ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/626/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача - не з`явився,

від відповідача - Мирончак А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Трансінвестсервіс" про стягнення 48860,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Українська залізниця" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Трансінвестсервіс" про стягнення штрафу в сумі 48860,00 грн., нарахованого відповідно до ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі, посилаючись на наступне.

05.09.2018 р. згідно з накладною № 42143875, яка у відповідності зі ст. 6 Статуту залізниць України є основним перевізним документом та обов`язковою двосторонньою формою угоди на перевезення вантажу, зі станції Чорноморська (Експ. Для ТІС) Одеської залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці було відправлено вагон № 62645700 з вантажем - вугілля кам`яне.

Відповідно до вказаної накладної № 42143875 відправником вантажу є ТОВ з іноземними інвестиціями "Трансінвестсервіс", а одержувачем вантажу - ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод".

Як вказує позивач, 10.09.2018р. на проміжній станції Покровськ на підставі акту загальної форми № 29461 від 09.09.2018 року було здійснено комісійне переважування вагону № 62645700. Результат переваження зафіксовано в Книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах від 09.09.2018 року, а також складено акт загальної форми № 1478 в/ст від 10.09.2018 р. і комерційний акт № 482004/435 від 10.09.2018 року. Згідно комерційного акту № 482004/435 від 10.09.2018 року під час комісійного зважування на 150 т статичних вагах станції (повірка 24.07.18р.) вагону № 62645700, відправленого за накладною № 42143875, було встановлено розбіжності фактичної маси вантажу з зазначеною в накладній масою більше документа на 2900 кг та понад вантажопідйомність на 2800 кг, після дозування надлишок вантажу з вагону № 62645700 в кількості 3050 кг перевантажено в вагон № 67662502.

Також позивач зазначає, що вагон № 62645700 за досильною накладною №51684520, в графі 49 якої зроблено відмітку про складання комерційного акту №482004/396, був відправлений на адресу вантажоодержувача та вантаж одержаний представником вантажоодержувача 12.09.2018 р. о 16:00 год., що підтверджується відповідними відмітками у графі 52 та 53 зазначеної накладної. Вагон № 67662502 з перевантаженим в нього надлишком вугілля в кількості 3050 кг був також відправлений за досильною накладною №51722049 на адресу вантажоодержувача та вантаж одержаний представником вантажоодержувача 12.09.2018 р. о 16:00 год., що підтверджується відповідними відмітками у графі 52 та 53 зазначеної накладної. При видачі вагону № 62645700 з вантажем вантажоодержувачу на станції призначення Авдіївка в розділі „Є" комерційного акту № 482004/435/216 від 10.09.2018 р. зроблена відмітка про те, що під час видачі вантажу різниці проти даного акту не виявлено, що, на думку позивача, підтверджує правильність визначення ваги в вагоні № 62645700 по станції Покровськ.

Наразі позивач зауважив, що відповідно до п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за № 861/5082, вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, на піввагони, тощо), а у даному випадку спірний вагон є напіввагоном, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагону, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Згідно з пунктами 1, 7, 8 статті 37 Статуту залізниць України та у відповідності з пунктом 5 Правил приймання вантажів до перевезення, загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом.

Між тим, посилаючись на ч. 1 ст. 307 ГК України, ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт", ст.ст. 2, 5, 6, 23, 24, 129 Статуту залізниць України, п. 1.2., п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.12.200 р. № 644, п.п. 6.1, 6.2 Роз`яснень Президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" від 29.05.2002 р. № 04-5/601 (із змінами та доповненнями), а також статей 118, 122 Статуту залізниць України, позивачем нараховано відповідачу за неправильно зазначено у накладних масу вантажу штраф у розмірі п`ятикратної плати за всю відстань перевезення, що дорівнює 48860,00 грн. (9772 грн. х 5), з урахуванням провізної плати по накладній № 42143875 за вагон № 62645700 в сумі 9772,00 грн.

