ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

"16" травня 2019 р. Справа №902/1075/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Петухов М.Г.

суддя Розізнана І.В.

при секретарі судового засідання Панасюк О.М.

за апеляційною скаргою фірми SIA "SOHO TREE" на рішення господарського суду Вінницької області від 31.05.2018 р.

за позовом Державного підприємства "Тульчинське лісомисливське господарство"

до фірми SIA "SOHO TREE" (Латвійська республіка)

про усунення перешкод в користуванні майном

за участю представників:

позивача адвоката Мовчана В.В.,

відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 31.05.2018 р. у справі №902/1075/17 позов Державного підприємства "Тульчинське лісомисливське господарство" задоволено. Зобов`язано фірму SIA "SOHO TREE" усунути перешкоди в користуванні ДП "Тульчинське ЛМГ" деревообробною дільницею по первинній переробці деревини Журавлівського лісництва (вул. Інтернаціональна, 37а, с. Маяки, Тульчинський район, Вінницька область) шляхом звільнення приміщень дільниці від неправомірного перебування у них майна та обладнання, що належить фірмі SIA "SOHO TREE", протягом 10 (десяти) календарних днів із дня набрання судовим рішенням законної сили.

В обґрунтування свого рішення, суд першої інстанції вказав, що позивач є власником приміщень дільниці, однак відповідач, посадовою особою якого є Прієднієкс Андіс, за відсутності жодних договірних відносин між сторонами протягом тривалого часу та на момент звернення до суду чинить позивачеві перешкоди у користуванні зазначеним майном.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апелянт, зокрема, вказує, що позивач не підтвердив належними доказами наявність у нього права власності саме на деревообробну дільницю. Вважає, що судом детально не досліджено обставин вчинення перешкод саме фірмою SIA "SOHO TREE", тобто які саме дії вчиняв відповідач з приводу порушення прав ДП "Тульчинське ЛМГ", яке саме обладнання і де саме перебуває таке обладнання відповідача на деревообробній дільниці. Крім того, вказує, що позивачем проігноровано стадію досудового врегулювання спору.

Позивач, державне підприємство "Тульчинське лісомисливське господарство", подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 р. апеляційну скаргу фірми SIA "SOHO TREE" задоволено, рішення господарського суду Вінницької області від 31.05.2018 р. скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту перебування конкретного виду майна, яке на праві власності належить відповідачу, у приміщеннях позивача, як і не доведено факту вчинення будь-яких перешкод позивачеві у вільному користуванні належним йому майном (приміщеннями та будівлею деревообробної дільниці). Крім того, згідно з актами від 10.05.2016 р. та від 03.02.2016 р. на деревообробній дільниці Журавлівського лісництва перебували працівники охоронного товариства "Безпека-гарант", які виконували охоронні функції відносно майна позивача.

Постановою Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 14.03.2019р. постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 р. у справі №902/1075/17 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У вказаній постанові судом касаційної інстанції зазначено, що апеляційним господарським судом не досліджено:

1) чи дійсно підписант Райвис Пунейко є головою правління фірми SIA "SOHO TREE" та чи має право вказана особа одноособово видавати та підписувати такі документи;

2) чи є Андіс Прієднієкс директором фірми SIA "SOHO TREE" та чи має він повноваження вчиняти будь-які дії від імені відповідача, в тому числі чи може він представляти інтереси фірми в суді.

Крім того, касаційний суд вказав, що судом апеляційної інстанції не надано оцінки договору про надання правової допомоги від 20.07.2018 на предмет правового статусу підписанта від імені фірми SIA "SOHO TREE" - Андіса Прієднієкса.

16.04.2019 р. справа №902/1075/17 надійшла на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 р. прийнято апеляційну скаргу фірми SIA "SOHO TREE" на рішення господарського суду Вінницької області від 31.05.2018 р. у справі №902/1075/17 до провадження та призначено її до розгляду на 16.05.2019 р.

У поясненнях від 10.05.2019 р. державне підприємство "Тульчинське лісомисливське господарство" вказало, що договір про надання правової допомоги від 20.07.2018 р. підписаний від імені фірми SIA "SOHO TREE" Андісом Прієднієксом як її директором, та адвокатом Сарафанюком О.П., є нікчемним в силу закону, а вказані особи в даному випадку є неналежними учасниками та неуповноваженими особами на подання апеляційної скарги і вчинення будь-яких процесуальних дій по справі.

У судове засідання, що відбулося 16.05.2019 р., відповідач не забезпечив явку свого представника.

16.05.2019 року на електронну адресу суду від представника відповідача, адвоката Сарафанюка О.П., надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його участю в судових засіданнях по іншим справам у Вінницькому міському суді Вінницької області, зокрема, у справах №127/8989/19 та №127/24935/18. При цьому, будь-яких доказів у підтвердження вказаного до клопотання не додано.

Розглядаючи вказане клопотання, колегія суддів зазначає, що за змістом ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно з абз.1 п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 р., у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Норми чинного законодавства не обмежують представництво сторін конкретними особами, відтак, у відповідача була можливість забезпечити участь іншого представника, для захисту своїх прав, при розгляді даної справи.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р. вказано, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги не підтвердження представником відповідача обставин, вказаних у клопотанні, відповідними доказами, а також те, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотань та відкладення розгляду справи. З огляду на вказане, суд визнав за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, вивчивши її зміст, враховуючи обов`язковість висновків суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судове рішення, під час нового розгляду справи згідно з ч.5 ст.310 ГПК України, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Згідно зі ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Як передбачено п.8 ч.2 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

У відповідності до ч.1, 3 ст. 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст.58 ГПК України).

Як передбачено ч.3 ст. 1312 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Згідно з ч.1, 4 ст. 60 ГПК України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

За вимогами ч.1, 4 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.258 ГПК України (якою визначено форму і зміст апеляційної скарги) до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційну скаргу від імені фірми SIA "SOHO TREE" підписано адвокатом ОСОБА_1 О. П., на підтвердження повноважень якого надано копію свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю №484 від 25.04.2006 р. (т.2, а.с.31), ордер від 20.07.2017 р. серії НОМЕР_1 №078408 (т.2, а.с.30) та договір про надання правової допомоги від 20.07.2018 р., який від імені фірми SIA "SOHO TREE" підписано Андісом Прієднієксом як директором фірми (т.2, а.с.98).

При цьому, на підтвердження повноважень ОСОБА_2 щодо представлення інтересів фірми SIA "SOHO TREE" як директором, надано копію свідоцтва від 06.09.2017р. №2/1 (т.2, а.с.5).

Оцінюючи надані докази в підтвердження повноважень адвоката Сарафанюка О.П. та директора Андіса Прієднієкса, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з ч.10 ст. 60 ГПК України, довіреності або інші документи, що підтверджують повноваження представника і були посвідчені в інших державах, повинні бути легалізовані в установленому порядку, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про міжнародне приватне право", документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Статтею 74 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що процесуальна правоздатність і дієздатність іноземних осіб в Україні визначаються відповідно до права України. На вимогу суду, який розглядає справу, іноземна юридична особа має представити оформлений з урахуванням статті 13 цього Закону документ, що є доказом правосуб`єктності юридичної особи (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Як передбачено ст.1 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів (дата підписання 05.10.1961, дата набуття чинності 22.03.2003) ця Конвенція поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави. Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються, зокрема, нотаріальні акти, офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів.

У відповідності до ст.3 Конвенції єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Однак дотримання згаданої в попередній частині формальної процедури не може вимагатися, якщо закони, правила або практика, що діють в державі, в якій документ представлений, або угода між двома чи декількома договірними державами відміняють чи спрощують дану формальну процедуру або звільняють сам документ від легалізації.

Відповідно до ч.1 ст.13 Договору між Україною і Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних відносинах (ратифіковано 22.11.1995 р.) документи, що були на території однієї з Договірних Сторін складені або засвідчені офіційною особою (нотаріусом, офіційним перекладачем, експертом тощо) в межах компетенції та за встановленою формою і засвідчені печаткою, приймаються на території другої Договірної Сторони без засвідчення.

