РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2019Справа № 910/936/19
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Ваховській К.А., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Трикотажна фабрика "Роза" (03038, м. Київ, вул. М. Грінченка, буд. 2/1)

до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, буд. 6)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерне товариство "Український будівельно-інвестиційний банк" (01135, м. Київ, вул. Чорновола В`ячеслава, буд. 8)

про визнання недійсними результатів конкурсу на право укладання договору оренди

Представники сторін:

від позивача: Куриленко Р.М.,

від відповідача-1: Ніколова В.М.,

від третьої особи: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Трикотажна фабрика "Роза" до Міністерства оборони України про внесення змін до договору № 286/3/18/152 від 10.04.2018 щодо продовження строків поставки.

У вказаному позові позивачем викладено такі вимоги: 1) внести зміни до Договору № 286/3/18/152 від 10.04.2018 щодо продовження строків поставки, а саме: п. 1.2 розділу І. "Предмет договору" викласти у запропонованій позивачем редакції; 2) зобов`язати Міністерство оборони України відкликати вимогу від 02.01.2019 № 286/6/8 щодо забезпечення виконання Договору № 286/3/18/152 від 10.04.2018 на підставі банківської гарантії № BGV/U/03-2-1230 від 05.04.2018 на суму 1 494 900,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2019 № 910/936/19 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Трикотажна фабрика "Роза" залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

11.02.2019 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду від 18.02.2019 відкрито провадження у справі № 910/936/19, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Акціонерне товариство "Український будівельно-інвестиційний банк", призначено підготовче судове засідання на 25.03.2018.

05.03.2019 відповідач через відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву.

В підготовче засідання 25.03.2019 з`явилися представники сторін. Представник третьої особи в підготовче засідання не з`явився.

В підготовчому засіданні представник позивача подав заяву про зміну предмета позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2019 повернуто Приватному акціонерному товариству "Трикотажна фабрика "Роза" заяву про зміну предмета позову.

У підготовчому засіданні Судом вчинено всі дії, визначені частиною другою статті 182 Господарського процесуального кодексу України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

За результатами підготовчого засідання 25.03.2019 судом постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 08.04.2019.

В судове засідання 08.04.2019 з`явився представник позивача. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, постановив оголосити перерву в судовому засіданні до 22.04.2019.

В судове засідання 22.04.2019 з`явилися представники сторін. Представник третьої особи в підготовче засідання не з`явився.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, постановив оголосити перерву в судовому засіданні до 15.05.2019.

В судове засідання 15.05.2019 представник третьої особи не з`явився, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зважаючи на те, що третю особу було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, а її неявка не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи обмеженість процесуального строку, Суд вважає за можливе розглянути справу по суті в цьому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 15.05.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

10.04.2018 між Міністерством оборони України (замовник) та Приватним акціонерним товариством "Трикотажна фабрика "Роза" (постачальник), відповідно до рішення тендерного комітету замовника (протокол від 26.03.2018 №75/110/9) було укладено Договір №286/3/18/152 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) (далі також - Договір), відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язується у 2018 році поставити замовнику спідню білизну (1831) (лот 3. Спідня білизна (18310000-5) (Сорочка та кальсони зимові, вид 2)) (далі - товар), а замовник - забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому Договорі.

Згідно з п.1.2. Договору, номенклатура товару, передбаченого до поставки за договором, вимоги згідно яких виготовляється товар, строки (терміни) виконання договору, визначаються нижчевикладеною специфікацією:

№ з/пНайменування товаруПерелік нормативних документів (стандарти, технічні умови, технічні специфікації, технічні описи), що встановлюють основні вимоги до товаруСтроки (терміни) постачанняЗагальна кількість, яку необхідно постачити, (к-тів)Ціна за одиницю товару в грн. з врахув. марк., тари (упак.), вант. робіт у місцях завантаження та трансп. витрат (без ПДВ)Ціна товару в грн. з врахув. марк., тари (упак.) вант. робіт у місцях завантаження та трансп. витрат (без ПДВ)
1Спідня білизна 18310000-5 (сорочка та кальсони зимові, вид 2)Сорочка - ТУ 14.1-106 - 16 з повідомленням про зміни № 3 та відповідність зразку- еталону; кальсони - ТУ 14.1 - 107 - 16 з повідомленням про зміни № 3 та відповідність зразку - еталонуДо 30.09.2018 (включно)20 000498,309 966 000,00
До 30.10.2018 (включно)30 000498,3014 949 000,00
Усього за рік50 000498,3024 915 000,00
Ціна товару без ПДВ24 915 000,00
Крім того, ПДВ4 983 000,00
Ціна товару з ПДВ29 898 000,00

Ціна товару з ПДВ складає: 29 898 000,00 грн.

ДСТУ та ГОСТи застосовуються в частині, які не суперечать Технічним умовам на виріб (товар), затвердженим Міністерством оборони України.

За приписами п.п. 3.1, 3.2 Договору, ціна цього договору становить 29 898 000,00 грн. у тому числі ПДВ 4 983 000,00 грн.

Ціна за договором коригується у порядку визначеному у статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі".

Згідно з п. 5.1 Договору, товар постачається на умовах DDP - склад замовника відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню торговельних термінів "Інкотермс" в редакції 2010 року згідно з положеннями договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами, тощо. Строк поставки товару буде визначений в специфікації договору (п.1.2).

Умовами п. 5.3 Договору визначено, що датою поставки товару вважається дата вказана одержувачем замовника у акті приймального контролю якості товару та у видатковій накладній постачальника.

Відповідно до п. 6.3.1 Договору, постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором.

Згідно з п. 7.1 Договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором.

За умовами п. 8.1 Договору, сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).

Пунктом 8.5 Договору визначено, що продовження строку (терміну) виконання зобов`язань (постачання товару, виконання робіт, надання послуг) можливе у випадку істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за договором у разі, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір, або уклали б його на інших умовах. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору він може бути змінений або розірваний за згодою сторін.

Доказом виникнення істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за договором є відповідний документ виданий Торгово-промисловою палатою України або регіональними торгово-промисловими палатами (п.8.6 Договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення. (п. 10.1 Договору)

Відповідно до п. 11.1 Договору, постачальник забезпечив виконання своїх зобов`язань за договором у розмірі 5% від суми договору (Банківська гарантія від 05.04.2018 №BGV/U/03-2-1230 видана ПАТ "Укрбудінвестбанк" на суму 1 494 900,00 грн.).

29.10.2018 позивач звернувся до Міністерства оборони України із листом № 653 від 29.10.2018 з пропозицією про внесення змін до Договору в частині продовження термінів поставки товару з доданим до нього Висновком Торгово-промислової палати України, який залишився відповідачем без відповіді та реагування.

На виконання умов Договору 18.09.2018 позивачем було поставлено відповідачу товар у кількості 20 000,00 на суму 11 959 200,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 4213 від 18.09.2018 та Актом приймального контролю за якістю №1 від 17.09.2018;

Також, 14.11.2018 позивачем було поставлено відповідачу товар у кількості 20 000,00 на суму 11 959 200,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 5447 від 14.11.2018 та Актом приймального контролю за якістю №2 від 13.11.2018.

Також, 03.12.2018 позивачем було поставлено відповідачу товар у кількості 10 000,00 на суму 5 979 600,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 5840 від 03.12.2018 та Актом приймального контролю за якістю № 3 від 29.11.2018.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що внаслідок виникнення форс-мажорних обставин, існування яких підтверджено відповідним висновком Торгово-промисловою палатою України, поставку комплектів спідньої білизни на виконання умов Договору було здійснено ним 18.09.2018, 14.11.2018 та 03.12.2018. У зв`язку з істотною зміною обставин, що є обставинами непереборної сили, останній звернувся до відповідача з листом № 653 від 29.10.2018, у якому повідомив відповідача про непередбачувані обставини та просив відповідача погодити та внести зміни в частині перенесення строків поставки. Однак, відповідачем не було надано жодної відповіді на вказаний лист. З огляду на істотну зміну обставин, що підтверджено висновком компетентного органу, посилаючись на ст.ст. 651, 652 ЦК України, позивач просить внести зміни до Договору в частині продовження строку виконання зобов`язання.