При цьому, посилаючись на правову позицію Верховного суду по справі № 916/2450/17 на підтвердження правомочності осіб, що підписали комерційний акт, позивач зазначає, що згідно довідки за підписом помічника начальника з кадрових питань структурного підрозділу "Станція Покровськ" від 03.07.2018 р. № 185 у штатному розкладі структурного підрозділу "Станція Покровськ" в господарстві вантажної та комерційної роботи станції Покровськ позакласом відсутні такі штатні одиниці: начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи). Про вказане також міститься відмітка в розділі „Д" комерційного акту №482004/435 від 10.09.2018 р. Наразі позивач додає, що згідно довідки за підписом заступника начальника структурного підрозділу "Станція Покровськ" від 29.08.2018 р. № 844 у штатному розкладі на станції Покровськ завідуючого вантажним двором (районом) та особи, яка прирівнюється до нього, на 01.01.2018 року, така посада відсутня.

Водночас, як вказує позивач, відповідно до наказу начальника структурного підрозділу "Станція Покровськ" № 1865 від 29.12.2017 "Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ" відповідальними особами, які мають право підпису в комерційних актах, складених по станції Покровськ, призначено заступника начальника станції ОСОБА_5., агента комерційного (вантажного двору) ОСОБА_1 , змінних агентів комерційних станції Покровськ та змінних маневрових диспетчерів станції Покровськ.

Таким чином, як зазначає позивач, оскільки згідно штатного розкладу структурного підрозділу "Станція Покровськ" в господарстві вантажної та комерційної роботи станції Покровськ позакласом відсутні вищезазначені штатні одиниці (начальник вантажного району), то комерційний акт згідно зазначеного наказу №1865 був підписаний начальником станції ОСОБА_7, а також агентами комерційними ОСОБА_2 та ОСОБА_6, що безпосередньо проводили переважування вагона (згідно п. 10 Правил складання актів) та уповноважені на підписання комерційного акту у разі його складання згідно підпункту 5 п. 2.2 посадової інструкції № 235, і не містить підпису начальнику вантажного району. Адже за штатним розкладом вказана посада не передбачена, що доводить факт підписання комерційного акту правомочними особами залізниці і співпадає з висновками, яких дійшов Верховний Суд у Постановах від 21.05.2018 р. у справі № 916/2001/17, від 23.06.2018 р. у справі №916/1993/17 та від 23.11.2018 р. у справі № 916/2450/17.

При цьому разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.03.2019 р. позовну заяву Акціонерного товариства „Українська залізниця" в особі регіональної філії „Донецька залізниця" АТ „Українська залізниця" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/626/19, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 08.04.2019 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.04.2019 р. у справі № 916/626/19 розгляд справи відкладено на 13.05.2019 р. з огляду на неявку відповідача у судове засідання.

