ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2294/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів секретар судового засідання Представники сторін: Від ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» Богатиря К.В. Аленіна О.Ю., Поліщук Л.В. Арустамян К . А. адвокат Пронюк В.Я., довіреність № 14-206, дата видачі: 26.10.18; посвідчення №000292 від 17.09.18; свідоцтво (копія) КВ № 000292 від 17.09.18;
розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області
на рішення господарського суду Одеської області
від18.02.2019 року (суддя суду першої інстанції: Рога Н.В.; час і місце оголошення рішення: 18.02.2019 о 12:09, м. Одеса, пр. Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області, зал судового засідання № 16)
у справі за позовом до відповідача про№ 916/2294/18 Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області стягнення

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області про стягнення заборгованості у розмірі 5 511 963 грн. 97 коп., пені у розмірі 1 023 690 грн. 64 коп., 3% річних у розмірі 319 677 грн. 55 коп. та інфляційних втрат у розмірі 982 832 грн. 99 коп.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.02.2019 позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволено повністю; стягнуто з Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області (вул. Торгова, б. 2-А, м. Чорноморськ, Одеська область, 68002; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Б.Хмельницького, б. 6, м. Київ, 01001; ) основний борг у розмірі 5 413 490 грн. 99 коп., пеню у розмірі 1 023 690 грн. 64 коп., 3% річних у розмірі 319 677 грн. 55 коп., інфляційні витрати у розмірі 982 832 грн. 96 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 116 095 грн. 38 коп.; провадження у справі № 916/2294/18 в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області про стягнення основного боргу в сумі 98 472 грн. 98 коп. - закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Вказане рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на виконання умов укладеного Договору № 3511/1617-ТЕ-23 постачання природного газу від 28.09.2016р. було передано на користь КП «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області у власність природний газ на загальну суму 91 088 779 грн. 39 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2016р., актом приймання-передачі від 30.11.2016р., актом приймання-передачі від 31.12.2016р., актом приймання-передачі від 31.01.2017р., актом приймання-передачі від 28.02.2017р., актом приймання-передачі від 31.03.2017р., актом приймання-передачі від 30.04.2017р., актом приймання-передачі від 31.05.2017р., актом приймання-передачі від 30.06.2017р.

Судом першої інстанції встановлено, що в порушення умов укладеного Договору КП «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області не своєчасно та не в повному обсязі здійснювалась оплати вартості отриманого газу від ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за умовами Договору № 3511/1617-ТЕ-23 постачання природного газу від 28.09.2016р., у зв`язку з чим станом на момент подання позовної заяви суду за відповідачем рахувався основний борг у розмірі 5 511 963 грн. 97 грн.

Під час розгляду справи КП «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області було здійснено часткову сплату існуючого боргу за Договором № 3511/1617-ТЕ-23 постачання природного газу від 28.09.2016р. у сумі 98 472 грн. 98 коп., у зв`язку з чим основний борг станом на дату винесення судом рішення становить 5 413 490 грн. 99 коп.

На підставі викладено, суд відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України закрив провадження у справі № 916/2294/18 в частині стягнення основного боргу в сумі 98 472 грн. 98 коп. у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Вимоги позивача щодо стягнення з КП «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області основної заборгованості вартості спожитого природного газу за Договором №3511/1617-ТЕ-23 постачання природного газу від 28.09.2016р. у сумі 5 413 490 грн. 99 коп., суд першої інстанції визнав обґрунтованими та задовольнив.

Також, суд першої інстанції зазначив, що умовами п. 8.2. Договору сторонами погоджено, що у разі невиконання Споживачем п. 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день його прострочення. Нарахування пені не здійснюється Постачальником на суми оплат, які були проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2015р. №20.

З урахуванням зазначеного, на думку суду, наявні правові підстави для стягнення з відповідача пені у розмірі 1 023 690 грн. 64 коп.

Крім того, суд встановив, що відповідно до приписів ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач правомірно нарахував відповідачу 3% річних у сумі 319 677 грн. 55 коп. та інфляційні втрати у сумі 982 832 грн. 96 коп., які також підлягають стягненню з відповідача.

Судом першої інстанції також розглянуто клопотання КП «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області про розстрочення оплати основного боргу, та клопотання залишено судом без задоволення.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, КП «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області заявлялось клопотання про зменшення розміру інфляційних втрат, 3% річних та пені на 99%. Дане клопотання судом першої інстанції було розглянуто та залишено без задоволення.

