цим позовом.

Заперечуючи проти наявності в нього обов`язку оплачувати орендну плату та компенсацію вартості експлуатаційних та комунальних послуг за спірний період, відповідач у відзиві на позовну заяву, зазначив про те, що:

- господарськими судами у справі № 910/12763/17 за позовом ПрАТ «Київський дослідний ремонтно-механічний завод» до Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» про стягнення заборгованості за Договором оренди був розглянутий та вирішений спір між позивачем та відповідачем щодо заборгованості останнього за Договором оренди, а тому неприпустимим є розгляд судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову;

- у зв`язку з незгодою відповідача з пропозицією позивача про збільшення вартості Договору оренди та непідписанням відповідачем запропонованої позивачем відповідної додаткової угоди № 25 до Договору оренди, відповідно до п. 5.7 Договору оренди, починаючи з 13.12.2016, він вважатиметься розірваним в односторонньому порядку з ініціативи позивача через 5 днів після відмови відповідача від пропозиції про збільшення розміру орендної плати;

- листом від 03.01.2017 № 21/11-8 відповідач, відповідно до п. 9.5 Договору, попередив позивача про звільнення орендованих приміщень з 03.03.2017, тобто надіслав попередження про звільнення приміщень за 2 місяці до початку їх передачі;

- після неодноразових спроб відповідача, позивач прийняв орендоване майно за актом прийому-передачі приміщень з оренди від 04.05.2017;

- факт звільнення відповідачем орендованого приміщення підтверджується укладеним 26.12.2016 відповідачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський експериментальний машинобудівний завод «Стенд» договором оренди нежитлових приміщень № 83/16/113/2-16 та актом приймання-передачі нежитлового приміщення від 01.01.2017 до договору оренди нежитлових приміщень № 83/16/113/2-16;

- факт звільнення відповідачем приміщень підтверджується також: укладенням відповідачем з ФОП Маслов О.В. договору від 14.02.207 № 22/8-17 про надання комплексу послуг щодо перевезення вантажу з приміщень по вул. Ушинського, 40 в приміщення по вул. Васильківській, 14 ; Статутом відповідача, в який були внесені зміни після зміни місцезнаходження відповідача, затверджені наказом МОЗ від 27.03.2017 № 328; свідченнями фізичних осіб, які перебували або перебувають у трудових відносинах з відповідачем; повідомленням контрагентам відповідача про зміну адреси відповідача (лист від 14.04.2017 №1108/9-5); ухвалами судових органів про надання тимчасового доступу та про проведення обшуку відповідача за адресою Васильківська, 14, а також протоколами, складеними органами досудового слідства під час проведення відповідних слідчих дій; протоколом апаратної наради відповідача № 9 від 18.04.2017 про завершення переміщення співробітників та налагодження роботи сервісного центру тощо;

- відповідачем до справи додані скрін-шоти сторінок з мережі Інтернет, на яких, на думку відповідача, міститься інформація про користування у спірний період нерухомим майном, що було предметом договору оренди, третіми особами, не пов`язаними з відповідачем;

- відповідно до відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, власником приміщень, що були предметом Договору, є Спільне українсько-білоруське підприємство «Укртехносинтез» (у формі товариства з обмеженою відповідальністю), у зв`язку з чим у позивача відсутнє право стягнення з відповідача коштів за користування майном, власником якого є третя особа.

- в позовній заяві та інших матеріалах справи відсутній належний розрахунок заборгованості з орендної плати, комунальних послуг та експлуатаційних витрат, які просить стягнути позивач;

Крім того, відповідач посилається на те, що неодноразово відповідними листами запрошував позивача до спірних приміщень для їх передачі, направляв проекти актів приймання передачі об`єктів з оренди, ключі від них, проте позивач не погоджувався на підписання надісланих відповідачем актів, а ключі повертав відповідачу.

Суд першої інстанції визнав доведеним факт наявності в відповідача обов`язку оплатити за спірний період орендну плату та компенсацію вартості експлуатаційних та комунальних послуг, що колегія суддів вважає вірним з огляду на таке.