24.04.2019 р. від відповідача до господарського суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 43-47), в якому відповідач вважає позовну заяву необґрунтованою та повністю заперечує проти заявлених позовних вимог. Зокрема, відповідач наголошує на тому, що при складанні комерційного акту № 482004/435 від 10.09.2018 року було зазначено про відсутність маркування вантажу, однак в накладній № 42143875 від 05.09.2018 року чітко зазначено, що відправником (ТОВ "ТІС") проведено контрастне маркування розчином вапна, проте, в самому комерційному акті чітко зазначено, що маркування відсутнє та про відсутність маркування також зазначено в акті загальної форми № 1375 від 20.08.2018 року. Відповідні відмітки в залізничній накладній № 42143875, за ствердженнями відповідача свідчать, що вугілля кам`яне не поіменоване, завантажено у вагон навалом засобами вантажовідправника, вантаж марковано, а саме відправником здійснено контрастне маркування вапняним розчином. При цьому, як вказує відповідач, в силу вимог ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України, ст. 6 Статуту залізниць України наявна у матеріалах справи залізнична накладна свідчить про укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Трансінвестсервіс" (відправник) та ДП "Одеська залізниця" (перевізник) договору перевезення вантажу на користь ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго" (отримувач). Також відповідач наголошує, що вказана залізнична накладна свідчить, що завантаження вантажу у вагон здійснювалося відправником, а відповідно до вимог ч. 3 ст. 308 Господарського кодексу України, які кореспондуються з вимогами ч. 2 ст. 917 Цивільного кодексу України, вантажовідправник зобов`язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення. Аналогічні вимоги щодо обов`язку вантажовідправника підготувати вантаж до перевезення містяться і у п. 4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р. № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 861/5082. За ствердженнями відповідача, вказані обставини справи свідчать про те, що при завантаженні вантажу у вагони вантажовідправником вжиті заходи щодо забезпечення транспортабельності та схоронності вантажу в процесі його перевезення, які передбачені Правилами перевезення вантажів у вагонах відкритого типу - нанесено захисне покриття. Водночас, як вказує відповідач, жодних зауважень щодо неправильного завантаження і кріплення вантажу залізницею не висловлено і вантаж прийнятий до перевезення, зазначене кореспондує з абз. 4 п.28 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу: вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Отже, відповідач стверджує, що позивач сам підтверджує факт наявності маркування після завантаження вантажу на станції відправлення та факт відсутності маркування на станції складення комерційного акту (ст. Покровськ), про що свідчать дані зазначені в самому комерційному акті. Так, відповідач наголошує, що наведені факти свідчать, що до вантажу після його завантаження відправником та маркування на станції відправлення, а саме під час перевезення вантажу мали доступ певні особи, в результаті чого маркування було знищене, зважаючи на що після зруйнування маркування відповідальність за масу вантажу під час його перевезення несе перевізник. Таким чином, як зазначає відповідач, визнаючи комерційний акт неналежним доказом щодо обставин, які є підставою для покладення відповідальності на суб`єкта відносин перевезення вантажів, суд повинен перевірити дотримання порядку складання комерційного акту відповідно до вимог законодавства. Згідно пункту 4 Правил складання актів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 р. № 334, комерційні акти складаються: на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин. Пунктом 9 Правил складання актів передбачено, що комерційний акт повинен містити дані щодо правильного навантаження, розміщення і закріплення вантажу, а також інформацію про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Однак, як вказує відповідач, позивачем в комерційному акті №482004/435 від 10.09.2018р. зазначено про відсутність маркування, проте в самій залізничній накладній №42143875 від 05.09.2018 року чітко зазначено, що відправником (ТОВ "ТІС") проведено контрастне маркування розчином вапна.

З огляду на зазначене, та враховуючи відсутність обставин в комерційному акті № 482004/435 від 10.09.2018 р. щодо причин відсутності маркування, за ствердженнями відповідача, відповідно до ст. 77 ГПК України, комерційний акт № 482004/435 від 10.09.2018 р. є недопустимим доказом, так як не містить всіх необхідних даних, які вносяться до нього відповідно до Правил складання актів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 р. № 334.

