ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2019 р. Справа№ 910/421/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу №2019.03.07/55-6601/7578/4016 від 07.03.2019 (вх. №09.1-04.1/2490/19 від 28.03.2019) Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 про залишення позовної заяви без розгляду

у справі №910/421/19 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів»

до Національного банку України

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк»

про визнання недійсним договору застави

за участю представників сторін:

від позивача: Юхименко М.П., довіреність №194-4016 від 28.08.2018

від відповідача: Каратун Т.В., довіреність №18-0014/51909 від 26.02.2018

від третьої особи: Мисник Н.В., довіреність №464 від 01.11.2018

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного банку України про визнання недійсним договору застави №39 від 25.03.2015, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Михайленком С.А., та зареєстрованого в реєстрі за №654.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2019 у справі №910/421/19 відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк».

18.02.2019 від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з тим що, на думку відповідача, подання позовної заяви про визнання договору застави недійсним направлене не на захист законних прав та інтересів, а має на меті перешкодити здійсненню судочинства за іншими справами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 позов залишено без розгляду на підставі ч. 3 ст. 43 ГПК України у зв`язку зі зловживанням позивачем процесуальними правами шляхом подання позову, який має штучний характер. Зокрема, суд першої інстанції вказав, що позов, поданий Акціонерним товариством «Нікопольський завод феросплавів» в межах даної справи, є безпідставним, оскільки позивачем подано два протилежних за змістом позови - про розірвання договору застави (справа №910/15463/17) та про визнання договору застави недійсним (справа №910/421/19).

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач - Акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів», подав апеляційну скаргу №2019.03.07/55-6601/7578/4016 від 07.03.2019 (вх. №09.1-04.1/2490/19 від 28.03.2019), в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 у справі №910/421/19 скасувати та справу направити до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті спору.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала прийнята за неправильного застосування норм процесуального права та при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи. Скаржник вважає, що позов про розірвання договору застави, що розглядається у справі №910/15463/17, має інші фактичні та правові підстави ніж ті, що зазначені у позовній заяві у справі №910/421/19. Апелянт зазначає, що прийняттям оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд порушив його право на захист своїх прав у суді, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 55 Конституції України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2019 апеляційну скаргу №2019.03.07/55-6601/7578/4016 від 07.03.2019 (вх. №09.1-04.1/2490/19 від 28.03.2019) Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 у справі №910/421/19 залишено без руху на підставі ст. 258, 259, 260 ГПК України у зв`язку з відсутністю належних доказів направлення копії апеляційної скарги і доданих до неї документів листом з описом вкладення іншим учасникам у справі, встановлено скаржнику процесуальний строк для усунення вказаних недоліків апеляційної скарги.

11.04.2019 Акціонерним товариством «Нікопольський завод феросплавів» подано до суду клопотання про усунення недоліків, надано докази направлення іншим учасникам у справі копії апеляційної скарги №2019.03.07/55-6601/7578/4016 від 07.03.2019 і доданих до неї документів листом з описом вкладення та додано оригінали квитанцій поштового відділення з описом вкладення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою №2019.03.07/55-6601/7578/4016 від 07.03.2019 (вх. №09.1-04.1/2490/19 від 28.03.2019) Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 у справі №910/421/19, встановлено відповідачу та третій особі процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, учасникам справи встановлено процесуальний строк для подання заяв та клопотань, пояснень, справу призначено до розгляду на 15.05.2019.

26.04.2019 від Національного банку України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та зазначає, що позовна заява Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» є завідомо безпідставною, а подання даного позову, на думку відповідача, спрямоване на затягування розгляду справи №904/2373/18 щодо звернення стягнення на предмет застави за договором застави №39 від 25.03.2015, що розглядається Господарським судом Дніпропетровської області. На переконання відповідача, під час розгляду справи №904/2373/18 Акціонерним товариством «Нікопольський завод феросплавів» неодноразово заявлялися безпідставні, на думку відповідача, клопотання, з метою затягування часу розгляду справи, зокрема клопотання про зупинення провадження у справі, призначення судово-будівельної експертизи, клопотання про відкладення розгляду справи.

02.05.2019 від Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу. Третя особа зазначає, що позивач заздалегідь усвідомлював безпідставність свого позову, та просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін. Третя особа стверджує, що даний позов поданий не з метою встановлення фактичних обставин справи, а з метою недопущення звернення стягнення на заставне майно, що є предметом розгляду справи №910/2373/18. Крім того, Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» вказує на те, що позивачем подано два різних за своєю суттю позови - про розірвання договору застави (справа №910/15463/18) та про визнання цього ж договору застави недійсним (дана справа, №910/421/19). Зазначене, на думку третьої особи, свідчить про штучний характер позову, поданого в межах даної справи, та про неоднозначність правової позиції позивача.

В судовому засіданні 15.05.2019 представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.05.2019 заперечив проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, та просив ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник третьої особи у судовому засіданні 15.05.2019 проти задоволення апеляційної скарги заперечив, вважає оскаржувану ухвалу Господарського суду міста Києва обґрунтованою та такою, що прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про залишення позову (заяви) без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Як вбачається з інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень та матеріалів справи №910/421/19, у вересні 2017 року Акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного банку України про розірвання договорів застави, в тому числі договору застави рухомого майна №39 від 25.03.2015, укладеного між Акціонерним товариством «Нікопольський завод феросплавів» (заставодавець за договором) та Національним банком України (заставодержатель за договором) в рахунок забезпечення вимог за Кредитним договором №19 від 24.10.2008, укладеного між Національним банком України як кредитором та Акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» як позичальником (справа №910/15463/17).