Щодо посилань відповідача на те, що листом від 03.01.2017 № 21/11-8 відповідач, відповідно до п. 9.5 Договору, попередив позивача про звільнення орендованих приміщень з 03.03.2017, тобто надіслав попередження про звільнення приміщень за 2 місяці до початку їх передачі, слід зазначити, що за змістом п. 9.5 Договору оренди договір може бути розірваний в односторонньому порядку за вимогою однієї із сторін (без укладення додаткової угоди у формі окремого правочину за підписами обох сторін), шляхом направляння письмового попередження про це іншій стороні не пізніше, ніж за два календарних місяці до дати розірвання договору (крім випадків скороченого строку попередження про розірвання, передбаченого в інших пунктах договору).

Отже, посилання відповідача, щодо обставин, пов`язаних зі звільненням спірних приміщень, на п. 9.5 Договору є безпідставними, оскільки вказаним пунктом Договору врегульовані правовідносини сторін щодо розірвання Договору в односторонньому порядку за вимогою однієї із сторін, а не щодо звільнення орендованих приміщень.

Крім того, слід зазначити про таке.

Згідно зі ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до ст. 795 ЦК України, передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Згідно з п. 3.2 Договору оренди, строк оренди у відповідності до умов цього договору починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі і закінчується датою підписання сторонами акта приймання-передачі (повернення) об`єкта оренди.

Акт приймання-передачі (повернення) об`єкта оренди від орендаря до орендодавця у зв`язку із закінченням (достроковим припиненням) дії договору, повинен бути підписаний сторонами в останній день дії даного договору оренди. Обов`язок по підготовці акта приймання (повернення) об`єкта оренди покладається на орендаря (п.3.2.2 Договору оренди).

Відповідно до п. 4.2 Договору оренди не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів до дати закінчення строку дії (дострокового припинення) даного договору відповідач письмово повідомляє позивача про день фактичного повернення об`єкта оренди та можливість скористатися переважним правом на переукладення договору. Повідомлення вважається належним чином доставлене, якщо отримано документальне підтвердження його направлення за адресою позивача, вказаною в даному договорі (шляхом кур`єрської доставки, цінним листом з описом вкладення або листом, врученим під розпис).

За умовами п. 4.3 Договору, відповідач зобов`язаний в останній день дії даного договору повернути позивачу об`єкт оренди в стані, не гіршому за той, в якому об`єкт оренди був переданий відповідачу по акту приймання-передачі об`єкта оренди з врахуванням нормального зносу і умов даного договору та положень чинного законодавства України, що стосуються поліпшень об`єкта оренди.

Докази складання відповідачем та підписання сторонами акта приймання-передачі (повернення) об`єкта оренди та передачі орендованого майна відповідачем позивачу в порядку, встановленому Договором оренди, матеріали справи не містять.

Посилання відповідача на те, що позивач прийняв орендоване майно за актом прийому-передачі приміщень з оренди від 04.05.2017, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки складений позивачем, підписаний членами комісії і затверджений директором позивача акт, копія якого долучена відповідачем до матеріалів справи (а.с.191-197 т.1), не підписаний членами комісії і не затверджений директором відповідача, а відтак, не може вважатись належним доказом на підтвердження зазначених у цьому акті обставин, оскільки такий акт має бути двостороннім.

Отже, матеріали справи не містять доказів звільнення відповідачем об`єкта оренди в порядку, встановленому умовами Договору оренди.

Водночас факт звільнення відповідачем об`єкта оренди не може бути підтверджений обставинами, на які посилається відповідач, а саме: укладенням відповідачем з ТОВ «Київський експериментальний машинобудівний завод «Стенд» договору оренди № 83/16/113/2-16 нежитлових приміщень від 26.12.2016 та отриманням їх за актом приймання-передачі нежитлового приміщення від 01.01.2017; укладенням відповідачем з ФОП Маслов О.В. договору від 14.02.207 № 22/8-17 про надання комплексу послуг щодо перевезення вантажу з приміщень по вул. Ушинського, 40 в приміщення по вул. Васильківській, 14 ; Статутом відповідача, в який були внесені зміни після зміни місцезнаходження відповідача, затверджені наказом МОЗ від 27.03.2017 № 328; свідченнями фізичних осіб, які перебували або перебувають у трудових відносинах з відповідачем; повідомленням контрагентам відповідача про зміну адреси відповідача (лист від 14.04.2017 №1108/9-5); скрін-шотами сторінок з мережі Інтернет, на яких, на думку відповідача, міститься інформація про користування нерухомим майном, що було предметом договору, третіми особами, не пов`язаними з відповідачем; ухвалами судових органів про надання тимчасового доступу та про проведення обшуку відповідача за адресою Васильківська, 14, а також протоколами, складеними органами досудового слідства під час проведення відповідних слідчих дій; протоколом апаратної наради відповідача № 9 від 18.04.2017 про завершення переміщення співробітників та налагодження роботи сервісного центру тощо.