08.05.2019 р. від ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця" до суду надійшли письмові пояснення (а.с. 63), в якій позивач заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема, позивач додатково вказує, що згідно відмітки в графі 20 накладної № 42143875 "...груз маркирован. Отправителем произведена контрастная маркировка известковым раствором при помощи компрессорной установки...", а в комерційному акті № 482004/435 зазначено, що маркування відсутнє. Як зазначає позивач, враховуючи фізичні властивості маркування вапняним розчином можна припустити можливість змивання зазначеного маркування під впливом погодних умов (дощ, роса, туман). Крім того як вказує позивач, в комерційному акті також зазначено, що поверхня вантажу на рівні бортів, вкатана, що свідчить про відсутність доступу сторонніх осіб до вантажу. Також, як стверджує позивач, в даному випадку вага вантажу виявилась більшою, аніж зазначено відправником в накладній. Щодо підписання комерційного акту позивач зазначає, що згідно абзацу 5 п.п. 2.2 п. 2 посадової інструкції агента комерційного (при ДСЦ) агенти комерційні ОСОБА_2 та ОСОБА_8, що безпосередньо проводила переважування вагона (згідно п.10 Правил складання актів), уповноважені на підписання комерційного акту у разі його складання. Також згідно довідки № 370 від 16.04.2019 року начальника структурного підрозділу "Станція Покровськ" згідно штатного розпису кількість агентів комерційних станції Покровськ складає 25 штатних одиниць, з яких 7 штатних одиниць згідно посадових інструкцій працюють при маневровому диспетчері залізничної станції (при ДСЦ), робочі місця яких мають цілодобовий графік роботи з денною та нічною змінами. Таким чином, як стверджує позивач, зазначені в наказі начальника станції Покровськ № 1865 від 29.12.2017 р. змінні агенти комерційні - це не окрема посада в штаті станції, а це ті ж самі агенти комерційні, повноваження яких затверджені посадовою інструкцією № 235 від 15.12.2017 р., але із зазначенням графіка їх роботи по змінах в наказі.

13.05.2019 р. до господарського суду від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач не погоджується із твердженнями відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву. Зокрема, позивач щодо маркування вантажу вказує, що дійсно згідно відмітки в графі 20 накладної №42143875 "груз маркирован. Отправителем произведена контрастная маркировка известковым раствором при помощи компрессорной установки", а в комерційному акті № 482004/435 зазначено, що маркування відсутнє, однак, враховуючи фізичні властивості маркування вапняним розчином можна припустити можливість змивання зазначеного маркування під впливом погодних умов (дощ, роса, туман) під час прямування до станції Покровськ (з 05.09.2018 р. до 09.09.2018 р.). Також, як вказує позивач, в тому ж комерційному акті також зазначено, що поверхня вантажу нижче на 10 см рівня бортів, вкатана, і жодних ознак, які б могли свідчить про можливий доступ сторонніх осіб до вантажу під час перевезення не містить.Крім того, як стверджує позивач, в даному випадку вага вантажу виявилася більшою, аніж зазначено відправником в накладній, тому якби, як стверджує відповідач, певні особи мали б доступ до вантажу, то мали б залишитись сліди втручання на поверхні вантажу (виїмки, заглиблення, нерівномірне навантаження, інші), яких при огляді вантажу виявлено не було і відповідно у комерційному акті не зафіксовано. Щодо відповідності комерційного акту відповідач зазначає, що в комерційному акті №482004/435 всі необхідні графи заповнені, в розділі „Д" зафіксовані та описані всі обставини щодо підстав його складання, складу комісії, результатів зважування, стану вантажу та вагону і про відсутність маркування, наявні всі підписи складу комісії. При цьому. посилаючись на п.п. 4, 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 р., відповідач вказує, що оскільки факту неправильного завантаження і розміщення сипучого вантажу вугілля кам`яне у вагоні № 62645700 виявлено не було, то в комерційному акті № 482004/435 було зазначено про стан його навантаження і розміщення, а саме: поверхня вантажу від рівня нижче бортів 10 см, вкатана, маркування відсутнє, тобто комерційний акт містить дані про стан навантаження і розміщення вантажу, та стан захисного маркування (його відсутність), тому складений згідно вимог Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 р.

Між тим розгляд справи у судовому засіданні 13.05.2019 р. не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Петрова В.С. у відпустці з 03.05.2019 р. по 13.05.2019 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.05.2019 р. розгляд справи № 916/626/19 призначено у судовому засіданні на 15 травня 2019 р., про що розписку повідомлено представників сторін.

Під час розгляду справи по суті відповідач просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 вересня 2019 р. по накладній № 42143875 (а.с. 12) зі станції Чорноморська (Експ. для ТІС) було відправлено вагон № 62645700 з вантажем "навалом вугілля кам`яне", станція призначення Авдіївка, одержувач ПрАТ „Авдіївський коксохімічний завод".