Документи, що на території однієї Договірної Сторони розглядаються як офіційні, користуються і на території другої Договірної Сторони доказовою силою офіційних документів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно інформації, отриманої з Реєстру підприємства Латвійської республіки, Андіс Прієднієкс вибув із складу засновників та керівників фірми з правом представляти окремо фірму 13.09.2012 р. (а.с.64-66).

Згідно свідоцтва від 06.09.2017 р. №2/1, підписаного головою правління фірми SIA "SOHO TREE" Райвісом Пунейко, Андіс Прієднієкс є директором фірми та має повноваження на підписання договорів та здійснення представництва інтересів фірми в судових органах.

При цьому, вказане свідоцтво містить реєстрацію присяжного нотаріуса із зазначенням, що нотаріусом засвідчено лише дійсність підпису фізичної особи - ОСОБА_3 , а "правоспособность, объем деятельности и полномочия не проверяются и не удостоверяются". З огляду на вказане, нотаріусом не встановлювалось чи дійсно підписант Райвіс Пунейко є головою правління фірми SIA "SOHO TREE" та відповідно чи має право зазначена особа одноособово видавати та підписувати такі документи.

Також нотаріус зазначає, що відповідно до вимог статті 116 Закону про нотаріат, документи на яких засвідчується справжність підпису, вважаються приватними актами і присяжний нотаріус за зміст документа відповідальності не несе.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що свідоцтво від 06.09.2017 р. №2/1 не є офіційним документом в розумінні ст.13 Договору між Україною і Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних відносинах та ч.10 ст.60 ГПК України, з огляду на що не може вважатися належним доказом підтвердження права ОСОБА_2 представляти інтереси відповідача та відповідно уповноважувати ОСОБА_4 представляти інтереси фірми SIA "SOHO TREE" у судовому засіданні.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 на підтвердження своїх повноважень до суду касаційної інстанції було також надано копію довідки з реєстру підприємств Латвійської Республіки від 01.09.2017 р. із перекладом (т.3, а.с.118-123), копію рейтингу (за даними річного звіту за 2017 рік) із перекладом (т.3, а.с. 111-117).

Судом також враховується, що ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 р. зобов`язано представника відповідача, адвоката Сарафанюка О.П., у строк до 14.05.2019 р. надати суду докази перебування на посаді директора фірми SIA "SOHO" Андіса Прієднієкса та докази його правоздатності, обсягу повноважень на одноособове підписання договору про надання правової допомоги від 20.07.2018 р.

При цьому, вимоги вказаної ухвали адвокатом Сарафанюком О.П. у визначений судом строк виконано не було. Клопотань щодо продовження процесуальних строків в порядку ст.119 ГПК України для виконання ухвали від 22.04.2019 р. також не надходило.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_6 та адвокат Сарафанюк О.П. не підтвердили належним чином своїх повноважень на представлення інтересів фірми SIA "SOHO TREE", що унеможливлює їх участь у даній справі як представників відповідача. На підставі наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі "Пелевін проти України").

Відповідно до п.2 ч.1 ст.264 ГПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

Зважаючи на викладене, апеляційне провадження за апеляційною скаргою фірми SIA "SOHO TREE" на рішення господарського суду Вінницької області від 31.05.2018 р. у справі №902/1075/17 підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.264 ГПК України.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити скаржнику, що відповідно до п. 5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній і касаційній інстанціях.

Крім того, згідно приписів ст.129 ГПК України, з фірми SIA "SOHO TREE" на користь Державного підприємства "Тульчинське лісомисливське господарство" підлягає до стягнення судовий збір за розгляд касаційної скарги у сумі 3200,00 грн.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 264, 281 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою фірми SIA "SOHO TREE" на рішення господарського суду Вінницької області від 31.05.2018 р. у справі №902/1075/17 - закрити.

2. Стягнути з фірми SIA "SOHO TREE" (Латвійська республіка, LV 391, VAVARES 10, Cesis Cesu Novads, KodsV22 KONTS, LV61HABA486) на користь Державного підприємства "Тульчинське лісомисливське господарство" (23600, Вінницька область, Тульчинський р-н, м.Тульчин, вул. Відрождення, 36, ) 3200,00 грн. судового збору за розгляд касаційної скарги.

3. Господарському суду Вінницької області видати судовий наказ.

4. Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 21.05.2019 р.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Розізнана І.В.