ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3186/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз», 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ;

до Публічного акціонерного товариства «Харківгаз», 61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1, ;

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», 01001, м Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ;

про стягнення заборгованості за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П39 від 28.09.2011 у розмірі 106414, 55 грн.

за участі представників учасників справи:

позивача Єфімова К.В. (довіреність № 1-303 від 29.12.2018);

відповідача Смолякова І.О. (довіреність № Др-222-1218 від 27.12.2018);

третьої особи Верхацький І.В. (довіреність № 14-17 від 16.01.2019).

Суть спору:

Акціонерного товариства «Укртрансгаз» звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» про стягнення заборгованості за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П39 від 28.09.2011 у розмірі 106414, 55 грн., з яких: 73599, 08 грн. - основний борг, 6448,49 грн. - 3 % річних, 26366, 98 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.11.2018 (суддя Тацій О.В.) прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі № 922/3186/18 та призначено підготовче засідання на 11.12.2018.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.01.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та продовжено строк підготовчого провадження до 26.02.2019 та відкладено підготовче засідання на 12.02.2019.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.02.2019 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.03.2019.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.03.2019 відкладено розгляд справи на 28.03.2019

28.03.2019 на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду № 243/2019 «Щодо проведення повторного автоматизованого розподілу справи» у зв`язку з закінчення терміну повноважень судді Тацій О.В, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу призначено суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 922/3186/18.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями з підстав закінчення терміну повноважень судді справу № 922/3186/18 передано для подальшого розгляду судді Новіковій Н.А.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.04.2019 прийнято справу № 922/3186/18 до свого провадження та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 10.04.2019.

10.04.2019 відкрито розгляд справи по суті.

В судовому засіданні повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, в обґрунтування зазначив, що на виконання умов договору № /П39 від 28.09.2011 позивач надав відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу у жовтні 2015 року в обсязі 6012, 997 тис.м.куб. на загальну суму 73599, 08 грн. та надіслав для підписання та скріплення печаткою коригуючий акт наданих послуг. Однак відповідач в порушення умов договору не оплатив послуги надані у жовтні 2015 року, відмовився від підписання акту наданих послуг та скріплення його печаткою, направив відповідь, в якій зазначив, що в рамках указаного договору № /П39 від 28.09.2011 підписані акти наданих послуг у жовтні 2015 року, які повністю охоплюють ті обсяги природного газу, які були фактично протранспортовані для власних потреб ПАТ «Харківгаз», а зазначені в коригуючи актах обсяги протранспортованого природного газу магістральними газопроводами є обсягами газу, закупівля якого здійснювалась ПАТ «Харківгаз» для потреб виробничо технологічних витрат та нормативних втрат на підставі укладеного між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Харківгаз» купівлі продажу від 04.01.2013 № 13-228-ВТВ. Водночас, з інформації наданої ПАТ «НАК «Нафтогаз України» вбачається, що останній не постачав відповідачу у жовтні 2015 року природний газ в обсязі 6012, 999 тис.куб.м. Пунктом 7.1 договору встановлено, що у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність у межах, передбачених законодавством, у зв`язку з чим, позивачем здійснено нарахування відповідачу 3 % річних у розмірі 6448,49 грн. та інфляційних втрат у розмірі 26366, 98 грн. Здійснюючи правове обґрунтування позову посилався на умови договору, ст. 523, 530, 536, 612, 625, 953 ЦК України, ст. 193, 198 ГК України, ст. 1, 2, 4, 5, 11, 47, 161, 162, 173 ГПК України.

В судовому засіданні повноважний представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив відмовити, в обґрунтування зазначив, що об`єми протранспортованого природного газу в жовтні 2015 року за договором від 28.09.2011 були оформлені (підписані та скріплені печатками сторін) згідно з актом від 31.10.2015 наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, зокрема, в даному акті зазначено: «Даний акт складений у тому, що відповідно договору № /П39 від 28.09.2011 ПАТ «Укртрансгаз» надало, а ПАТ «Харківгаз» отримало послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами задоволення потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання у жовтні 2015 року», за даним актом позивачем на користь відповідача було протранспортовано 67,474 тис.м.куб. природного газу. Вказав, що відсутні будьякі первинні документи або інші докази, які підтверджують факт передачі природного газу в об`ємі 6012,997 тис.м.куб. в жовтні 2015 року як від позивача, так і від ПАТ «НАК Нафтогаз України» або від іншого постачальника, що свідчить про відсутність господарської операції, а отже і відсутність зобов`язань по оплаті послуг з транспортування природного газу у розмірі 73599, 08 грн. Здійснюючи правове обґрунтування позову посилався на ст. 124, 129 Конституції України, ст. 73, 74, 76, 79 ГПК України.

