РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.05.2019Справа № 910/3387/19

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Фізичної особи-підприємця Кравець Тетяни Миколаївни

до Фізичної особи-підприємця Недзимовського Вячеслава Вячеславовича

про стягнення 25 919,81 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Кравець Тетяна Миколаївна (надалі - ФОП Кравець Т.М.) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Недзимовського Вячеслава Вячеславовича (надалі - ФОП Недзимовський В.В.) про стягнення 25 919,81 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором суборенди нежитлових приміщень №КС0401 від 11.05.2017, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості з орендної плати у розмірі 15 600,00 грн. та заборгованості з оплати комунальних послуг у розмірі 480,00 грн., а також заявляє про стягнення з відповідача пені у розмірі 2 300,25 грн., 30% річних у розмірі 4 680,00 грн., інфляційних у розмірі 589,56 грн. та штрафу за неповернення акту звірки у розмірі 2 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2019 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначити строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

Зазначена ухвала направлена на адресу місцезнаходження ФОП Недзимовського В.В. поштовим відправлення за №290, проте відправлення повернулось до суду із зазначенням причини повернення «адресат відсутній».

В силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою відповідача, вважається днем вручення йому відповідної ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою суду від 22.03.2019 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Натомість, відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

17.05.2019 через канцелярію суду від ФОП Кравець Т.М. надійшла заява про залучення до матеріалів справи додаткових доказів, які не прийняті судом до розгляду в силу ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Положеннями ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

11.05.2017 між ФОП Кравець Т.М. (орендар) та ФОП Недзимовським В.В. (суборендар) був укладений договір суборенди нежитлових приміщень №КС0401 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого за даним договором орендар зобов`язується передати суборендареві, а суборендар зобов`язується прийняти у тимчасове платне користування нежитлове приміщення, а саме: офісне приміщення, площею 20 кв.м., що розташоване за адресою: 04210, м. Київ, пр. Героїв Сталінграду, 20А. Розмір орендної плати за один місяць становить 7 000 (сім тисяч) грн.

Згідно з п. 6.3 Договору орендною платою (орендним платежем) сторони визнають щомісячний грошовий платіж, який перераховується суборендарем орендарю в якості грошової винагороди (оплати послуг) орендаря за дачу ним в оренду суборендареві належного орендодавцеві на праві власності приміщення визначеного цим договором.

Відповідно до п. 6.3.1 Договору орендна плата за неповний (перший та/або останній) місяць оренди нараховується і сплачується пропорційно до кількості днів, протягом яких суборендар користувався приміщенням.

Пунктом 6.3.2 Договору сторони домовились про сплату суборендарем орендареві авансу у розмірі орендної плати за повний другий та повний останній місяць оренди в момент укладення цього договору. У разі дострокового припинення договору за ініціативою суборендаря, аванс за повний другий та останній місяць оренди орендарем не повертається.

Крім орендної плати, зазначеної у п. 6.3 цього договору, суборендар компенсує орендарю витрати, пов`язані із утриманням прибудинкової території, забезпеченням суборендованого приміщення електричною енергією та теплопостачанням, водопостачанням та водовідведенням, охороною й інших витрат, що несе орендар у зв`язку з діяльністю суборендаря. Суборендар оплачує (компенсує) комунальні послуги на підставі рахунків, виставлених орендарем, протягом 3 (трьох) банківських днів від дати одержання рахунку. Суборендар зобов`язаний самостійно отримати від орендаря оформлений рахунок. У разі відсутності у суборендаря рахунку на оплату (компенсацію) комунальних послуг, суборендар зобов`язаний оплатити (компенсувати) комунальні послуги не пізніше 15 (п`ятнадцятого) числа поточного місяця, у розмірі середньомісячної оплати (компенсації) за комунальні послуги, що оплачувалися суборендарем за попередній період дії цього договору (п. 6.4 Договору).

Відповідно до п. 5.1 Договору договір набирає законної сили з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2017.

Згідно з п. 6.11 Договору всі орендні платежі за цим договором суборенди здійснюються в гривнях у сумі, яка еквівалентна відповідній сумі в доларах США. Сума любого такого орендного платежу за цим договором розраховується з використанням офіційного курсу гривні до долара США, встановленого міжбанківською валютною біржею України на момент завершення нею валютних торгів в день фактичного здійснення платежу за цим договором суборенди, при цьому розмір орендної плати за один календарний місяць суборенди приміщення визначається як сума, в національній грошовій одинці України (гривні), та розраховується орендарем і сплачується суборендарем станом на кожне 1 (перше) число звітного місяця.