05.04.2019 року до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 18.02.2019 у справі № 916/2294/18, в якій апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 18.02.2019 року у справі № 916/2294/18 в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 1 023 690,64грн., прийняти в цій частині нове рішення, за яким стягнути пеню у розмірі 10 236,91грн. Крім того, в апеляційній скарзі апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення.

Як на підставу викладених у скарзі вимог, апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням Господарського суду Одеської області у справі № 916/2294/18 в частині відмови у задоволенні клопотання про зменшення пені та вважає, що рішення в цій частині прийнято без урахування інтересів обох сторін, з порушенням норм матеріального та процесуального права, без достатнього дослідження усіх істотних обставин справи та підлягає скасуванню в цій частині.

Апелянт зазначає, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, основним видом економічної діяльності КП «Чорноморськтеплоенерго» є постачання пари та гарячої води, тобто підприємство забезпечує споживачів м. Чорноморськ тепловою енергією та послугами з централізованого опалення.

Так апелянт зазначає, що відповідно до договору на постачання природного газу від 28.09.2016 № 3511/1617-ТЕ-23 природний газ постачався КП «Чорноморськтеплоенерго» виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. Тобто КП «Чорноморськтеплоенерго» не є фактичним (кінцевим) споживачем газу, а лише використовує його для забезпечення мешканців послугами з централізованого опалення та користування гарячою водою.

Як зазначає апелянт сума стягнення за вищевказаним договором виникла у відповідача у зв`язку з несвоєчасними розрахунками за природний газ, використаний для виробництва теплової енергії виключно для потреб населення, яке являється основним споживачем теплової енергії, оскільки єдиним джерелом для оплати природного газу є кошти, отримані в якості оплати за спожиту енергію з боку населення.

Апелянт звертає увагу, що позивач не надав, а відтак матеріали справи не містять доказів, які підтверджують понесення позивачем збитків або можливість їх понесення у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.04.2019 поновлено Комунальному підприємству «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 18.02.2019року у справі № 916/2294/18; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 18.02.2019 року у справі № 916/2294/18; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 25.04.2019; роз`яснено учасникам справи про їх право до 25.04.2019 подати до суду заяви чи клопотання стосовно призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, відводів, затвердження мирових угод тощо, а також надати заперечення на заяви та клопотання інших осіб із доказами направлення копій таких заяв або заперечень іншим учасникам справи; зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 18.02.2019року у справі № 916/2294/18.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 призначено справу № 916/2294/18 до розгляду на 20 травня 2019 року об 11:00 год.

Розпорядженням керівника апарату суду № 266 від 17.05.2019 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи № 916/2294/18 у зв`язку з перебуванням судді Бєляновського В.В. у відпустці.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2019 року визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Богатир К.В., судді: Аленін О.Ю., Поліщук Л.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 прийнято апеляційну скаргу Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 18.02.2019 року у справі № 916/2294/18 до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді - Богатиря К.В., суддів: Аленіна О.Ю., Поліщук Л.В., з призначеним розглядом на 20 травня 2019 об 11:00.

В судове засідання 20.05.2019 з`явився представник Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», представник Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить штамп канцелярії Південно-західного апеляційного господарського суду на зворотній стороні ухвали від 23.04.2019. В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з доказом отримання Комунальним підприємством «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області копії ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 по справі № 916/2294/18 - 03.05.2019.

Статтею 120 частиною 3, 6, 7 Господарського процесуального кодексу України передбачено наступне:

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 20.05.2019, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу по суті, до суду не повідомлялося.

Таким чином, на думку колегії суддів, в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги по суті, не дивлячись на відсутність представника Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області, повідомленого про судове засідання належним чином. Відсутність зазначеного представника сторони у даному випадку не перешкоджає вирішенню спору та не повинно заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

15.05.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява від Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що штатний юрист перебуває у відпустці, а п. 22 рішення Чорноморської міської ради Одеської області від 25.01.2019 № 382-VIII «Про бюджет міста Чорноморська на 2019 рік» заборонено укладення договорів на юридичне супроводження без узгодження з фінансовою комісією.

