ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" травня 2019 р. Cправа № 902/22/19

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" (вул. Машинобудівників, буд. 4-В, смт. Чабани, Києво - Святошинський р-н, Київська обл., 08162)

до:Селянського (Фермерського) господарства "Конкурент" (с.Спичинці, Погребищенський р-н, Вінницька обл., 22250)

про стягнення 6844926,51 грн.

Суддя Яремчук Ю.О.

При секретарі судового засідання Резніченко Ю.В.

За участю представників сторін:

позивача:Стельмах Ю.М.

відповідача: Маліцький М.В.

В С Т А Н О В И В :

10.01.2019 р. до Господарського суду Вінницької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" до Селянського (Фермерського) господарства "Конкурент" про стягнення 6 844 926,51 грн.

Ухвалою суду від 15.01.2019 р. відкрито провадження у справі № 902/22/19. Визначено, що розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 04.02.2019 р.

Ухвалою суду від 04.02.2019 р. підготовче засідання у справі відкладено на 04.03.2019 р. В судовому засіданні 04.03.2019 р. оголошено перерву в розгляді справи на 27.03.2019 р. В судовому засіданні 27.03.2019 р. оголошено перерву в розгляді справи на 01.04.2019 р.

01.04.2019 року до суду від представника відповідача Маліцького М.В. надійшла заява (вх. № канц. 02.1-49/11/2019 від 01.04.2019 року) про відвід судді Яремчука Ю.О. від розгляду цієї справи, в якій зазначив, що у зв`язку з відмовою у задоволенні клопотань СФГ "Конкурент", що свідчить про порушення суддею норм закону, неналежної поведінки судді, зловживання повноваженнями, заінтересованістю у вирішенні судового спору, упередженістю, незаконним позбавленням процесуальних прав відповідача, причинення матеріальних збитків відповідачу, доведення його до банкрутства, а тому представник відповідача просив суд відвести суддю Яремчука Ю.О. від розгляду справи №902/22/19

Ухвалою суду від 01.04.2019 року суддею Яремчуком Ю.О. зупинено провадження у справі № 902/22/19 до вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 ГПК України.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2019 року, зазначену вище заяву передано для розгляду судді Тісецькому С.С. З метою розгляду поданої заяви, суддею Тісецьким С.С. здійснено запит №902/22/19/500/19 року від 04.04.2019 року до судді Яремчука Ю.О. стосовно надання для огляду матеріалів справи № 902/22/19.

Ухвалою суду від 04.04.2019 р. прийнято до провадження справу № 902/22/19 в частині розгляду заяви представника відповідача Маліцького М.В. (вх. № канц. 02.1-49/11/2019 від 01.04.2019 року) про відвід судді Яремчука Ю.О. від розгляду даної справи та відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача Маліцького М.В. (вх. № канц. 02.1-49/11/2019 від 01.04.2019 року) про відвід судді Яремчука Ю.О. від розгляду справи № 902/22/19.

08.04.2019р. ухвалою суду суддею Яремчуком Ю.О. поновлено провадження у справі №902/22/19 та повідомлено учасників справи про підготовче засідання у справі на 15.04.2019 р.

В судове засідання з`явились представник позивача та представник відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав подане до суду клопотання б/н від 15.04.2019р. про врегулювання спору за участі судді. Представник позивача проти заявленого клопотання заперечив. Суд заслухавши представників сторін відхилив клопотання представника відповідача у зв`язку із відсутністю згоди представника позивача щодо врегулювання спору за участі судді, оскільки, відповідно до статті 186 ГПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті про що постановлено протокольну ухвалу.

Представником відповідача в судовому засіданні подав клопотання (повторно) б/н від 15.04.2019р. про колегіальний розгляд справи. Дане клопотання мотивоване тим, що дана справа є складною, також існує різна практика в даних категоріях справ, а тому просив суд призначити колегіальний розгляд справи.

Представник позивача заперечив щодо задоволення клопотання про колегіальний розгляд справи. Обґрунтовуючи заперечення представник позивача наголосив на тому, що представник відповідача подаючи клопотання зловживає своїми правами та затягує розгляд справи.

Суд відхилив повторно клопотання представника відповідача про колегіальний розгляд справи у зв`язку з його необґрунтованістю та недоведеністю про що постановлено протокольну ухвалу.

Представником відповідача в судовому засіданні б/н від 15.04.2019р. подано (повторно) заяву про відвід судді Яремчука Ю.О. від розгляду справи №902/22/19.

Представник позивача заперечив проти задоволення заяви про відвід судді Яремчука Ю.О. від розгляду справи.

Тому, суд для вирішення заяви про відвід судді від розгляду справи №902/22/19 видалився в нарадчу кімнату для детального ознайомлення із змістом заяви про відвід та прийняття відповідного рішення по ній.

Ухвалою суду від 15.04.2019 р. заяву б/н від 15.04.2019 р. Селянського (Фермерського) господарства "Конкурент" про відвід судді (повторно) залишено без розгляду.

Зокрема за наслідками судового засідання 15.04.2019 р. судом було закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 03.05.2019 р., про що винесено ухвалу яку занесено до протоколу судового засідання.

В судовому засіданні 03.05.2019 р., було оголошено перерву в розгляді справи до 10.05.2019 р. у зв`язку із поданням заяви представником відповідача про укладення мирової угоди.

В судовому засіданні представник позивача повідомив суд, що спір не врегульовано шляхом укладення мирової угоди.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що ним до канцелярії суду подано заяву про затвердження мирової угоди.

Представником позивача в судовому засіданні спростовано факт отримання мирової угоди.

Суд не бере до уваги клопотання представника відповідача про затвердження мирової угоди, оскільки останнє заперечується позивачем, що в свою чергу унеможливлює його розгляд.

Зокрема, представником позивача в судовому засіданні підтримано позовну вимоги в повному обсязі та клопотання від 01.04.2019р. про застосування ч. 10 ст. 238 ГПК України, якою регламентовано, що суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, оцінивши наявні докази на засадах всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, судом встановлено наступне.

04.04.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" та Селянським (Фермерським) господарством "Конкурент" було укладено договір № 2018Іл/51.

Відповідно до п.1.1. договору сторони погодили, що в терміни, визначені договором, Постачальник зобов`язується передати у власність покупця продукцію виробничо - технічного призначення (надалі Товар), а покупець зобов`язується прийняти Товар і сплатити за нього грошову суму (вартість, ціну), визначену договором.

Між сторонами було погоджено, що за даним договором постачається виключно оригінальна продукція, виробництва провідних компаній світу, асортимент, кількість, ціна якої визначаються Додатками та/або накладними, що є невід`ємною частиною цього договору. (п. 2.1 договору)

Ціна продукції, що поставляється за цим договором, вказується у додатках в національній валюті та визначається, в залежності від виду товару (Засоби Захисту Рослин (ЗЗР), Насіння, Міндобрива та Мікродобрива). Для товару (ЗЗР, Насіння та Мікродобрив) сторони встановлюють ціну та його вартість у гривнях, а також визначають їх еквівалент у доларах США або Євро. (п. 2.2 договору)

Загальна сума договору визначається сукупністю додатків та/або накладних, що зазначені в п.2.1., та які є невід`ємною частиною цього договору. У випадку розбіжностей даних у додатках щодо кількості і ціни товару в порівнянні з даними у відповідній видатковій накладній перевагу має видаткова накладна. Видаткова накладна є невід`ємною частиною договору та підписується з боку покупця особою, уповноваженою довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей (товару). Вартість тари, упаковки в якій постачається товар, входить до ціни товару. (п. п. 2.1., 2.2., 2.3.,2.4. договору).

Пунктом 3.1. договору встановлено порядок розрахунків за поставлений товар визначається в додатках до даного договору.

Всі платежі за цим договором здійснюється Покупцем з врахуванням п. 3.2. договору. На підтвердження виконання покупцем зобов`язань з оплати товару з врахуванням п. 3.2. даного договору, сторони, продовж трьох днів від дня остаточного розрахунку за відповідним додатком або договором в цілому, підписують «Акт звіряння взаємних розрахунків. Ініціатива підписання «Акту звіряння взаємних розрахунків» покладається на Покупця. (п.3.3 договору)

Відповідно п. 3.5. договору товар, що був переданий Покупцю в межах цього договору тільки згідно накладних (без укладення інших письмових - додатків), має бути ним оплачений не пізніше 10 днів з моменту його отримання за відповідною накладною.

Умовами договору між сторонами було погоджено, що поставка продукції здійснюється на умовах визначених у додатках до цього договору. Перехід права власності здійснюється в момент передачі товару з одночасним прийняттям по кількості і якості. Приймання товару по кількості та якості проводиться покупцем в момент його отримання від Постачальника. Покупець зобов`язаний перевірити кількість товару, його вагу, комплектність, цілісність тари, пломб на ній (при їх наявності) а також відсутність ознак пошкодження або псування товару і у випадку їх виявлення негайно, до закінчення приймання, письмово про це заявити Постачальнику. При відсутності такої заяви товар вважається прийнятим Покупцем по кількості та якості. ( п. п. 6.1, 6.2. договору).

Пунктом 6.3. договору передбачено, що товар вважається переданим Постачальником і прийнятим покупцем: по кількості (одиниць) - відповідно до кількості (одиниць виміру), вказаної в накладній (товарній, товарно-транспортній) по якості, відповідно до якості, вказаній в сертифікаті якості підприємства виробника.

Згідно із п. п. 7.1., 7.1.1. договору за порушення умов даного договору винна сторона відшкодовує спричинені цим збитки в порядку. Передбаченому чинним законодавством та з урахуванням даного договору. Крім відповідальності, встановленої п. 7.1. даного договору Покупець за несвоєчасну оплату продукції сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожен день прострочення.

Відповідно до п.7.7. договору в разі невиконання Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого Товару та невиконання зобов`язань передбачених розділом 3 цього договору Покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь Постачальника крім суми заборгованості 48 % (сорок вісім) відсотків річних, якщо інший розмір річних відсотків не встановлено відповідним додатком до договору. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати.

В разі прострочення Покупцем конкретного платежу, визначеного окремим додатком більше ніж на 10 днів, Покупець сплачує додатково штраф у розмірі 20 % від суми несвоєчасно сплаченого товару.( п. 7.8 договору).

Договір набуває чинності з дня його підписання представниками обох сторін і діє до повних розрахунків (п.11.2. договору).

З матеріалів справи слідує, що до основного договору укладено ряд додатків, які обумовлено поставку товару в асортименті, кількості, ціні та вартості, а саме:

Додатком № 1 від 04.04.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар - насіння Кукурудза Александра (ФАО 350), кукурудза Еккзотіка (ФАО310), насіння кукурудза Екксклам (ФАО 270) на суму 3 062 090,16 грн в тому рахунку ПДВ.

Додатком № 2 від 04.04.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар - насіння Соняшник Р64LE99 на суму 567 492,00 грн в тому рахунку ПДВ.

Додатком № 3 від 06.04.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар (перелік зазначений в додатку) на суму 2 236 734,43 грн в тому рахунку ПДВ;

Додатком № 4 від 18.04.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар - насіння Соняшник Р64LE99 на суму 41 815,20 грн в тому рахунку ПДВ.

Додатком № 5 від 20.04.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар - насіння Соняшник НК Конді 264 650,40 на суму грн в тому рахунку ПДВ;

Додатком № 6 від 03.05.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар - насіння Кукурудза Александра (ФАО 350) на суму 48 876,00 грн в тому рахунку ПДВ.

Додатком № 7 від 03.05.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар - насіння Соняшник Р64LE99 на суму 137 392,80 грн в тому рахунку ПДВ.

Додатком № 8 від 22.05.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар - насіння Соняшник Вольтедж на суму 184 047,84 грн в тому рахунку ПДВ.

Додатком № 9 від 22.05.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар (перелік зазначено в додатку) - на суму 228 535,93 грн в тому рахунку ПДВ.

Додатком № 10 від 25.05.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар - насіння Кукурудза Еккзотіка (ФАО 370) на суму 52 752,72 грн в тому рахунку ПДВ.

Додатком № 11 від 25.05.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар - UN 3077 Експрес 75 %, в.г. (10*0,5 кг) кл. 9 ГУ ІІІ - на суму 68 797,52 грн в тому рахунку ПДВ.

Додатком № 12 від 29.05.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар на суму 461862,07 грн в тому рахунку ПДВ.

Додатком № 13 від 12.06.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар на суму 93 958,20 грн в тому рахунку ПДВ.

Додатком № 14 від 20.06.2018 р. між сторонами було погоджено, що Постачальник постачає, а Покупець приймає товар UN 3082 Агіл 10%, к.е. (5л) кл. 9 ГУ ІІІ - на суму 30 538, 87 грн в тому рахунку ПДВ.