Додатковою угодою №2 від 31.12.2017 сторони домовились про продовження дії Договору до 31.12.2018.

На виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв і користувався об`єктом оренди у період з травня 2017 року по жовтень 2018 року.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання із сплати суборендних та комунальних платежів за Договором, у зв`язку з чим позивач вказує на існування заборгованості зі сплати суборендних платежів у розмірі 15 600,00 грн. та заборгованості зі сплати комунальних платежів у розмірі 480,00 грн.

Договір є договором суборенди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у їх сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст.ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 Господарського кодексу України орендар має право передати окремі об`єкти оренди в суборенду, якщо інше не передбачено законом або договором оренди.

За змістом ст.. 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Факт прийняття відповідачем в оренду приміщення та користування ним у період з травня 2017 року по жовтень 2018 року не заперечувалося учасниками справи.

В той же час, зобов`язання відповідача із сплати орендних та комунальних платежів виконано не в повному обсязі, суборендарем не здійснено оплату орендної плати за вересень та жовтень 2018 року у розмірі 15 600,00 грн., а також не оплачено комунальні платежі за жовтень 2018 року у розмірі 480 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 6.11 Договору заборгованість відповідача з орендної плати та комунальних послуг за Договором становить 16 080,00 грн., а строк виконання грошового зобов`язання настав.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача орендної плати у розмірі 15 600,00 грн. та комунальних послуг у розмірі 480,00 грн. на підставі Договору. Відповідачем вказана заборгованість не спростована. Доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги ФОП Кравець Т.М. про стягнення з ФОП Недзимовського В.В. заборгованості з орендної плати у розмірі 15 600,00 грн. та комунальних платежів у розмірі 480,00 грн. за Договором є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 2 300,25 грн., 30% річних у розмірі 4 680,00 грн. та інфляційних у розмірі 589,56 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.10.2018 по 14.03.2019.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що у випадку прострочення сплати суборендарем орендної плати та/або інших платежів, передбачених цим договором, орендар має право стягнути з суборендаря неустойку у розмір подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується неустойка, від несплаченої суми за кожен день прострочення такого платежу.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 8.3 Договору за умови прострочення суборендарем строків оплати будь-якого з платежів визначених цим договором, він зобов`язаний сплатити орендарю окрім встановленої цим договором неустойки й 30% річних від суми несплаченого ним платежу визначеного даним договором.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 2 300,25 грн., 30% річних у розмірі 4 680,00 грн. та інфляційні у розмірі 589,56 грн.

Стосовно штрафу у розмірі 2 000,00 грн. суд відзначає, що відповідно до п. 8.5 Договору у випадку не надання та/або несвоєчасного надання суборендарем орендареві акту звірки взаєморозрахунків чи будь-якого іншого акту або документа визначеного цим договором, суборендар зобов`язаний сплатити орендареві штраф у розмірі 2 000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що супровідним листом б/н від 03.01.2019 позивачем направлено відповідачу акт звірки взаємних розрахунків за Договором, проте докази повернення ФОП Кравець Т.М. такого акту в матеріалах справи відсутні, а відтак вимога про стягнення з ФОП Недзимовського В.В. штрафу за неповернення акту звірки у розмірі 2 000,00 грн. є правомірною та обґрунтовано.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з ФОП Недзимовського В.В. на користь ФОП Кравець Т.М. заборгованості з орендної плати у розмірі 15 600,00 грн., заборгованості з оплати комунальних послуг у розмірі 480,00 грн., пені у розмірі 2 300,25 грн., 30% річних у розмірі 4 680,00 грн., інфляційних у розмірі 589,56 грн. та штрафу у розмірі 2 000,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця Кравець Тетяни Миколаївни задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Недзимовського Вячеслава Вячеславовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Кравець Тетяни Миколаївни ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) заборгованість з орендної плати у розмірі 15 600 (п`ятнадцять тисяч шістсот) грн. 00 коп., заборгованість з оплати комунальних послуг у розмірі 480 (чотириста вісімдесят) грн. 00 коп., пеню у розмірі 2 300 (дві тисячі триста) грн. 25 коп., 30% річних у розмірі 4 680 (чотири тисячі шістсот вісімдесят) грн. 00 грн., інфляційні у розмірі 589 (п`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 56 коп., штраф у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий