ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

21 травня 2019 року Справа № 926/135/14

За скаргою фізичної особи-підприємця Хубера Клауса Петера на бездіяльність посадових осіб Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області у справі №926/135/14 за позовом фізичної особи-підприємця Хубера Клауса Петера, м. Чернівці

до фізичної особи-підприємця Гапея Володимира Дмитровича, м. Сторожинець Чернівецької області

про стягнення заборгованості 73472,87 грн.

Суддя О.В. Гончарук

Секретар судового засідання - Балух-Бзовик М.В.

Представники сторін:

від стягувача не з`явився;

від боржника , не з`явився;

від органу ДВС не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: рішенням Господарського суду Чернівецької області від 15.04.2014 задоволено позов фізичної особи-підприємця Хубера Клауса Петера. Ухвалено стягнути з фізичної особи-підприємця Гапея Володимира Дмитровича 76398,45 грн заборгованості, 1827 грн судового збору та 3500 грн витрат на оплату послуг адвоката.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.08.2014 залишено без змін рішення господарського суду Чернівецької області від 15.04.2014.

На виконання вказаного рішення, 13.10.2014 видано накази про примусове виконання рішення від 15.04.2014.

Ухвалою суду від 12.02.2019 визнано неправомірним та скасовано повідомлення головного державного виконавця Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Куби Василя Дмитровича від 12.12.2018 про повернення без прийняття до виконання виконавчого документа, що був виданий Господарським судом Чернівецької області 13.10.2014 у справі № 926/135/14 про стягнення з фізичної особи-підприємця Гапея Володимира Дмитровича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь приватного підприємця Хубера Клауса Петера (м. Чернівці, вул. Котляревського, 20/3, код ) 76398,45 грн. заборгованості, 1827 грн. судового збору та 3500 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

11 травня 2019 року до Господарського суду Чернівецької області від фізичної особи-підприємця Хубера Клауса Петера надійшла скарга (вх. № 1210) на бездіяльність посадових осіб Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області у справі №926/135/14, в якій заявник просить визнати бездіяльність посадових осіб Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області неправомірною та усунути порушення шляхом зобов`язання посадових осіб Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області звернутися до суду із належним чином оформленим поданням про обмеження боржника Гапея Володимира Дмитровича у праві виїзду за межі України.

Ухвалою від 13.05.2019 скаргу прийнято та призначено до розгляду у судовому засіданні на 21.05.2019.

На день розгляд скарги, 21.05.2019, представники учасників виконавчого провадження у судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає проведенню засідання без їх участі.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"у редакції від 02.06.2016 №1402-VІІІ визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Законупідлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 19 Конституції Україниправовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Згідно з ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження"та ст. 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 №1403-VІІІпримусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених законом випадках на приватних виконавців.

Засадами виконавчого провадження згідно зі ст.2 Закону України "Про виконавче провадження"є: верховенство права, обов`язковість виконання рішень, законність, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців тощо.

Частиною 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження"передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому пунктом 1 частини 2 ст. 18 цього Закону України "Про виконавче провадження"встановлено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з положеннями ст. 129-1 Конституції Українисудові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У пункті 43 рішення Європейського суду від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Отже, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом, з чим погодився і Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11.03.2011 № 2-рп/2011.

Статтею 339 Господарського процесуального кодексу Українивстановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до статті 340 Господарського процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Згідно зі статтею 342 Господарського процесуального кодексу Українискарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі у справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права заявника.

Статтею 343 Господарського процесуального кодексу Українивстановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з наявної, станом на 21.05.2019, у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень інформації про виконавче провадження, державним виконавцем вчинялись передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії щодо примусового виконання судового рішення у справі №926/135/14, а саме: відкрито виконавче провадження (постанова від 05.03.2019), внесено подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника та звернуто стягнення на заробітню плату боржника (постанова від 07.05.2019), а відтак, судом не встановлено незаконної бездіяльності посадових осіб Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області у зв`язку з якою порушувались би права заявника про які йдеться у скарзі.

За таких обставин, у задоволенні скарги слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232, 234, 235, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги фізичної особи-підприємця Хубера Клауса Петера на бездіяльність посадових осіб Сторожинецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області у справі №926/135/14 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її оголошення до Західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 22.05.2019

Суддя О.В. Гончарук