Також, у вересні 2017 року Акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного банку України та Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання незаконною бездіяльності Національного банку України щодо неприйняття від Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» виконання зобов`язань (погашення заборгованості) за кредитним договором №19 від 24.10.2008 та про зобов`язання Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» виконати зобов`язання за кредитним договором №19 від 24.10.2008 шляхом перерахування на банківський рахунок Національного банку України грошових коштів у повній сумі заборгованості (справа №910/16744/17).

У червні 2018 року Національний банк України звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» про звернення стягнення на предмет застави за договором застави №39 від 25.03.2015, в рахунок часткового погашення заборгованості Акціонерного товариства «Комерційного банку «ПриватБанк» (справа №904/2373/18).

У січні 2019 Акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного банку України про визнання недійсним договору застави №39 від 25.03.2015 (справа №910/421/19).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 у справі №910/421/19 визнано подання позовної заяви Акціонерним товариством «Нікопольський завод феросплавів» про визнання недійсним договору застави №39 від 25.03.2015 зловживанням процесуальними правами, залишено без розгляду позовну заяву Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» до Національного банку України про визнання недійсним договору застави №39 від 25.03.2015, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Михайленком С.А. та зареєстрованого в реєстрі за №654.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд зазначив, що дійсна мета звернення Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» з вимогою про визнання недійсним договору застави №39 від 25.03.2015 спрямована на створення перешкод для розгляду справи №904/2373/18, оскільки подання позову зумовлено діями Національного банку України щодо звернення стягнення на заставлене майно замість використання механізму списання коштів боржника - Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», які знаходяться на кореспондентських рахунках у Національному банку України. Місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі зробив висновок про те, що така мета не тільки не кореспондується з обов`язком учасників справи добросовісно користуватись процесуальними правами (ч. 1 ст. 43 ГПК України), а й позбавляє цей позов його матеріального сенсу як права на задоволення своїх вимог.

Однак, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає такий висновок суду першої інстанції передчасним та таким, що не відповідає завданню та принципу господарського судочинства, з огляду на таке.

У відповідності до положень ст. 43 ГПК України зловживанням процесуальними правами визнаються дії, що суперечать завданню господарського судочинства.

Завданням господарського судочинства, відповідно до ст. 2 ГПК України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Як вбачається з тексту позовної заяви, Акціонерним товариством «Нікопольський завод феросплавів» для захисту своїх прав в межах справи №910/421/19 було обрано спосіб визнання договору застави недійсним, що відповідає п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 2 ст. 14 ГПК України встановлено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Таким чином, право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду, а також що його справа буде розглянута та вирішена судом, до підсудності якого вона віднесена. Особі має бути забезпечено можливість реалізувати зазначені права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що подання позовної заяви Акціонерним товариством «Нікопольський завод феросплавів» у справі №910/421/19 не є зловживанням процесуальними правами в розумінні ст. 43 ГПК України, оскільки сам факт подання такого позову не перешкоджає розгляду справи №910/2373/18 по суті. До того ж, як зазначив суд першої інстанції, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2018 підготовче провадження у справі №910/2373/18 вже зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в господарській справі № 910/15463/17 за позовом публічного акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» до Національного банку України, третя особа - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», про розірвання договору застави № 39 від 25.03.2015.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції вказав на протилежність дій позивача, а саме подання різних за змістом позовів у справах №910/15463/18 та №910/421/19, а також на те, що питання щодо недійсності договору застави №39 від 25.03.2015 Акціонерним товариством «Нікопольський завод феросплавів» піднято тільки у січні 2019 року, тобто на час існування багаторічних спорів між сторонами щодо порядку, умов та способу виконання кредитних зобов`язань і зобов`язань за договором застави.

З цього приводу судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що положеннями чинного законодавства не встановлено заборони особі обирати декілька способів захисту права, яке вона вважає порушеним, не встановлено черговість подання позовів, зокрема, у випадку якщо особа приходить до висновку, що є підстави і для розірвання, і для визнання недійсним оспорюваного договору, який діяв і виконувався сторонами певний проміжок часу.

Крім того, колегією суддів Північного апеляційного господарського суду враховано правовий висновок Великої Палати Верховного Суду про те, що розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №905/1227/17).

Колегія суддів наголошує, що звернення стягнення за договором застави не позбавляє сторони права на визнання договору застави недійсним. Відтак, судова колегія дійшла висновку, що місцевий господарський суд, залишивши позовну заяву без розгляду, фактично ухилився від розгляду позову по суті, чим позбавив позивача можливості реалізувати своє право на отримання судового захисту у обраний ним спосіб.

Матеріали справи свідчать, що спірні правовідносини між сторонами стосовно договору застави №39 від 25.03.2015 виникли ще до подання Національним банком України позову про звернення стягнення на предмет застави за договором застави, а тому висновки місцевого господарського суду про те, що подання позову а даній справі спрямоване на створення перешкод для розгляду саме справи №904/2373/18 є необґрунтованими.

Відтак, у зв`язку з викладеним судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про штучність та безпідставність позову Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» є необґрунтованими та передчасними, а визнання подання позову Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» у справі №910/421/19 зловживанням процесуальним правом фактично позбавило позивача права на справедливий судовий розгляд, складовою якого є право доступу до суду, гарантованого Конституцією України та нормами міжнародного права.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення відповідно до ст. 277 ГПК України, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду у даній справі не можна визнати такою, що прийнята з дотриманням норм процесуального права. Апеляційна скарга Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 про залишення позовної заяви без розгляду підлягає задоволенню.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен здійснити суд першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 253-255, 269, 271, п. 6 ч. 1 ст. 275, ст. 277, ст. ст. 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 про залишення позовної заяви без розгляду у справі №910/421/19 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 про залишення позовної заяви без розгляду у справі №910/421/19 скасувати.

3. Справу №910/421/19 направити до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

С.Я. Дикунська

Повний текст постанови складено 21.05.2019.