Відповідно до п.1.1. договору поставки №2018Іл/51 від 04.04.2018 р. та додатками до нього (1-14) позивачем було поставлено відповідачу Товар на загальна вартість 7 479 544, 13 грн., що підтверджується видатковими накладними та довіреностями на отримання товару, а саме:

№ 1948 від 13.04.2018 р. на загальну суму 567 492,00 грн. в тому рахунку ПДВ;

№ 1949 від 13.04.2018 р. на загальну суму 2 760 402,96 грн. в тому рахунку ПДВ;

№ 2738 від 18.04.2018 р. на загальну суму 41 815,20 грн. в тому рахунку ПДВ;

Довіреність на отримання товару № 25 від 03.05.2018 р.

№ 4119 від 03.05.2018 р. на загальну суму 137 392,80 грн. в тому рахунку ПДВ;

№ 4128 від 03.05.2018 р. на загальну суму 48 876,00 грн. в тому рахунку ПДВ;

№ 4113 від 03.05.2018 р. на загальну суму 264 650,40 грн. в тому рахунку ПДВ;

№ 4108 від 03.05.2018 р. на загальну суму 301 687,20 грн. в тому рахунку ПДВ;

Довіреність на отримання товару № 31 від 29.05.2018 р.

№ 4707 від 10.05.2018 р. на загальну суму 685 138,64 грн. в тому рахунку ПДВ;

№ 4286 від 10.05.2018 р. на загальну суму 630 868,64 грн. в тому рахунку ПДВ;

№ 4708 від 10.05.2018 р. на загальну суму 429641,42 грн. в тому рахунку ПДВ;

№ 4709 від 10.05.2018 р. на загальну суму 272 825,40 грн. в тому рахунку ПДВ;

Довіреність на отримання товару № 28 від 08.05.2018 р.

№ 4985 від 22.05.2018 р. на загальну суму 218 260,32 грн. в тому рахунку ПДВ;

№ 4978 від 22.05.2018 р. на загальну суму 228 535,93 грн. в тому рахунку ПДВ;

№ 4949 від 22.05.2018 р. на загальну суму 184 047,84 грн. в тому рахунку ПДВ;

№ 5231 від 29.05.2018 р. на загальну суму 358 910,24 грн. в тому рахунку ПДВ;

№ 5103 від 25.05.2018 р. на загальну суму 52 752,72 грн. в тому рахунку ПДВ;

№ 5105 від 25.05.2018 р. на загальну суму 68 797,52 грн. в тому рахунку ПДВ;

Довіреність на отримання товару № 30 від 22.05.2018 р.

№ 5808 від 12.06.2018 р. на загальну суму 93 958,20 грн. в тому рахунку ПДВ;

№ 5792 від 08.06.018 р. на загальну суму 102 951,83 грн. в тому рахунку ПДВ;

№ 6036 від 20.06.2018 р. на загальну суму 30 538,87 грн. в тому рахунку ПДВ;

Довіреність на отримання товару № 34 від 20.06.2018 р.

Довіреність на отримання товару № 33 від 08.06.2018 р.

Позивач в позові та в поясненнях наданих в судових засіданнях зазначає, що умовами договору та додатків (1-14) до нього встановлені такі строки оплати: 60% вартості Товару до 01.08.2018 р.; 40% вартості Товару в строк до 10.10.2018 р.

Проте, відповідачем не було в строк сплачено 60% вартості Товару до 01.08.2018 року, та 40% вартості Товару в строк до 10.10.2018

З матеріалів справи слідує, що Відповідачем було надано позивачу гарантійного листа №117 від 03.09.2018 р., яким останній гарантував почати проведення розрахунків за отриманий Товар не пізніше 15-20 вересня 2018 р. по мірі дозрівання соняшнику.

Проте, відповідачем було частково виконано зобов`язання з оплати Товару 18.12.2018 р. на суму 2 942 628,60 грн., та 26.12.2018 р. на суму 1 089 687,10 грн. що було виконано шляхом зарахування зустрічних вимог за договорами № 1017 від 08.10.2018 р. та № 1018 від 10.10 2018 р.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою погасити заборгованість, зокрема листом № 1 від 13.12.2018 р.

Натомість, в порушення умов договору та не зважаючи на неодноразові звернення ТОВ «Агрозахист Донбас», С(Ф ) Г Конкурент не сплатило борг, що і стало підставою звернення з позовом до суду.

Представник відповідача позов визнає частково лише в сумі основного боргу в розмірі 3 447 228,43 грн. та заперечує проти нарахованих штрафних санкцій, про що зазначено у відзиві на позовну заяву (вх. № 02.1-34/917/19 від 04.02.2019 р.).

