ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

23.05.2019м. ХарківСправа № 922/1470/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

розглянувши заяву про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за Договором на транспортно-експедиторське обслуговування №0040/Т-2017 від 07.02.2017 у розмірі 8140,38 грн.

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю "Сігейт" (65000, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, буд. 115)
боржник Приватного акціонерного товариства "Завод Фрунзе" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 57-А)

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігейт" надійшла заява про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Завод Фрунзе" заборгованості за Договором на транспортно-експедиторське обслуговування №0040/Т-2017 від 07.02.2017 у розмірі 8140,38 грн.

Дослідивши подану Товариством з обмеженою відповідальністю "Сігейт" заяву та додані до неї документи, господарський суд зазначає про наступне.

Відповідно до статей 147, 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до приписів статті 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Частиною першою ст. 151 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з ст. 1 Закону судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч.1. п.1 ст. 3 Закону судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 151 ГПК України за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Частиною першою статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір перераховується в безготівковій або готівковій формі.

Відповідно до п. 3.1. Інструкції "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22 платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Згідно п. 2.21. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Докази сплати судового збору подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що належним доказом сплати судового збору є оригінал квитанції або платіжного доручення установи банку, який прийняв платіж, підписане уповноваженою посадовою особою і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Натомість у даному разі, з матеріалів заяви вбачається, що заявником в якості доказів сплати судового збору подано копію платіжного доручення №3307 від 17 травня 2019 р. у сумі 192,10 грн., яка не містить у відповідності до вищевказаних вимог печатки установи банку, прізвища, ім`я, по батькові уповноваженої посадової особи, яка його підписала та відмітки про дату його виконання, що суперечить вказаним приписам чинного законодавства та не може прийматися судом в якості належного доказу, який підтверджує сплату судового збору.

Одночасно, зі змісту Акту відділу документального забезпечення та контролю. Канцелярії від 20.05.2019, який складено на підставі Інструкції з діловодства в господарських судах України, провідним інспектором Кисельовою Л.М. у присутності провідного спеціаліста Сапєгіної О.П., провідного інспектора Гончар І.В. вбачається те, що під час перевірки документів при розкриванні поштового відправлення, яке надійшло від ТОВ "Сігейт", м. Одеса (вхідний номер 1470/19) не виявилося: оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору.

Таким чином, враховуючи вищевикладене суд констатує, що заявником всупереч вимогам п. 1 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України не додано до заяви належні та допустимі докази сплати судового збору за звернення із заявою до господарського суду Харківської області.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, через подання заяви з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу, зокрема, до заяви про видачу судового наказу не долучено документ, що підтверджує сплату судового збору, у передбаченому законом порядку.

Разом з тим, Суд доводить до відмова Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігейт", що відповідно до положень ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 148, п. 1 ч. 3 ст. 150, п. 1 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Сігейт" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Завод Фрунзе" заборгованості за Договором на транспортно-експедиторське обслуговування №0040/Т-2017 від 07.02.2017 у розмірі 8140,38 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 255 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Ухвалу підписано 23.05.2019

Суддя Г. І. Сальнікова