Відповідні відмітки у вказаній залізничній накладній свідчать, що вантаж завантажений у вагон засобами відправника (ТОВ з іноземними інвестиціями "Трансінвестсервіс") навалом. Заповнення саме вантажовідправником визначених граф комплекту перевізних документів, в тому числі і накладної передбачено як п. 2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р. № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. № 863/5048, так і ст. 23 Статуту залізниць України. Сторонами в накладній узгоджено порядок визначення маси вантажу на 100-тонних вагонних вагах. Графа 26 залізничної накладної відповідно до додатку 3 Правил оформлення перевізних документів "спосіб визначення маси" заповнюється відправником/залізницею та в ній зазначається спосіб визначення маси.

10.09.2018 р. на проміжній станції призначення Покровськ було здійснено переважування вагону № 62645700 на 150-тонних статичних вагах та виявлено різницю в масі вантажу у зазначеному вагоні проти накладної № 42143875 в сторону збільшення на 2900 кг та понад вантажопідйомність на 2800 кг, про що було складено комерційний акт № 482004/435, який з боку залізниці підписаний зам. ДС ОСОБА_5. та робітниками станції ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с. 10).

Відповідно до вказаного акту при перевірці виявлено: поверхня вантажу від рівня до нижче бортів 10 см, вкатана, маркування немає; вагон бездвірний, люки зачинені, течі вантажу немає; вагон прибував в технічному стані справний; заввантажним двором по штату немає.

Також зі змісту акту загальної форми від 11.09.2018 р. № 1491 випливає, що при контрольному зважування вантажу - вугілля у вагоні № 62645700 за накладною № 42143875 на 150-тонних вагах виявилося брутто 93550 кг, тара 23800, нетто 69750 кг; комерційна несправність усунута; залишок вантажу в кількості 3050 кг перевантажений у вагон 67662502; двері люка закриті, течі вантажу немає.

Згідно технічного паспорту ваговимірювальної техніки № 82, на яких зважували вагон №60768041, вид ЗВВТ тензометричні, модифікація ЗВВТ - ВВЭТ 150-ДП, дата прийняття в експлуатацію - 10.12.2009 р.; строк експлуатації, встановлений виробником для ЗВВТ - 10 років; 24.07.2018р. ваги пройшли повірку.

При цьому згідно пояснень позивача після дозування надлишок вантажу в кількості 3050 кг з вагону № 62645700 перевантажено в вагон № 67662502, який із завантаженим в ньому вугіллям за накладною № 51684520 був відправлений на адресу вантажоодержувача та ним отриманий (а.с. 4).

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця" стверджує, що відповідачем у даному випадку було невірно зазначено масу вантажу у залізничній накладній, що є підставою для нарахування відповідачу штрафу за неправильно зазначену у накладній масу вантажу згідно ст. 122 Статуту залізниць України у розмірі п`ятикратної плати за всю відстань перевезення, що дорівнює 48860,00 грн. (9772 грн. х 5), розмір якого заявлено до стягнення.

Між тим відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 909 ЦК України та ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частина 5 статті 307 Господарського кодексу України встановлює, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (ст. 129 Статуту Залізниць України).

Статтею 920 Цивільного Кодексу України визначено, що разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 2 Статуту залізниць України передбачено, що обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом визначає Статут залізниць України. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно зі ст. 6 Статуту залізниць України накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 23 Статут залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених Правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Положеннями п.п. 1.1, 1.3 "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 863/5084 (далі - Правила), визначено, що на кожне відправлення вантажу відправник повинен подати станції навантаження накладну (комплект перевізних документів). Форми бланків перевізних документів, затверджені наказом Мінтрансу від 19.11.1998р. №460 "Про затвердження бланків перевізних документів". Накладна є складовою частиною комплекту перевізних документів, до якого, крім неї, входять: дорожня відомість, корінець дорожньої відомості та квитанція про приймання вантажу. Бланки цих документів видаються вантажовідправникам за плату згідно з тарифом. Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником до відповідних граф. Виправлення не допускаються, у разі зміни відомостей, внесених до перевізного документа відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ.