Щодо посилань відповідача на те, що господарськими судами у справі № 910/12763/17 за позовом ПрАТ «Київський дослідний ремонтно-механічний завод» до Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» про стягнення заборгованості за Договором оренди був розглянутий спір між позивачем та відповідачем щодо заборгованості останнього за Договором оренди, а тому неприпустимим є розгляд судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, слід зазначити таке.

Позивачем у цій справі, 910/9343/18, заявлені вимоги про стягнення заборгованості за послуги з оренди нежитлових приміщень за період з жовтня по грудень 2017 року та компенсації вартості наданих експлуатаційних та комунальних послуг за період з серпня по грудень 2017 року включно.

Водночас, як слідує з наявних у матеріалах справи копій судових рішень у справі № 910/12763/17, рішенням Господарського суду міста Києва від 30.11.2017 у справі № 910/12763/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Київський дослідний ремонтно-механічний завод» до Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» про стягнення заборгованості з орендної плати та компенсації вартості експлуатаційних і комунальних послуг за договором оренди нерухомого майна № 18/03-13 від 29.03.2013 (за період з березня по серпень 2017 року включно - примітка суду) та за зустрічним позовом Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» до Публічного акціонерного товариства «Київський дослідний ремонтно-механічний завод» про визнання розірваним договору оренди нерухомого майна № 18/03-13 від 29.03.2013 з 03.03.2017 (спірний Договір - примітка суду) у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2018, залишеною без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 20.06.2018, рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2017 скасоване та прийняте нове рішення, яким позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Київський дослідний ремонтно-механічний завод» задоволені частково - з Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» на користь Приватного акціонерного товариства «Київський дослідний ремонтно-механічний завод» стягнуто заборгованість з орендних платежів за Договором за період з березня по серпень 2017 року та компенсацію вартості експлуатаційних і комунальних послуг за період з березня по липень 2017 року. У задоволенні вимог в частині стягнення компенсації вартості експлуатаційних і комунальних послуг за серпень 2017 року відмовлено. У задоволенні зустрічного позову про визнання розірваним договору оренди нерухомого майна № 18/03-13 від 29.03.2013 з 03.03.2017 відмовлено.

Тобто періоди стягнення, заявлені у справах № 910/12763/17 та № 910/9343/18, є різними.

За таких обставин, посилання відповідача на те, що судами у справі № 910/12763/17 вирішено спір про стягнення з предметом, тотожнім предмету, що розглядається у справі № 910/9343/18, є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, і до уваги колегією суддів не приймаються.

Щодо посилань відповідача на те, що у зв`язку з незгодою відповідача з пропозицією позивача про збільшення вартості Договору оренди та непідписанням відповідачем запропонованої позивачем відповідної додаткової угоди № 25 до Договору оренди, відповідно до п. 5.7 Договору оренди, починаючи з 13.12.2016, він вважатиметься розірваним в односторонньому порядку з ініціативи позивача через 5 днів після відмови відповідача від пропозиції про збільшення розміру орендної плати слід зазначити таке.

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди), до яких відноситься спірний Договір оренди, наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Стаття 651 ЦК України встановлює, що:

- зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1);

- у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч. 3).

Згідно з пунктом 9.3 Договору оренди одностороннє розірвання договору можливе тільки за обставинами та в порядку, передбаченому даним договором та діючим законодавством України.

За змістом п. 9.5 Договору оренди, договір може бути розірваний в односторонньому порядку за вимогою однієї із сторін (без укладення додаткової угоди у формі окремого правочину за підписами обох сторін), шляхом направляння письмового попередження про це іншій стороні не пізніше, ніж за два календарних місяці до дати розірвання договору (крім випадків скороченого строку попередження про розірвання, передбаченого в інших пунктах договору).