Розглянувши надану заяву КП «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області про відкладення розгляду справи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що вона не обґрунтована та задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Господарського процесуального кодексу України, представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до діючого законодавства (Конституція України, Господарський процесуальний кодекс України, Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») апелянт мав можливість залучити до представництва його інтересів в суді будь-яку особу, яка є адвокатом шляхом укладання договору про надання правової допомоги.

Крім того, як зазначалося вище, інтереси юридичної особи має право представляти керівник. Доказів того, що керівник Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області не має можливості прибути у судове засідання Південно-західного апеляційного господарського суду 20.05.2019 до суду апеляційної інстанції не надано.

Ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу, що КП «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області не обґрунтувало належним чином причини неявки у судове засідання належного представника підприємства, оскільки відсутні будь-які докази, що підтверджують відсутність можливостей у відповідача забезпечити представництво власних інтересів в суді через адвоката або особистою присутністю керівника підприємства. Необхідність узгодження договорів на юридичне супроводження з фінансовою комісією не є доказом неможливостей укладення вказаних договорів у період до дати призначеного судового засідання.

Клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату апеляційний господарський суд відхилив шляхом винесення ухвали в протокольній формі (протокол судового засідання від 20.05.2019).

Відповідно до приписів ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Із змісту апеляційної скарги Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області вбачається, що апелянт оскаржує рішення Господарського суду Одеської області від 18.02.2019 року лише в частині задоволення вимог Позивача про стягнення з Відповідача пені. Будь-які доводи апелянта щодо незаконності стягнення судом першої інстанції суми основного боргу за договором № 3511/1617-ТЕ-23 постачання природного газу від 28.09.2016 у розмірі 5 413 490,99грн, а також 3% річних у розмірі 319 677,55грн., інфляційних витрат у розмірі 982 832,96грн., витрат по сплаті судового збору у розмірі 116 095,38грн. в апеляційній скарзі відсутні.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

28 вересня 2016 року між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», як Постачальником, та КП «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області, як Споживачем, було укладено Договір №3511/1617-ТЕ-23 постачання природного газу (далі по тексту - Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1.2. Договору природний газ, що поставляється за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно до п. 1.3. Договору, у редакції Додаткової угоди № 2 від 23.01.2017 до Договору № 3511/1617-ТЕ-23 постачання природного газу від 28.09.2016, за цим Договором може бути поставлений природний газ власного видобутку (природний газ, видобутий на території України та/або імпортований природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на митну територію України). Необхідний споживачу плановий обсяг природного газу, зазначений у п. 2.1. цього Договору, споживач визначає самостійно.

Відповідно до п. 2.1. Договору Постачальник передає Споживачу з 01 жовтня 2016р. по 31 березня 2017р. (включно) природний газ обсягом 22 245,0 тис. куб. метрів. Обсяги природного газу, які планується поставити згідно з цим договором, повністю забезпечують споживача природним газом для потреб, зазначених у п. 2.1. цього Договору. (п. 2.2. Договору).

Положеннями п. 3.4. Договору визначено, що приймання-передача природного газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/ вузлів обліку природного газу.

Відповідно до п. 4.1. Договору кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу Споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494, та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим поставною НКРЕКП від 30.09.2015р. №2493.

Сторонами під час дії Договору було укладено Додаткову угоду № 1 від 31.10.2016 до Договору № 3511/1617-ТЕ-23 постачання природного газу від 28.09.2016, якою було доповнено банківські реквізити Споживача.

Умовами Додаткової угоди № 3 від 31.03.2017 до Договору № 3511/1617-ТЕ-23 постачання природного газу від 28.09.2016, та Додаткової угоди № 4 від 24.04.2017 до Договору № 3511/1617-ТЕ-23 постачання природного газу від 28.09.2016 сторонами було, зокрема, узгоджено обсяги постачання Споживачу Постачальником природного газу.

Судом встановлено, що ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на виконання умов укладеного Договору № 3511/1617-ТЕ-23 постачання природного газу від 28.09.2016 було передано на користь КП «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області у власність природний газ на загальну суму 91 088 779 грн. 39 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2016, актом приймання-передачі від 30.11.2016, актом приймання-передачі від 31.12.2016, актом приймання-передачі від 31.01.2017, актом приймання-передачі від 28.02.2017, актом приймання-передачі від 31.03.2017, актом приймання-передачі від 30.04.2017, актом приймання-передачі від 31.05.2017, актом приймання-передачі від 30.06.2017.

Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний рахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням п. 11.3. цього Договору укладання договору про організацією взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2015 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій», не змінює строків там умов розрахунків за цим договором. Нарахування пені не здійснюється на суми оплат, які були проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2015 № 20.

Судом встановлено, що в порушення умов укладеного Договору КП «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області не своєчасно та не в повному обсязі здійснювалась оплати вартості отриманого газу від ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за умовами Договору № 3511/1617-ТЕ-23 постачання природного газу від 28.09.2016, у зв`язку з чим станом на момент подання позовної заяви суду за відповідачем рахувався основний борг у розмірі 5 511 963 грн. 97 грн.

Під час розгляду справи КП «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області було здійснено часткову сплату існуючого боргу за Договором №3511/1617-ТЕ-23 постачання природного газу від 28.09.2016 у сумі 98 472 грн. 98 коп., у зв`язку з чим основний борг станом на дату винесення судом рішення становить 5 413 490 грн. 99 коп.

На підставі викладено, суд першої інстанції на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України закрив провадження у справі № 916/2294/18 в частині стягнення основного боргу в сумі 98 472 грн. 98 коп. у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 цієї статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст.ст.173, 175 Господарського кодексу України цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, визнається майново-господарським зобов`язанням. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ст.612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім того, відповідно до п.п. 6 п. 7.2 Договору Споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

За таких обставин, суд першої інстанції визнав вимогу позивача щодо стягнення з КП «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області основної заборгованості вартості спожитого природного газу за Договором №3511/1617-ТЕ-23 постачання природного газу від 28.09.2016 у сумі 5 413 490 грн. 99 коп. обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи, та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до п.8.3 Договору сторони погодили, що з урахуванням п.11.3 цього договору укладення договорів про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не звільняє Споживача від обов`язку сплатити на користь Постачальника платежі відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості за цим Договором, за винятком сум, сплачених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20.

За приписами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначеної норми законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач правомірно нарахував відповідачу 3% річних у сумі 319 677 грн. 55 коп. та інфляційні втрати у сумі 982 832 грн. 96 коп.

Відповідно до ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом та договором.

Згідно із п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Умовами п. 8.2. Договору сторонами погоджено, що у разі невиконання Споживачем п. 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день його прострочення. Нарахування пені не здійснюється Постачальником на суми оплат, які були проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2015р. №20.

З урахуванням зазначеного, на думку суду, наявні правові підстави для стягнення з відповідача пені у розмірі 1 023 690 грн. 64 коп.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна заява Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначив, що не погоджується з рішенням Господарського суду Одеської області у справі № 916/2294/18 в частині відмови у задоволенні клопотання про зменшення пені та вважає, що рішення в цій частині прийнято без урахування інтересів обох сторін, з порушенням норм матеріального та процесуального права, без достатнього дослідження усіх істотних обставин справи та підлягає скасуванню в цій частині.

Щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 1 023 690 грн. 64 коп. колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

05.12.2018 Комунальним підприємством «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області до Господарського суду Одеської області було подано клопотання про зменшення розміру пені на 99%.

Відповідно до приписів Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду. Так частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України для цього передбачено два випадки:

- розмір неустойки значно перевищує розмір збитків;

- за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України також передбачена можливість зменшення розміру штрафних санкцій. Згідно з ч. 1 ст. 233 ГК, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги:

- ступінь виконання зобов`язання боржником;

- майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні;

- не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частина 2 ст. 233 ГК України визначає, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За приписами ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Крім того, ні у зазначених нормах, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Таким чином, зі змісту наведених норм можна зробити висновок, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки (штрафу, пені), суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

Майновий стан сторін і соціальна значущість боржника має значення для вирішення питання про зменшення розміру штрафних санкцій.

При цьому, розмір, до якого штрафні санкції підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд також зауважує, що цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може бути непомірним тягарем для споживача і джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013).

Інститут зменшення штрафних санкцій судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

В обґрунтування питання про зменшення розміру пені відповідач зазначив, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, основним видом економічної діяльності КП «Чорноморськтеплоенерго» є постачання пари та гарячої води, тобто підприємство забезпечує споживачів м. Чорноморськ тепловою енергією та послугами з централізованого опалення.