В судовому засіданні повноважний представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача зазначив, що між ПАТ «НАК Нафтогаз України» та відповідачем укладено договір купівлі продажу природного газу № 13-228-ВТВ. Додатковими угодами № 11 від 05.02.2015 та № 12 від 05.02.2015 сторони погодили постачання природного газу у 2015 році, плановий обсяг постачання природного газу у жовтні 2015 року становив 4538,267 тис.куб.м. Станом на 06.11.2015 розмір заборгованості за договором становила 244310472, 99 грн. Листом від 10.11.2015 ПАТ «НАК Нафтобаз України» повідомив відповідача про наявність значної заборгованості та припинення передачі газу до повної оплати обсягів газу. Листом від 24.11.2015 було повернуто без оформлення проекти актів приймання передачі природного газу за жовтень 2015 року, таким чином, третя особа не постачала природний газ відповідачу у жовтні 2015 року. Зазначив, що рішенням господарського суду м. Києва від 19.7.2017 по справі № 910/3487/17 за позовом АТ «Укртрансгаз» до ПАТ «НАК Нафтогаз України» щодо стягнення 278499930,62 грн. у задоволенні позову відмовлено. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2017 по справі № 910/3487/17 рішення залишено без змін. Постановою Верховного суду від 17.04.2018 по справі № 910/3487/17 рішення та постанова судів першої та апеляційної інстанції залишено без змін. У зазначених рішеннях судами встановлено факт відсутності замовлення послуг транспортування, а відтак і відсутність надання послуг транспортування газу за актами в період з січня 2014 по травень 2016 року, липень вересень 2016 року, а відтак непідписані з боку третьої особи акти у жовтні 2015 року входили до предмету дослідження у справі № 910/3487/17.

10.04.2019 на підставі ст. 216 ГПК України оголошено перерву у судовому засіданні до 13.05.2019.

13.05.2019 суд оголосив про закінчення з`ясування обставин справи і перевірки їх доказами та перейшов до судових дебатів.

В судових дебатах повноважний представник позивача просив позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П39 від 28.09.2011 у розмірі 106414, 55 грн., з яких: 73599, 08 грн. - основний борг, 6448,49 грн. - 3 % річних, 26366, 98 грн. - інфляційні втрати.

В судових дебатах повноважний представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.

В судових дебатах повноважний представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача просив врахувати позицію викладену в наданих письмових поясненнях.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та дослідивши надані учасниками судового процесу докази, заслухавши промови представників сторін у судових дебатах, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

У ч. 1 ст. 174 ГК України закріплено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Згідно із положеннями ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

28.09.2011 між Акціонерним товариством «Укртрансгаз» (газотранспортне підприємство) та Публічним акціонерним товариством «Харківгаз» (замовник) укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П39, відповідно до умов якого газотранспортне підприємство зобов`язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами газу замовника від пунктів приймання передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій (далі ГРС), а замовник зобов`язується сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та в порядку, передбаченому умовами цього договору (арк. справи 20-37).

Пунктом 2.11.1. договору встановлено, що послуги по транспортуванню природного газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами (далі акти наданих послуг). У випадку, якщо замовник та/або його споживач (споживачі) безпосередньо підключені до магістрального трубопроводу газотранспортного підприємства, кількість протранспортованого газотранспортним підприємством газу замовнику та/або його споживачу визначається за даними комерційних вузлів та приладів обліку газу (далі вузли обліку), установлених на ГРС. У випадку, якщо замовник та/або споживачі замовника отримують газ з мережі газотранспортного підприємства, даними для складання актів наданих послуг є дані газорозподільного підприємства про обсяги про транспортованого ним газу замовнику та/або його споживачам.

Відповідно до п. 2.11.2. договору газотранспортне підприємство до 15 числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірника акта наданих послуг за звітній місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства.

Згідно з п. 2.11.3. договору замовник протягом 2 днів з моменту одержання акту наданих послуг зобов`язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню у відповідності з умовами договору або в судовому порядку.

До прийняття рішення судом обсяг газу та вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами встановлюються у відповідності до даних газотранспортного підприємства.

Відповідно до п. 2.11.4. договору акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Згідно з п. 4.4. договору вартість наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітній місяць визначається на підставі акта наданих послуг.

Пунктом 4.5. договору визначено, що оплата послуг за транспортування природного газу здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітнім, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до п. 4.8. договору газотранспортне підприємство і замовник зобов`язуються щоквартально до 25 числа першого місяця, наступного за кварталом, на підставі відомостей про фактичну оплату послуг по транспортуванню газу та актів наданих послуг здійснити звірку розрахунків. Звірка оформлюється сторонам актом звірки.