Згідно зі ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до п.п. 2.1-2.2 розділу 2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 визначено, що вантажовідправником заповнюються, зокрема, такі графи комплекту перевізних документів, як то "Маса вантажу визначена відправником" - заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Вказуються маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом), а також "Спосіб визначення маси". При цьому правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 "Правила оформлення перевізних документів", своїм підписом підтверджує представник відправника.

У додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів встановлено, що у графа "маса вантажу, визначена відправником" заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Вказуються маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом); у графі "спосіб визначення маси" зазначається спосіб визначення маси вантажу (на вагах, за стандартом, за трафаретом, за обміром, за розрахунками, умовно), тип ваг (товарні, вагонні, елеваторні тощо), їх вантажопідйомність та ким було визначено масу вантажу (залізницею/ відправником); у графі "ким завантажено вантаж у вагон (контейнер)" зазначається: відправником або залізницею; у графі "правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника засвідчує правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис відправника.

За ст. 37 Статуту залізниць України тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником.

Спосіб визначення маси зазначається у накладній. Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р. № 644, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Як вбачається з електронної накладної № 42143875, правильність внесених відомостей підтверджена відправником ( ОСОБА_10), про що свідчить ЕЦП від 05.09.2018 р. у відповідній графі накладної, маса вантажу визначена відправником у вагоні № 62645700 та становить 69900 кг, тара вагона - 23800 кг. Спосіб визначення маси на вагах заводський № 104. Завантаження вантажу у вагон здійснено вантажовідправником.

Відповідно до ст.129 Статут залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Аналогічні положення передбачені і п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, згідно з яким якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про код одержувача, його адресу, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно ст. 122 Статуту. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до п. 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. № 334, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, пункт 10 Правил складання актів чітко передбачає посади трьох осіб, які мають право підписувати комерційні акти в силу їх посадового становища (начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), а також працівники залежно від обставин їх особистої участі у перевірці вантажу, який прибув на станцію залізниці). За сукупності трьох підписів зазначених працівників залізниці комерційний акт буде вважатися таким, що складений згідно з вимогами пункту 10 Правил складання актів. При цьому залучення інших осіб для підписання комерційного акту не є обов`язком, проте не може замінити наявність обов`язкових підписів.

За змістом частин 1, 3 статті 64 та частини 3 статті 65 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23.11.2018 року у справі № 916/2450/17.

Як вбачається із комерційного акту № 482004/435 від 10.09.2018 р. його підписано зам. ДС ОСОБА_5 , робітниками станції - ОСОБА_2 та ОСОБА_6

Згідно довідки заступника начальника структурного підрозділу "Станція Покровськ" № 844 від 29.08.2018 року - згідно штатного розкладу на станції Покровськ посада завідуючого вантажним двором (районом) та особа, яка прирівнюється до нього станом на 01.01.2018 року відсутня.

Також, як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки в.о. помічника начальника з кадрових питань структурного підрозділу "Станція Покровськ" № 73 від 16.04.2019 року - згідно штатного розпису структурного підрозділу "Станція Покровськ" в господарстві вантажної та комерційної роботи станції Покровськ позакласом штатні одиниці: начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) з 01.01.2018 року по теперішній час відсутні.

Наказом начальника структурного підрозділу "Станція Покровськ" № 1865 від 29.12.2017 року "Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ" вирішено:

1) призначити відповідальною особою за складання комерційних актів інженера станції Покровськ ОСОБА_9;

2) призначити відповідальних осіб, які мають право підпису в комерційних актах, складених - на станції Покровськ згідно Статуту Залізниць України:

- заступника начальника станції ОСОБА_5.;

- агента комерційного (вантажного двору) ОСОБА_1 .;

- змінних агентів комерційних станції Покровськ;

- змінних маневрових диспетчерів станції Покровськ.