У відповіді на відзив (вх. № 02-1-34/2734/19 від 27.03.2019 р.) представником позивача зазначено про відсутність законодавчого обґрунтування викладених у відзиві відповідача, а тому слід відмовити в задоволені вимог відповідача викладених у відзиві.

Враховуючи встановлені обставини справи суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У ст. 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання.

Статтею 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

При цьому частиною 2 ст. 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи те, що сума боргу відповідача, яка складає 3 447 228,43 грн, підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, та визнається відповідачем і відповідач на момент прийняття рішення не надав належні документи, які свідчать про відсутність вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

Судом також розглянуто вимогу позивача про стягнення з відповідача 904 922,38 грн 48% річних; 318 912,80 грн - інфляційних втрат; 677 954,07 грн - пені та 1 495 908,83 грн штрафу.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно до ч.ч. 4, 6 ст.231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення штраф у розмірі 904 922,38 грн 48% річних та 318 912,80 грн - інфляційних втрат. Визначений позивачем період нарахування даних сум відповідають умовам договору та вищевказаним нормам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Водночас, щодо заявлених 677 954,07 грн - пені та 1 495 908,83 грн штрафу суд дійшов висновку про зменшення розміру заявлених сум виходячи з наступного.

Частина 3 ст.551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України приймається до уваги, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними конкретизуються судом у кожному конкретному випадку.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (абз.1 п.3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011).

При цьому, слід зазначити, що висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст.3 ЦК України).

Також слід зазначити, що за своєю правовою природою штрафні санкції, виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягується в разі порушення такого зобов`язання.

Водночас, суд зазначає, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 р.

Як роз`яснено у п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (пункт 3 статті 83 ГПК в ред. до 15.12.2017 р.), господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов`язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України).

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв`язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв`язку з порушенням зобов`язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

Таким чином, суд вважає, що наведене вище у своїй сукупності є винятковою обставиною, яка є підставою для застосування положення ст.551 ЦК України.

В даному випадку, суд враховує ступінь виконання основного зобов`язання. Так, як слідує з матеріалів справи, відповідачем вживалися заходи направлені на виконання основного зобов`язання, що слідує із періодичності та розміру проведених останнім платежів. Зокрема враховано фінансовий стан боржника (що підтверджується фінансовими звітами відповідача 31.12.2014р, 31.12.2015р, 31.12.2016р, 31.12.2018р), не співмірність заявлених вимог, в порівнянні з коштами, сплаченими за поставку товару за договором які можуть призвести до негативних наслідків в господарській діяльності відповідача, а також відсутність збитків внаслідок простроченням поставки товару відповідачем.

Відтак, позовні вимоги в частині стягнення пені та штрафу за порушення умов договору в частині розрахунків за поставлений товар підлягають зменшенню на 40%, та як наслідок частковому задоволенню в сумі 406 772,44 грн пені та 897 545,30 грн штрафу.

Щодо заявленого клопотання представником позивача про застосування ч. 10 ст. 238 ГПК України до відповідача суд зазначає, що зазначення в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення є правом суду, а не обов`язком, а тому, з врахуванням викладеного дане клопотання підлягає відхиленню, оскільки суд не вбачає підстав для його задоволення.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлені до стягнення суми.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, підлягають стягненню з відповідача.

10.05.2019 р. в судовому засіданні було оголошену вступна та резолютивну частину рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129 , 232 , 233 , 236 , 237 , 238 , 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Селянсько (Фермерського) господарства "Конкурент" (с. Спичинці, Погребищенський р-н., Вінницька обл., 22250, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" (вул. Машинобудівників, буд. 4-В, смт. Чабани, Києво - Святошинський р-н., Київська обл., 08162, ) суму неоплаченого товару 3 447 228,43 грн, суму відсотків річних 904 922,38 грн, суму пені 406772,44 грн, штрафу в розмірі 897 545,30 грн, суму інфляційних втрат в розмірі 318 912,80 грн, витрати на сплату судового збору в розмірі 102 673,90 грн.

3. В решті позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 17 травня 2019 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Машинобудівників, буд. 4-В, смт. Чабани, Києво-Святошинський район, Київська область, 08162)

3 - відповідачу (с. Спичинці, Погребищенський район, Вінницька обл., 22250)