ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Одеса№ 916/570/19
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Л.В. Поліщук,

суддів: О.Ю. Аленіна, К.В. Богатиря,

секретар судового засідання І.В. Іванов,

за участю представників:

від ПП ЛАРУС ШИППІНГ: не з`явився,

від BYO LTD (БЙО ЛТД): не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу BYO LTD (БЙО ЛТД)

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.03.2019 (суддя Волков Р.В., м. Одеса) № 916/570/19 про забезпечення позову

за заявою ПП ЛАРУС ШИППІНГ про забезпечення позову відносно особи, яка може отримати статус учасника справи (відповідача), - BYO LTD (БЙО ЛТД),

ВСТАНОВИВ:

04.03.2019 Приватне підприємство «ЛАРУС ШИППІНГ» звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову в порядку ст.ст. 136-138 ГПК України відносно особи, яка є відповідальною за морською вимогою, BYO LTD (БЙО ЛТД), в якій просило вжити запобіжні заходи у вигляді накладення арешту на морське судно МАМБА БІ (MAMBA B), IMO 9189706, прапор Панама, порт приписки Панама Сіті, власником якого є компанія BYO LTD (БЙО ЛТД) з місцезнаходженням: НОМЕР_1 НОМЕР_2 , НОМЕР_3 Charles НОМЕР_4 , Charlestown, Nevis, West Indies (Хенвіл Білдінг, ОСОБА_1 Стріт, Чарльзтаун, Невіс, Вест-Індія, яке знаходиться в акваторії морського порту Рені Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (68802, Україна, Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188) шляхом його затримання, заборони виходу з акваторії та заборони відчуження.

В обґрунтування вказаної заяви назване підприємство послалось на те, що згідно з Договорами №20-П-АМПУ-15 від 26.11.2015 та №74-П-АМПУ-18 від 30.03.2018 про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України, укладених між Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» та Приватним підприємством «ЛАРУС ШИППІНГ», останній надає судновласникам послуги морського агентування в морському порту Рені. Починаючи з 10.06.2017 до дати подання заяви заявник, як морський агент судна МАМБА БІ, під час знаходження та перебування судна в морському порту Рені, виконував формальності та дії, пов`язані з перебуванням судна в порту, у тому числі оформлювались необхідні документи та замовлялись послуги щодо забезпечення утилізації з судна всіх видів забруднюючих речовин; підключення судна до електромереж та електропостачання, постачання прісної води, допоміжних послуг з бункеровки судна, а також за дорученням власника здійснювалася виплата заробітної плати членам екіпажу судна. Станом на день подання даної заяви у власника судна перед заявником виникли зобов`язання (заборгованість) щодо сплати витрат, пов`язаних з утриманням судна МАМБА БІ. Сума загальних витрат склала 177003,82 доларів США, яку заявник визначає як майбутню ціну позову та яка може змінитися з урахуванням пені та додаткових витрат, що на дату подання заяви за курсом НБУ еквівалентно 4754322,60 грн. Вказана сума складається з оплати портових зборів та послуг Ренійської філії ДП «АМПУ» (причального та портового зборів 119726,34 доларів США, плати за утилізацію з судна всіх видів забруднюючих речовин 1762,82 доларів США, витрат за підключення судна до електромереж та електропостачання 11571,42 доларів США, оплати допоміжних послуг з бункеровки судна 72,76 доларів США, постачання прісної води 1250,38 доларів США, пені за несвоєчасну оплату судном портових зборів (згідно з інвойсом/рахунком №1482 від 18.12.2018 за період з 29.09.2018 по 18.12.2018) на загальну суму 31759,00 доларів США), а також з послуг морського агентування компанії ПП «ЛАРУС ШИППІНГ» - 10861,10 доларів США.

Заявник вказав, що 26.12.2018 надіслав на адресу власника судна претензію з рахунками Ренійської філії ДП «АМПУ» щодо оплати суми заборгованості в розмірі 177003,82 доларів США, однак на дату подання заяви власник судна не здійснив ніяких дій по сплаті заявнику заборгованості за надані судну послуги, у зв`язку з чим у заявника наявна чинна морська вимога до судна.