3) За відсутністю будь-кого з призначених працівників їх обов`язки покладаються на працівників, які їх заміщують.

Крім того, із довідки начальника структурного підрозділу "Станція Покровськ" № 370 від 16.04.2019 року вбачається, що згідно штатного розпису структурного підрозділу "Станція Покровськ" кількість диспетчерів маневрових залізничної станції (скорочено ДСЦ) Покровськ складає 5 штатних одиниць, робоче місце яких має цілодобовий графік роботи. Згідно Правил внутрішнього трудового розпорядку, затвердженого 26.02.2019 р., диспетчерам маневровим залізничної станції Покровськ встановлено змінний режим роботи з наступним порядком роботи: денна зміна: початок роботи о 8 год. 00 хв., закінчення роботи о 20 год. 00 хв.; нічна зміна: початок роботи о 20 год. 00 хв., закінчення роботи о 8 год. 00 хв. Згідно штатного розпису структурного підрозділу "Станція Покровськ" кількість агентів комерційних станції Покровськ складає 25 штатних одиниць, з яких 7 штатних одиниць агентів комерційних згідно посадових інструкцій працюють при манеровому диспетчері залізничної станції (при ДСЦ), робочі місця яких мають цілодобовий графік роботи. Згідно Правил внутрішнього трудового розпорядку, затвердженого 26.02.2019 р., агентам комерційним станції Покровськ встановлено змінний режим роботи з наступним порядком роботи: денна зміна: початок роботи о 8 год. 00 хв., закінчення роботи о 20 год. 00 хв., нічна зміна: початок роботи о 20 год. 00 хв., закінчення роботи о 8 год. 00 хв.

Як вбачається із посадової інструкції агента комерційного (при ДСЦ) № 235, затвердженої начальником структурного підрозділу "Станція Покровськ" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" агент комерційний під час чергування згідно п. 2.2., зокрема, бере участь у підписанні комерційного акту в разі його оформлення. Із вказаної посадової інструкції вбачається, що ОСОБА_2 працює агентом комерційним станції Покровськ з 16.12.2016 року, ОСОБА_6 працює агентом комерційним станції Покровськ з 21.07.2015 року.

Відтак, подана позивачем до матеріалів справи копія наказу начальника структурного підрозділу "Станція Покровськ" № 1865 від 29.12.2017 року "Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів форми ГУ-22 по станції Покровськ" та копія посадової інструкції № 235 (агенту комерційного) вказують на наявність повноважень у заступника начальника станції ОСОБА_5., комерційних агентів ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на підписання комерційного акту № 482004/435 від 10.09.2018 року, зважаючи на що вказаний комерційний акт № 482004/435 від 10.09.2018 року підписано повноважними особами, а від так він є належним та допустимим доказом щодо фактів, наявність яких підтверджується комерційним актом, складеним відповідно до встановлених вимог.

Відповідно до комерційного акту № 482004/435 від 10.09.2018 року, який був складений на ст. Покровськ Донецької залізниці, встановлено різницю маси вантажу проти перевізного документа - накладної № 42143875 в сторону збільшення на 2900 кг та понад вантажопідйомність на 2800 кг, а також виявлено, що поверхня вантажу від рівня до нижче бортів 10 см, вкатана, маркування немає; вагон бездвірний, люки зачинені, течі вантажу немає; вагон прибував в технічному стані справний; зав. вантажним двором по штату немає.

З огляду на викладене, господарський суд вважає, що невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній № 42143875 засвідчено належним та допустимим доказом - комерційним актом № 482004/435 від 10.09.2018 року.