Згідно з п. 5.7 Договору оренди, на який посилається відповідач, сторони можуть один раз на 3 (три) місяці переглядати розмір орендної плати шляхом підписання додаткової угоди про зміну розміру орендної плати, яка стає невід`ємною частиною цього договору, у разі збільшення (зменшення) більше ніж на 20% середньостатистичної вартості оренди офісних приміщень категорії (класу), аналогічної категорії (класу) до якої належить об`єкт оренди з урахуванням місця їх розташування (місто Київ, Солом`янський район), про що сторона, яка ініціює перегляд розміру орендної плати, повинна надати-відповідну довідку органів статистики. Розмір орендної плати також змінюється на вимогу орендодавця в разі зміни розміру земельного податку, введення податку на нерухоме майно та інших обов`язкових платежів до державного або місцевого бюджету, пов`язаних з об`єктом оренди. У такому випадку орендодавець зобов`язаний письмово повідомити орендаря про зміну розміру орендної плати з обов`язковим зазначенням причин, що викликали таку зміну розміру орендної плати, а орендар зобов`язаний протягом 3-х (трьох) робочих днів дати згоду на новий розмір орендної плати, шляхом підписання додаткової угоди про зміну розміру орендної ставки у строк не пізніше 5-ти робочих днів з моменту отримання відповідного письмового повідомлення від орендодавця. У випадку відмови орендаря від підписання додаткової угоди про зміну розміру орендної плати, запропонованої орендодавцем, договір вважається розірваним. При цьому, розірвання договору в такому випадку не є підставою для розгляду питання щодо виникнення у орендаря будь-яких збитків та відшкодування їх з боку орендодавця.

Як слідує з матеріалів справи, листом від 06.12.2016 № 97/00-022657 позивач повідомив відповідача про те, що змушений переглянути розмір орендної плати в сторону збільшення, та запропонував орендарю збільшити розмір орендної плати, надавши на підписання відповідну додаткову угоду № 25 (а.с.198, 200 т.1).

За умовами п. 5.7 Договору оренди, орендар у такому випадку зобов`язаний протягом 3-х (трьох) робочих днів дати згоду на новий розмір орендної плати, шляхом підписання додаткової угоди про зміну розміру орендної ставки у строк не пізніше 5-ти робочих днів з моменту отримання відповідного письмового повідомлення від орендодавця.

У зв`язку з неповідомленням відповідачем про прийняте рішення, позивач листом № 07/00-0014 від 21.12.2016 (а.с.199 т.1) запропонував альтернативні розміри орендної плати та листом № 07/00-024041 від 26.12.2016 (а.с.204 т.1) повідомив про залишення розміру орендної плати на існуючому рівні, у зв`язку з чим просив вважати додаткову угоду № 25 від 06.12.2016 такою, що не відбулася.

Згідно з п. 5.7 Договору оренди, договір вважається розірваним у випадку відмови орендаря від підписання додаткової угоди про зміну розміру орендної плати, запропонованої орендодавцем.

Докази такої відмови в матеріалах справи відсутні.

Водночас, як слідує з матеріалів справи, відповідач, виходячи з умов п. 5.7 Договору оренди, визначив 13.12.2016 як дату, з якої Договір оренди є розірваним, що зробив шляхом додавання до 06.12.2017 - дати листа позивача № 97/00-022657 п`яти робочих днів.

Однак, у пункті 5.7 Договору оренди йдеться про те, що в строк не пізніше 5-ти робочих днів відповідач може дати згоду на новий розмір орендної плати шляхом підписання наданої позивачем додаткової угоди про зміну розміру орендної ставки, і відраховується вказаний строк не від дати листа-повідомлення позивача, а з моменту отримання вказаного письмового повідомлення відповідачем.

До того ж, у п. 5.7 Договору оренди не зазначено, що внаслідок ініціативи орендодавця про зміну розміру орендної плати, від якої відмовився орендар, Договір оренди є розірваним в односторонньому порядку з ініціативи позивача.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що докази відмови відповідача від пропозиції позивача про збільшення розміру орендної плати в матеріалах справи відсутні, колегія суддів вважає недоведеними посилання відповідача на те, що Договір оренди є розірваним з 13.12.2016 в односторонньому порядку з ініціативи позивача.

Будь-які належні та допустимі докази на підтвердження факту дострокового розірвання Договору оренди до встановленої Додатковою угодою № 24 від 26.09.2016 до Договору оренди дати закінчення його дії - 31.12.2017 матеріали справи не містять.

Крім того, слід зазначити про таке.