Таким чином, заявник вважає, що має чинну морську вимогу відповідно до ст. 42 Кодексу торговельного мореплавства України до BYO LTD (БЙО ЛТД), як судновласника, за заборгованість, яка виникла у останнього зі сплати послуг морського агентування та витрат з утримання судна в морському порту України. При цьому ПП ЛАРУС ШИППІНГ вважає, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на вищеназване судно ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення господарського суду у майбутньому спорі з BYO LTD (БЙО ЛТД). Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.03.2019, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 22.03.2019, заяву Приватного підприємства «ЛАРУС ШИППІНГ» про забезпечення позову від 04.03.2019 вх. № 4-17/19 задоволено: накладено арешт на судно МАМБА БІ (MAMBA B), IMO 9189706, зареєстроване під прапором Панами, порт приписки Панама, власником якого є компанія BYO LTD (БЙО ЛТД) з місцезнаходженням: НОМЕР_1 НОМЕР_2 , НОМЕР_3 Charles Street, НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , West Indies (Хенвіл Білдінг, Принц Чарльз Стріт, Чарльзтаун, Невіс, Вест-Індія), яке знаходиться в акваторії морського порту Рені Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», шляхом його затримання, заборони виходу з акваторії та заборони відчуження. Ухвала суду мотивована тим, що у матеріалах справи є підтвердження наявності заборгованості власника судна щодо витрат, здійснених на його утримання, а також оплати послуг морського агента, який звернувся із даною заявою. Відтак, приймаючи до уваги можливі наміри щодо продажу судна власником, суд визнав обґрунтованою заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову. При цьому, враховуючи, що на момент постановлення ухвали про арешт судна позов по суті морської вимоги до особи, яка є відповідальною за морською вимогою, не поданий, суд в ухвалі про арешт морського судна визнав за необхідне встановити строк, протягом якого особа, що подала заяву про арешт морського судна, зобов`язана подати такий позов та надати відповідне підтвердження суду - до 05.04.2019.

Не погодившись з ухвалою суду, BYO LTD (БЙО ЛТД) звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило її скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вказаної заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Серед доводів скаржника наведені наступні:

- представник ПП ЛАРУС ШИППІНГ не надав до суду договір морського агентування, укладений із компанією BYO LTD (БЙО ЛТД), який свідчив би про наявність договірних відносин, а, отже, на думку скаржника, немає жодних підстав для морської вимоги;

- зобов`язаним у даних спірних правовідносинах є саме ALBUS DENIZCILIK LTD.STI, тобто право вимоги за можливим позовом до BYO LTD (БЙО ЛТД) у ПП ЛАРУС ШИППІНГ не виникло;

- представник ПП ЛАРУС ШИППІНГ не надав суду жодних доказів наявності будь-яких офіційних взаємовідносин між ПП ЛАРУС ШИППІНГ та ДП «АМПУ»/Ренійською філією ДП «АМПУ» відносно агентування суден у морських портах України;

- ПП ЛАРУС ШИППІНГ не надало суду будь-яких доказів, які б підтверджували понесені витрати компанії (виписки з рахунку/квитанції або інші первинні документи, які б свідчили про сплату даним підприємством зазначених у заяві про забезпечення позову грошових сум).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 поновлено BYO LTD (БЙО ЛТД) пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 06.03.2019 №916/570/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою BYO LTD (БЙО ЛТД) на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.03.2019 №916/570/19; встановлено ПП ЛАРУС ШИППІНГ строк до 08.05.2019 для подання відзиву на апеляційну скаргу; роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 08.05.2019 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи; попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми або не у строк, встановлений судом, у вигляді їх повернення заявникові без розгляду; призначено розгляд апеляційної скарги на 21.05.2018 о 12:00 год. 10.05.2019 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив ПП ЛАРУС ШИППІНГ на апеляційну скаргу, в якому підприємство заначило, що станом на день відкриття судом апеляційної інстанції провадження за вказаною вище апеляційною скаргою оскаржувана ухвала про забезпечення позову вже була скасована ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.04.2019, за таких обставин підприємство вважає, що підстави для подальшого розгляду вказаної скарги відпали. Крім того, ПП ЛАРУС ШИППІНГ просило розглянути вказану скаргу за відсутності представника цього підприємства.

Враховуючи, що перебування судді зі складу колегії суддів, який не є суддею-доповідачем, Бєляновського В.В. у відпустці з 07.05.2019 по 07.06.2019 відповідно до наказу голови суду від 22.04.2019 № 104-в (зі змінами відповідно до наказу в.о. голови суду від 02.05.2019 №124-в) перешкоджало розгляду справи у строки, встановлені ГПК України, розпорядженням керівника суду від 20.05.2019 № 269 призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2019 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Поліщук Л.В., судді: Аленін О.Ю., Богатир К.В.