Наразі суд вказує, що неправильно зазначена маса вантажу у накладній № 42143875 виникла з вини відправника з огляду на таке. Так, спірний вантаж прибув на станцію Покровськ у завантаженому засобами вантажовідправника вагоні № 62645700, при цьому поглиблень вантажу не виявлено, а також зазначення в накладній № 42143875 маси вантажу саме ТОВ з іноземними інвестиціями "Трансінвестсервіс" підтверджена представником відправника - ОСОБА_10, про що свідчить ЕЦП від 05.09.2018 р. у відповідній графі електронної накладної, яка є основним перевізним документом, який надається залізниці відправником разом з вантажем та є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно статті 24 Статуту залізниць України саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Разом з цим, в матеріалах справи відсутні та сторонами не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про намагання відповідачем оскаржити відомості, викладені у комерційному акті № 482004/435 від 10.09.2018 року. Наразі суд зазначає, що вантажоодержувач прийняв спірний вантаж без будь-яких заперечень, інше не доведено матеріалами справи.

При цьому судом не приймаються до уваги твердження відповідача стосовно того, що під час перевезення вантажу до нього мали доступ певні особи, в результаті чого маркування було знищене, зважаючи на що після зруйнування маркування відповідальність за масу вантажу під час його перевезення несе перевізник. Між тим в даному випадку при переважуванні виявлено різницю в масі вантажу саме в бік збільшення, а не зменшення, що в протилежному випадку могло би свідчити про нестачу вантажу з огляду на порушення цілісності маркування саме з вини залізниці.

Більш того, згідно положень ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин. За положеннями Ст. 114 Статуту залізниць України визначає, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме:

а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості;

в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Вказані положення Статуту свідчать, що порушення цілісності вантажу може впливати саме на оцінку доказів у разі виявлення нестачі вантажу, а не навпаки.

Виходячи з викладеного, суд доходить до висновку про недоведеність відповідачем обставини відсутності його вини у неправильному зазначенні маси вантажу у перевізному документі, а тому доводи позивача щодо наявності підстав для покладення на вантажовідправника вантажу штрафу за неправильно зазначену масу вантажу є правомірними.

Таким чином, господарський суд вважає правомірним покласти відповідальність за неправильно зазначену масу вантажу у накладній № 42143875 саме на відповідача як відправника вантажу.

Водночас вимогами ст. 24 Статуту залізниць України визначено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Статтею 122 Статуту залізниць України передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до ст. 118 Статуту за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до п. 6.2 роз`яснень № 04-5/225 від 29.09.2008 р. Президії Вищого господарського суду України "Про внесення змін та доповнень до роз`яснень президії Вищого господарського суду України "Про внесення змін та доповнень 29.05.2002 N 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" у застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки. Збитки (додаткові витрати), завдані залізниці через допущені відправником порушення, зазначені у статтях 118 та 122 Статуту, підлягають відшкодуванню відправником незалежно від сплати ним штрафу, оскільки згідно із статтею 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Так, з урахуванням викладеного, суд вважає цілком обґрунтованим здійснений позивачем розрахунок штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у перевізному документі - накладній № 42143875 кг, що складає 48860,00 грн. (розмір провізної плати 9772 грн. х 5).

Згідно ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності, господарський суд доходить висновку про доведеність вказаними доказами та наявність законних підстав для покладання матеріальної відповідальності в порядку ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України саме на відповідача у вигляді штрафу за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі, що за правильним розрахунком позивача, зробленим у відповідності до вимог ст. 118 Статуту залізниць України, становить 48860,00 грн. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця" є обґрунтованими, відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн., понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Акціонерного товариства „Українська залізниця" в особі регіональної філії „Донецька залізниця" АТ „Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Трансінвестсервіс" про стягнення 48860,00 грн. задовольнити.

2. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Трансінвестсервіс" (67543, Одеська область, Лиманський район, с. Визирка, вул. Чапаєва, буд. 50; ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця" (84404, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, буд 22; ) штраф у сумі 48860/сорок вісім тисяч вісімсот шістдесят/грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1921/одна тисяча дев`ятсот двадцять одна/грн. 00 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення та підписання повного рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20 травня 2019 р.

Суддя В.С. Петров