При вирішенні спору сторін у вищезгаданій справі № 910/12763/17 судами встановлено, що:

- враховуючи недосягнення сторонами згоди про розірвання Договору оренди, відсутність доказів припинення Договору, а також те, що направлення ключів від приміщень не свідчить про беззаперечне припинення користування орендарем орендованими приміщеннями, доводи орендаря про те, що неповернення приміщення відбулось через бездіяльність орендодавця не впливають на обов`язок орендаря сплачувати орендні платежі у відповідності з умовами договору оренди;

- з огляду на викладене та те, що сторонами не надано доказів розірвання Договору і фактичного повернення майна у спірний період та відповідно не доведено настання передбачених п 5.15 Договору обставин, колегія суддів зазначає про наявність у відповідача за первісним позовом обов`язку по сплаті позивачу орендної плати та витрат на комунальні та експлуатаційні послуги у визначений позивачем за первісним позовом період дії договору у відповідності з визначеними у ньому умовами.

При цьому у справі № 910/12763/17 судами досліджені обставини, на які сторони посилаються у цій справі, № 910/9343/18, і які пов`язані з листуванням сторін щодо розміру орендної плати, процесу звільнення, прийому-передачі (повернення) приміщень з оренди, строку дії Договору оренди, його розірвання, обставин, пов`язаних з передачею ключів від орендованих приміщень.

Отже, судовим рішенням у справі № 910/12763/17 встановлено, що Договір а ні розірвано, а ні припинено не було, а відповідач має обов`язок виконувати прийняті на себе за Договором зобов`язання, зокрема сплачувати орендну плату та компенсацію вартості експлуатаційних та комунальних послуг за період з березня 2017 року по серпень 2017 року (тобто після 13.12.2016 - дати, яку відповідач визначив як дату розірвання Договору - примітка суду).

Норми статті 129 Конституції України визначають, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України» та від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно з ч. 2 ст. 3 ГПК України якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права

Таким чином, вищезгадані судові рішення Європейського суду з прав людини та сама Конвенція про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду, тому судові рішення у справі № 910/12763/17 не можуть бути поставлені під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у цій справі, № 910/9343/18, не можуть їм суперечити та є преюдиційними і не потребують доведення у даній справі.

Отже, той факт, що 13.12.2016 Договір оренди а ні розірвано, а ні припинено не було, а відповідач має обов`язок виконувати прийняті на себе за Договором зобов`язання, зокрема, сплачувати позивачу орендну плату та компенсацію вартості експлуатаційних та комунальних послуг за період з березня 2017 року по серпень 2017 року за Договором (тобто після 13.12.2016 - дати, яку відповідач визначив як дату розірвання Договору - примітка суду), вставлений судовими рішення, які не можуть бути поставлені під сумнів, а рішення суду у цій справі - № 910/9343/18 не може їм суперечити.

При цьому той факт, що Міністерство охорони здоров`я України не приймало участь у справі № 910/12763/17 не впливає на той факт, що судові рішення у справі № 910/12763/17 не можуть бути поставлені під сумнів.

Враховуючи, що постанову Київського апеляційного господарського суду у справі № 910/12763/17, у якій висловлені вказані висновки, винесено 13.02.2018, а докази розірвання або припинення дії Договору до 31.12.2017 - дати закінчення строку дії Договору оренди в матеріалах справи відсутні, є підстави вважати, що відповідач має обов`язок виконувати прийняті на себе за Договором зобов`язання, зокрема сплачувати орендну плату та компенсацію вартості експлуатаційних та комунальних послуг по дату закінчення дії Договору, встановлену сторонами, - 31.12.2017.

При цьому факт наявності укладеного відповідачем договору оренди інших приміщень з іншим орендодавцем не звільняє відповідача від обв`язку виконувати умови Договору оренди, який в силу приписів ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до п. 5.15 Договору, останнім днем сплати платежів, передбачених цим договором, є дата підписання сторонами акту приймання-передачі при поверненні об`єкта оренди орендодавцю.

З огляду на вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендних платежів за Договором оренди за період з жовтня по грудень 2017 року у заявленому позивачем розмірі, а також компенсації вартості експлуатаційних та комунальних послуг, спожитих протягом часу користування відповідачем спірними приміщеннями, визнаються колегією суддів обґрунтованими та законними.

Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції у цій справі, позивачем, серед іншого, заявлено до стягнення 194 836, 47 грн. компенсації вартості експлуатаційних та комунальних послуг, наданих у серпні 2017 року, проте вказана вимога була заявлена у справі № 910/12763/17, за результатами розгляду якої суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача вказаних коштів.