Враховуючи вищевикладене, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 прийнято апеляційну скаргу BYO LTD (БЙО ЛТД) на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.03.2019 № 916/570/19 до провадження у новому складі колегії суддів: головуючий суддя Поліщук Л.В., судді: Аленін О.Ю., Богатир К.В.

У судове засідання 21.05.2019 представник скаржника не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 06.03.2019, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 9 ч. 1 статті 137 вказаного Кодексу позов забезпечується, зокрема, арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги.

Справи про арешт судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням морського порту України, в якому перебуває або до якого прямує судно, або порту реєстрації судна (ч. 2 ст. 30 ГПК України).

Частиною 2 статті 138 ГПК України встановлено, що заява про арешт морського судна подається за місцезнаходженням порту реєстрації судна або за місцезнаходженням морського порту, в якому судно знаходиться або до якого прямує, незалежно від того, чи має такий суд юрисдикцію щодо розгляду по суті справи щодо морської вимоги, яка є підставою для арешту.

З огляду на те, що судно, на яке заявник просить накласти арешт, знаходилось станом на 05.02.3019 в акваторії морського порта Рені у причала №21 РФ ДП АМПУ, що підтверджується відповідною довідкою капітана морського порту Ренійської філії ДП «АМПУ», подана заява підлягала розгляду Господарським судом Одеської області.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача (відповідачів), а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Необхідною умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача (відповідачів) на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до статті 1 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна від 10.05.1952 морська вимога означає вимогу, що виникає на підставі одного чи більше із зазначених нижче пунктів: збитку, завданого будь-яким судном у результаті зіткнення або в інший спосіб; загибелі людей або тілесного ушкодження, що заподіяні будь-яким судном або пов`язані з його експлуатацією; рятування судна або вантажу; договору, що стосується використання або здачі будь-якого судна в наймання за договором про фрахтування або інакше; договору, що стосується перевезення вантажів будь-яким судном за договором про фрахтування або інакше; втрати вантажу або шкоди, завданої вантажу, в тому числі багажу, який перевозиться будь-яким судном; загальної аварії; морської позики; буксирування; лоцманства; поставок товарів або матеріалів, що здійснюються для судна з метою його експлуатації або технічного обслуговування, незалежно від того, де ці поставки здійснюються; будування, ремонту або спорядження судна чи докових зборів; заробітної плати капітанів, офіцерів чи екіпажу; витрат капітана, у тому числі витрат вантажовідправників, фрахтувальників чи агентів, що здійснені за дорученням судна або його власника; спорів, що стосуються права власності на морське судно; спорів між співвласниками будь-якого судна стосовно права власності на це судно, його експлуатації або доходів від його експлуатації; іпотеки або морської застави будь-якого судна.

Положенням п. 2 ст. 1 вищевказаної Конвенції встановлено, що «арешт» означає затримання судна за ухвалою суду для забезпечення морської вимоги, але не включає конфіскацію судна на виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 41 Кодексу торговельного мореплавства України (далі КТМ) судно може бути арештоване чи звільнене з-під арешту тільки за рішенням суду, господарського суду або голови Морської арбітражної комісії.

Арешт судна означає будь-яке затримання судна або обмеження в його пересуванні, що здійснюються для забезпечення морських вимог, зазначених у статті 42 цього Кодексу, під час перебування судна в морському порту України.

Статтею 42 вказаного кодексу визначено, що судно може бути арештоване тільки на морські вимоги. Морська вимога - це вимога, що виникає з права власності та інших майнових прав на судно, будівництво судна, управління, експлуатацію або комерційне використання судна, заставу судна чи здійснення заходів, пов`язаних з рятуванням судна, а саме вимога, зокрема, у зв`язку:

з постачанням продуктів харчування, матеріалів, палива, запасів, обладнання, включаючи контейнери, для експлуатації судна або утримання його (п.13 ч.1 ст. 42 КТМ України);

зборами в порту, каналі та інших судноплавних водах, а також у доці (п.15 ч.1 ст. 42 КТМ України);

дисбурсменськими витратами, які здійснюються щодо судна капітаном, власником, фрахтувальником або агентом (п.17 ч.1 ст. 42 КТМ України);

будь-якою комісійною, брокерською або агентською винагородою, що сплачується стосовно судна його власником або фрахтувальником за бербоут-чартером (п.19 ч.1 ст. 42 КТМ України).