На виконання умов договору 23.06.2016 позивач направив на адресу відповідача: акт наданих послуг з транспортування газу в вересні 2015 року в обсязі 1336, 365 тис.куб.м. на суму 85473, 90 грн.; акт наданих послуг з транспортування газу в жовтні 2015 року в обсязі 6012, 977 тис.куб.м. на суму 73599, 08 грн., з проханням оформити дані акти та повернути по одному примірнику (арк. справи 15-17).

Разом з тим, відповідач коригуючий акт № 10-15-/П39/КОР не підписав та надав відповідь № 3242 від 15.07.2016 в якій зазначив, що в рамках указаного договору № /П39 від 28.09.2011 підписані акти наданих послуг у жовні 2015 року від 31.10.2015 № 10-15-/П39, які повністю охоплюють ті обсяги природного газу які були фактично транспортовані для власних потреб ПАТ «Харківгаз». Зазначені в коригуючи актах обсяги про транспортованого природного газу магістральними газопроводами є обсягами газу, закупівля якого здійснювалась ПАТ «Харківгаз» для потреб виробничо технічних витрат та нормованих втрат на підставі укладеного між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Харківгаз» договору купівлі продажу від 04.01.2013 № 13-228-ВТВ (арк. справи 18-19).

Так, 04.01.2013 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Харківгаз» укладено договір купівлі продажу природного газу від № 13-228-ВТВ, відповідно до умов якого (в редакції додаткової угоди № 11 від 05.02.2015), продавець передає покупцеві у період з 01.01.2013 по 31.12.2015 газ в обсязі до 147886, 316 тис.куб. м., у тому числі:

- у 2013 році 33304, 741 тис.куб.м.;

- у 2014 році 46287, 575 тис.куб.м.;

- у 2015 році до 68294, 000 тис.куб.м. (арк. справи 207-230).

Відповідно до п. 2.1.1. договору обсяги газу, що планується передати за цим договором, можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку.

Згідно з п.2.1.2. договору допускається відхилення місячного обсягу газу в розмірі +/- 5 % від узгодженого сторонами у п. 2.1. цього договору планового обсягу продажу газу без коригування планового обсягу.

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2. договору.

Пунктом 6.2. договору встановлено, що оплата за газ здійснюється з поточного рахунку покупця на поточний рахунок продавця та зараховується як оплата за газ та транспортування природного газу магістральними трубопроводами.

Відповідно до п. 6.3. договору при невиконання покупцем вимог, передбачених у п. 6.1. цього договору, продавець має право обмежити передачу газу покупцеві або припинити передачу газу до повного погашення заборгованості за переданий газ по цьому договору.

Відповідно до інформації про стан розрахунків ПАТ «Харківгаз» загальна заборгованість за оперативними даними станом на 06.11.2015 за газ, використаний для потреб ВТВ та нормативних втрат, з урахування штрафних санкцій складає 244310472, 99 грн. (арк. справи 206).

Листом № 26-7628/1.2-15 від 10.11.2015 ПАТ «НАК «Нафтогаз України» повідомило ПАТ «Харківгаз» про наявність значної заборгованості та припинення передачі газу до повної оплати обсягів газу (арк. справи 231).

Листом № 26-8058/1.2-15 від 24.11.2015 ПАТ «НАК «Нафтогаз України» повернуло ПАТ «Харківгаз» без оформлення проекти актів приймання передачі природного газу за жовтень 2015 року за договором від 04.01.2013 № 13-228-ВТВ (арк. справи 232).

Відповідно до реєстру реалізації природного газу споживачам соціальної сфери тощо по ПАТ «Харківгаз» за жовтень 2015 року вбачається, що обсяг нормативних втрат ПАТ «Харківгаз» складає обсяг природного газу у розмірі 6012, 997 тис.куб.м.

Позивач вказує, у зв`язку з невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П39 від 28.09.2011 у розмірі 106414, 55 грн., останньому нараховано 3 % річних у розмірі - 6448, 49 грн. та інфляційні втрати у розмірі 26366, 98 грн. Вказані обставини і стали підставами звернення позивача з даним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 45 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нафту і газ» встановлено, що транспортною послугою є виробничі операції з приймання, переміщення, здавання, тимчасового зберігання і перевантаження нафти, газу та продуктів їх переробки.

Відповідно п. 5 гл. 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. № 2493, у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин, передбачено, що договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Судом встановлено, що 28.09.2011 між АТ «Укртрансгаз» та ПАТ «Харківгаз» укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П39.

Договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами за своєю правовою природою є самостійним видом договору про надання послуг, поняття якого визначено спеціальним законодавством, зокрема, у Кодексі газотранспортної системи, Законі України «Про ринок природного газу» та зміст якого, визначений на основі типового договору, затвердженого органом державної влади.

При цьому, на правовідносини як з договору перевезення, так і з договору транспортування природного газу магістральними трубопроводами поширюються загальні положення щодо договорів про надання послуг, визначені гл. 63 ЦК України, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Таким чином, укладення сторонами договору транспортування природного газу магістральними трубопроводами було спрямоване на надання АК «Укртрансгаз» за замовленням ПАТ «Харківгаз» відповідних послуг та обов`язку останнього здійснювати їх оплату.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до умов договору газотранспортне підприємство до 15 числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірника акта наданих послуг за звітній місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства. Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством (п. 2.11.2., 2.11.4).

Судом встановлено, що 23.06.2016 позивач направив на адресу відповідача коригуючий акт № 10-15-/П39/КОР наданих послуг з транспортування газу в жовтні 2015 року в обсязі 6012, 977 тис.куб.м. на суму 73599, 08 грн., з проханням оформити акт та повернути по один примірник (арк. справи 15-17).

Разом з тим, згідно листа № 3242 від 15.07.2016 ПАТ «Харківгаз» відмовилось від підписання даного акта та повернуло його без підписання, при цьому, підтвердило факт транспортування природного газу у жовтні 2015 року в обсязі 6012, 977 тис.куб.м., однак зазначило, що це є обсягами газу, закупівля якого здійснювалась ПАТ «Харківгаз» у ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на підставі укладеного договору купівлі продажу від 04.01.2013 № 13-228-ВТВ (арк. справи 18-19).

З матеріалів справи вбачається, що дійсно між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Харківгаз» укладено договір купівлі продажу природного газу від № 13-228-ВТВ від 04.01.2013, відповідно до умов якого (в редакції додаткової угоди № 11 від 05.02.2015), продавець передає покупцеві у період з 01.01.2013 по 31.12.2015 газ в обсязі до 147886, 316 тис.куб. м., у тому числі: у 2013 році 33304, 741 тис.куб.м.; у 2014 році 46287, 575 тис.куб.м.; у 2015 році до 68294, 000 тис.куб.м. (арк. справи 207-230).

Водночас, у жовтні 2015 року ПАТ «НАК «Нафтогаз України» у зв`язку із значною заборгованістю ПАТ «Харківгаз» припинив передачі газу до повної оплати обсягів газу та листом № 26-8058/1.2-15 від 24.11.2015 повернув ПАТ «Харківгаз» без оформлення проекти актів приймання передачі природного газу за жовтень 2015 року за договором від 04.01.2013 № 13-228-ВТВ (арк. справи 231, 232).

Крім того, ненадання ПАТ «НАК «Нафтогаз України» у жовтні 2015 року послуг ПАТ «Харківгаз» з транспортування природного газу встановлено рішенням господарського суду м. Києва від 19.07.2017 у справі № 910/3487/17, що залишено без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2017 та Верховного суду від 17.04.2018 (арк. справи 84-109).

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Приймаючи до уваги зазначене, обставина щодо ненадання ПАТ «НАК «Нафтогаз України» послуг з транспортування природного газу у жовтні 2015 року в обсязі 6012, 997 тис.куб.м., які були отримані з газотранспортної системи у жовтні 2015 року ПАТ «Харківгаз» не потребує доведення, оскільки є встановленою згідно з висновками судових рішень по справі № 910/3487/17.

Враховуючи, що природний газ в обсязі 6012, 997 тис.куб.м. не був про транспортований ПАТ «НАК «Нафтогаз України», то послуги надавались саме позивачем відповідачу, оскільки відповідно до п. 1.1. договору газотранспортне підприємство зобов`язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами газу замовника від пунктів приймання передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення ГРС, а замовник зобов`язується сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та в порядку, передбаченому умовами цього договору.

Згідно з п. 2.1 договору підставою для транспортування природного газу магістральними трубопроводами є підтвердження в установленому порядку оператором Єдиної газотранспортної системи України (далі оператор), відповідно до щомісячного планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу природного газу, наявності в замовника місячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби.

Замовник передає газотранспортному підприємство газ в загальному потоці в підтверджених обсягах у пунктах приймання передачі газу в магістральні трубопроводи газотранспортного підприємства (п. 2.2 договору).