Відповідно до договору на постачання природного газу від 28.09.2016 № 3511/1617-ТЕ-23 природний газ постачався КП «Чорноморськтеплоенерго» виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. Тобто КП «Чорноморськтеплоенерго» не є фактичним (кінцевим) споживачем газу, а лише використовує його для забезпечення мешканців послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Як зазначає апелянт сума стягнення за вищевказаним договором виникла у відповідача у зв`язку з несвоєчасними розрахунками за природний газ, використаний для виробництва теплової енергії виключно для потреб населення, яке являється основним споживачем теплової енергії, оскільки єдиним джерелом для оплати природного газу є кошти, отримані в якості оплати за спожиту енергію з боку населення.

З огляду на зазначене, а також враховуючи відсутність у позивача та інших учасників господарських відносин будь-яких збитків, спричинених несвоєчасною сплатою за поставлений товар, колегія суддів зазначає, що в сукупності із об`єктивними обставинами, на які посилався відповідач у своєму клопотанні про зменшення розміру пені, свідчать про їх винятковість, а отже наявність підстав для задоволення такого клопотання.

Проте зменшення розміру пені на 99%, як того хоче відповідач, колегія суддів вважає недоречним, оскільки тоді сам факт стягнення пені буде носити формальний характер та буде втрачений фактор стимулювання відповідача сплатою пені до виконання грошових зобов`язань за договором.

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає за можливе зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, на 50% до 511 845,32грн.

Отже, апеляційний господарський суд, оцінивши викладені відповідачем доводи в обґрунтування своїх вимог, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Одеської області від 18.02.2019 року у справі № 916/2294/18 в частині стягнення пені слід скасувати з прийняттям нового рішення, зменшивши розмір стягнутої суми пені на 50%.

Висновки апеляційного господарського суду:

За таких обставин колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 18.02.2019 року по справі № 916/2294/18 щодо стягнення пені підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення в цій частині.

Щодо розподілу судових витрат колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що судом апеляційної інстанції при здійснені перегляду рішення господарського суду першої інстанції рішення скасовано в частині стягнення сум та відповідно здійснено перегляд (перерахунок) судових витрат.

Згідно ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як передбачено статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За розрахунком колегії суддів апеляційного господарського суду, у зв`язку зі скасуванням рішення в частині стягнення з відповідача пені у повному обсязі та прийняттям нового рішення про часткове стягнення пені, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви розраховані відповідно до ст. 129 ГПК України, та стягуються пропорційно у сумі 108 417,70грн.

Що стосується судових витрат за розгляд апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Апеляційна скарга на рішення Господарського суду Одеської області від 18.02.2019року по справі № 916/2294/18 була подана відповідачем по справі. Оскільки апеляційним господарським судом апеляційна скарга відповідача задоволена частково (відмовлено у стягненні пені на 50% від заявленої суми у позові), суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відшкодування апелянту судових витрат за розгляд апеляційної скарги пропорційно задоволеним вимогам у сумі 11 516,52грн. (що становить 50%).

Керуючись статтями 269-270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 18.02.2019року по справі № 916/2294/18 в частині стягнення пені в сумі 1 023 690,64грн. скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення та викласти пункти 1 та 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

« 1.Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - задовольнити частково.

2.Стягнути з Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області (вул. Торгова, б. 2-А, м. Чорноморськ, Одеська область, 68002; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Б.Хмельницького, б. 6, м. Київ, 01001; ) основний борг у розмірі 5 413 490 грн. 99 коп., пеню у розмірі 511 845 грн. 32 коп., 3% річних у розмірі 319 677 грн. 55 коп., інфляційні витрати у розмірі 982 832 грн. 96 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 108 417 грн. 70 коп.

У задоволенні позовних вимог про стягнення пені на суму 511 845 грн. 32 коп. відмовити.»

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Б.Хмельницького, б. 6, м. Київ, 01001; ) на користь Комунального підприємства «Чорноморськтеплоенерго» Чорноморської міської ради Одеської області (вул. Торгова, б. 2-А, м. Чорноморськ, Одеська область, 68002; ) судові витрати за розгляд апеляційної скарги у сумі 11 516,52грн.

Зобов`язати Господарський суд Одеської області видати накази у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 22.05.2019.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: О.Ю. Аленін

Л.В. Поліщук