Зі приписами п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу, є підставою для закриття провадженні у цій частині.

Враховуючи, що вимоги про стягнення 194 836,47 грн. компенсації вартості експлуатаційних та комунальних послуг, наданих у серпні 2017 року, вирішені під час розгляду справи № 910/12763/17, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі в частині стягнення 194 836, 47 грн. компенсації вартості експлуатаційних та комунальних послуг, наданих у серпні 2017 року, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Враховуючи закриття провадження у справі в частині стягнення 194 836,47 грн. компенсації вартості експлуатаційних та комунальних послуг наданих у серпні 2017 року, позовні вимоги про стягнення основного боргу задовольняються частково, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2 529 045,00 грн. заборгованості з орендної плати за період з жовтня по грудень 2017 року та 817 384,42 грн. заборгованості з компенсації вартості експлуатаційних та комунальних послуг, наданих за період з вересня по грудень 2017 року. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

При цьому щодо посилань відповідача на нарахування плати з компенсації вартості експлуатаційних та комунальних послуг за штучними та необґрунтованими тарифами колегія суддів зазначає, що розмір вказаних платежів визначений позивачем виходячи з затверджених позивачем калькуляцій та розрахунків (а.с. 220-231 т.3), що враховуючи, що в Договорі оренди сторонами не встановлена тверда сума таких витрат, не суперечить умовам Договору.

Посилання відповідача на те, що в позовній заяві та інших матеріалах справи відсутній належний розрахунок заборгованості з орендної плати, комунальних послуг та експлуатаційних витрат, які просить стягнути позивач, спростовуються змістом позовної заяви, де викладені і розшифровані майнові вимоги позивача і сумніву щодо їх розміру не виникає.

Щодо посилань відповідача на те, що відповідно до відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, власником приміщень, що були предметом Договору оренди, є Спільне українсько-білоруське підприємство «Укртехносинтез» (у формі товариства з обмеженою відповідальністю), у зв`язку з чим у позивача відсутнє право стягнення з відповідача коштів за користування майном, власником якого є третя особа, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який не взяв вказані посилання до уваги з тих підстав, що за укладеним між позивачем та Спільним українсько-білоруським підприємством «Укртехносинтез» 25.01.2017 договором № 84-25/2017 про надання майнових прав позивач має право на отримання плати за укладеними договорами оренди, в тому числі за спірним Договором оренди; що вказане право підтверджено листом № 568 від 07.02.2018 (який також був досліджений судом під час розгляду справи № 910/12763/17), яким СУБП «Укртехносинтез» у формі ТОВ (яке є власником відповідного майна, згідно з наданою відповідачем інформаційною довідкою станом на 21.01.2018) підтвердило право позивача передавати спірне майно в оренду та отримувати весь обсяг орендних та інших платежів, передбачених укладеними договорами оренди.

Щодо вимог про стягнення пені в сумі 418 923,67 грн. та 3 % річних в сумі 41 693,57 грн. слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

У силу ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем обов`язку з оплати наданих за Договором у спірний період послуг, є підстави для застосування встановленої Договором та законодавством відповідальності.

Згідно п. 10.5 Договору, за прострочення поточних платежів з орендної плати, експлуатаційних витрат, витрат на утримання об`єкта оренди та комунальних послуг, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення за весь час прострочення. Сторони домовились, що строк позовної давності до вимог про стягнення пені становить 1 (один) рік. Крім того, відповідач сплачує 3 % річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт несвоєчасного виконання відповідачем свого обов`язку оплатити надані позивачем послуги, позивач відповідно до умов Договору та приписів ст. 625 ЦК України має право нарахувати на прострочену суму грошових зобов`язань пеню та 3 % річних та звернутися за їх стягненням до суду.

Водночас, враховуючи відсутність правових підстав для стягнення 194 836, 47 грн. компенсації вартості експлуатаційних та комунальних послуг, наданих у серпні 2017 року, суд першої інстанції правомірно частково задовольнив вказані вимоги за розрахунком суду в сумі 377 652,46 грн. пені та 34 227,71 грн. 3 % річних. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 у справі № 910/9343/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати за подачу апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 у справі № 910/9343/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 у справі № 910/9343/18 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 у справі № 910/9343/18.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/9343/18.

Повний текст постанови складено: 27.05.2019

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді С.А. Пашкіна

А.І. Мартюк