Пунктом 2.3 договору встановлено, що при отриманні газу від замовника на пунктах приймання передачі в магістральні трубопроводи газотранспортне підприємство не набуває права власності на отриманий для транспортування газ.

Газотранспортне підприємство приймає газ від замовника на пунктах приймання передачі газу в магістральні трубопроводи та здійснює його транспортування по території України до ГРС, де передає газ замовнику в загальному потоці в газорозподільні мережі (п. 2.4. договору).

Листом № 3242 від 15.07.2016 відповідачем підтверджується отримання у жовтні 2015 року природного газу в обсязі 6012, 997 тис.куб.м. (арк. справи 18-19).

Крім того, відповідно до реєстру реалізації природного газу споживачам соціальної сфери тощо по ПАТ «Харківгаз» за жовтень 2015 року вбачається, що обсяг нормативних втрат ПАТ «Харківгаз» складає обсяг природного газу у розмірі 6012, 997 тис.куб.м. (арк. справи 81).

Приймаючи до уваги надані сторонами доказами, підтверджується факт надання саме позивачем відповідачу у жовтні 2015 року послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу в обсязі 6012, 997 тис.куб.м. від пунктів приймання передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення ГРС., у зв`язку з чим у відповідача виникло зустрічне зобов`язання з внесення плати за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 3 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Положеннями ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач зобов`язання за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П39 від 28.09.2011 не виконав належним чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за спожитий у жовтні 2015 природний газ у розмірі 73599, 08 грн. є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Суд не приймає твердження відповідача, стосовно того, що наданий позивачем коригуючий акт № 10-15-/П39/КОР наданих послуг з транспортування газу в жовтні 2015 року в обсязі 6012, 977 тис.куб.м. на суму 73599, 08 грн. відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не є первинним документом, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 3 ст. 213 ЦК України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Пункт 5.5. договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 17.01.2013) не пов`язує обов`язок відповідача сплачувати помісячно послуги з транспортування природного газу до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Тобто, прострочка грошового зобов`язання відповідача за договором не пов`язана з часом підписання відповідного акту.

Таким чином, умовами договору встановлено як заплановані обсяги постачання природного газу у щомісячні періоди, його ціну, так і обов`язок саме замовника самостійно визначати розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць.

Відтак, відповідач мав усі фактичні дані щодо обсягів протранспортованого природного газу та його ціни для проведення відповідних розрахунків.

Акти наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами лише фіксують обсяг протранспортованого газу та відповідно до умов договору є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Отже, відмова відповідача від підписання коригуючого акту № 10-15-/П39/КОР наданих послуг з транспортування газу в жовтні 2015 року в обсязі 6012, 977 тис.куб.м. на суму 73599, 08 грн. та скріплення його печаткою не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, а тому наявність або відсутність актів не звільняє відповідача від обов`язку сплатити вартість фактично протранспортованого природного газу.

Аналогічні правові висновки зроблені Вищим господарським судом України у постанові від 07.09.2016 по справі № 904/248/16.

Щодо стягнення з відповідача 3 % річних за період з 01.10.2015 по 20.11.2015, з 31.11.2015 по 31.12.2015, з 01.01.2016 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 22.10.2018, з 21.11.2015 по 22.10.2018 у розмірі 6448, 49 грн. та інфляційні втрати за період з 01.12.2015 по 30.09.2018 у розмірі 26366, 98 грн., суд виходить з наступного.

В ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пред`явлених до стягнення 3 % річних за період з 01.10.2015 по 20.11.2015, з 31.11.2015 по 31.12.2015, з 01.01.2016 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 22.10.2018, з 21.11.2015 по 22.10.2018 у розмірі 6448, 49 грн. та інфляційні втрати за період з 01.12.2015 по 30.09.2018 у розмірі 26366, 98 грн., суд дійшов висновку, що він є обґрунтованим, правомірним та правильно розрахованим, а отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до ст. 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

Згідно зі ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини застосовується українськими судами як джерело права.

Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини зокрема згідно Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі Проніна проти України (Заява № 63566/00) п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23).

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, дослідивши всі обставини та наявні у справі докази, суд визнав доведеним позивачем належними і допустимими доказами обставини на які він посилається в позовній заяві, а тому дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 129 ГПК України та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762, 00 грн. покладає на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 4, 13-15, 41-46, 80, 86, 129, 233, 237-241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1, ) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) заборгованість за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П39 від 28.09.2011 у розмірі 106414, 55 грн., з яких: 73599, 08 грн. основного боргу, 6448, 49 грн. 3 % річних, 26366, 98 грн. інфляційні втрати та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762, 00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текс рішення складено та підписано 20.05.2019.

Суддя Н.А. Новікова