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, заявник звернувся до суду для забезпечення позову за вимогою, яка є морською у розумінні ст. 42 КТМ України та Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна від 10.05.1952, розмір якої складає 177003,82 доларів США, що на дату заяви за курсом НБУ еквівалентно 4754322,60 грн. При цьому на підтвердження наявності вказаної заборгованості заявником надано копію рекламаційного листа від 26.12.2018 за вих.№2018-12-26-1, направленого власнику судна, про порушення виплати заборгованості за дисбурсментськими рахунками перед ПП «ЛАРУС ШИППІНГ» у загальному розмірі 177003,82 доларів США.

На підтвердження того, що BYO LTD (БЙО ЛТД) було номіновано заявника як агента судна МАМБА БІ, надано копію листа BYO LTD (БЙО ЛТД) з перекладом.

За положенням ст. 116 КТМ України у морському порту або поза його територією як постійні представники судновласника діють агентські організації (морський агент), які за договором морського агентування за винагороду зобов`язуються надавати послуги в галузі торговельного мореплавства.

Згідно з п.п. а, б ч.1 ст. 118 названого Кодексу судновласник або інший довіритель зобов`язані надавати морському агенту кошти, достатні для здійснення його функцій; відшкодовувати морському агенту будь-які витрати, зроблені ним від їх імені або за їх згодою.

До вказаної вище заяви ПП ЛАРУС ШИППІНГ додало копію рахунку-фактури №20/12 від 20.12.2018 на суму 10861,10 доларів США, виставленого судовим агентом цього підприємства, також є копії рахунків, виставлених Ренійською філією ДП «АМПУ» заявнику ПП «ЛАРУС ШИППІНГ» як агенту щодо судна МАМБА БІ на загальну суму 133733,91 доларів США та 870202,97 грн. пені.

Належність судна МАМБА БІ власнику BYO LTD (БЙО ЛТД) підтверджується копією журналу безперервної реєстрації історії судна (номер документа 11, судно з номером НОМЕР_7 ).

Матеріалами, доданими до вказаної заяви, підтверджується також наявність листування електронною поштою, в якому BYO LTD (БЙО ЛТД) повідомляє ПП «ЛАРУС ШИППІНГ» про намір власника продати судно МАМБА БІ, а також про вже наявні два арешти судна.

Відповідно до ст.2 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна від 10.05.1952 судно, яке ходить під прапором однієї з Договірних Держав, може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав лише стосовно морської вимоги й жодної іншої, але ніщо в цій Конвенції не може розглядатися як розширення чи обмеження прав і повноважень, якими наділені уряди чи їхні установи, органи державної влади чи портові або докові власті згідно з їхніми чинними внутрішніми законами або правилами щодо арешту, затримання або іншого способу перешкоджання відходу суден, які перебувають у межах їхньої юрисдикції.

Таким чином, враховуючи, що у матеріалах справи є підтвердження наявності заборгованості власника судна щодо витрат, здійснених на його утримання, а також оплати послуг морського агента, який звернувся із даною заявою, приймаючи до уваги можливі наміри щодо продажу судна власником, господарський суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується судова колегія, про обґрунтованість заяви ПП ЛАРУС ШИППІНГ про вжиття заходів забезпечення позову.

При цьому з огляду на те, що на момент постановлення ухвали про арешт судна позов по суті морської вимоги до особи, яка є відповідальною за морською вимогою, не поданий, суд в оскаржуваній ухвалі про арешт судна встановив строк, протягом якого особа, що подала заяву про арешт морського судна, зобов`язана подати такий позов та надати відповідне підтвердження суду, а саме 05.04.2019 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 22.03.2019).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що, хоча оскаржувана ухвала про забезпечення позову була скасована ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.04.2019, однак BYO LTD (БЙО ЛТД) не відмовлялось від апеляційної скарги. За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для закриття апеляційного провадження в даному випадку.

Доводи, викладені BYO LTD (БЙО ЛТД) в апеляційній скарзі, не спростовують наведеного вище висновку Господарського суду Одеської області.

Витрати зі сплати судового збору за апеляційний перегляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 255, 271, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу BYO LTD (БЙО ЛТД) залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.03.2019 № 916/570/19 про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст. ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 23.05.2019.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя К.В. Богатир