Разом з тим, позивач зазначає, що незважаючи на поставку товару після закінчення форс-мажорних обставин, який прийнято відповідачем без зауважень та заперечень, останнім направлено позивачу претензію №286/6/13 від 02.01.2019 із вимогами щодо сплати штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань. Також відповідач звернувся до Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" з вимогою №286/6/8 від 02.01.2019 щодо забезпечення виконання договору за допомогою банківської гарантії на суму 1 494 900,00 грн. Позивач вважає, що такі дії відповідача порушують права позивача та є безпідставними, оскільки несвоєчасне виконання зобов`язання виникло внаслідок дії форс-мажорних обставин, а на момент звернення відповідача до банку, зобов`язання, які були забезпечені банківською гарантією, були виконані позивачем у повному обсязі. У зв`язку з цим, позивач просить суд зобов`язати Міністерство оборони України відкликати вимогу від 02.01.2019 № 286/6/8 щодо забезпечення виконання Договору № 286/3/18/152 від 10.04.2018 на підставі банківської гарантії № BGV/U/03-2-1230 від 05.04.2018 на суму 1 494 900,00 грн.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що підписуючи Договір, у відповідача не було зауважень щодо строків поставки. Окрім того, відповідач посилається на відсутність у даному випадку одночасної наявності чотирьох умов, визначених в частині 2 статті 652 Цивільного кодексу України, відповідно до яких укладений між сторонами договір може бути змінений за рішенням суду.

Внаслідок укладення Договору №286/3/18/152 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 10.04.2018 між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як встановлено Судом, між Міністерством оборони України (замовник) та Приватним акціонерним товариством "Трикотажна фабрика "Роза" (постачальник), відповідно до рішення тендерного комітету замовника (протокол від 26.03.2018 №75/110/9) було укладено Договір №286/3/18/152 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) (далі також - Договір), відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язується у 2018 році поставити замовнику спідню білизну (1831) (лот 3. Спідня білизна (18310000-5) (Сорочка та кальсони зимові, вид 2)) (далі - товар), а замовник - забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому Договорі.

У вказаному Договорі сторони погодили поставку товару у строки: до 30.09.2018 (включно) - 20 000 к-тів, та до 30.10.2018 (включно) - 30 000 к-тів.

29.10.2018 позивач звернувся до Міністерства оборони України із листом № 653 від 29.10.2018 з пропозицією про внесення змін до Договору в частині продовження термінів поставки товару (1 - 20 000 к-тів до 16.11.2018, 2 - 30 000 к-тів до 19.12.2018) з доданим до нього Висновком Торгово-промислової палати України, отримання якого відповідачем не заперечується та не спростовується.

Однак, відповіді на вказану пропозицію відповідач не надав, продовження строків поставки не погодив, обґрунтованої відмови не надіслав. Доказів протилежного матеріалів справи не містять.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Право на подання позову про розірвання договору або внесення змін до договору на підставі ст. 188 Господарського кодексу України виникає у сторони в разі, коли у відповідь на пропозицію змінити чи розірвати договір надійшла відповідь із відмовою або не надійшло відповіді у 20-денний строк.

У п. 11.5 Договору сторони погодили, що зміни і доповнення до цього Договору вносяться тільки у письмовій формі шляхом укладання відповідних додаткових угод (крім випадків передбачених п. 6.2.4 Договору), які будуть додаватися до тексту цього Договору як невід`ємні його частини.

Згідно з ч. 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Можливість та підстави зміни договору у зв`язку з істотною зміною обставин встановлені нормою статті 652 Цивільного кодексу України. Зокрема, згідно з частиною 1 цієї статті у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона;

Таким чином, звертаючись з позовом про внесення змін до договору у зв`язку з істотною зміною обставин, позивач повинен за допомогою належних та допустимих доказів довести наявність усіх чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України.

Особливості укладання договорів за державним замовленням (державних контрактів) визначаються Законом України "Про публічні закупівлі" та Законом України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони".

Пунктом 20 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що публічна закупівля - придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом.

Разом з тим, згідно з п. 5 ст. 1 "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю - договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі.

Так, за умовами п. 8.2 Договору, сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом п`яти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

У пунктах 8.5, 8.6 Договору сторони погодили, що продовження строку (терміну) виконання зобов`язань (постачання товару, виконання робіт, надання послуг) можливе у випадку істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за договором у разі, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір, або уклали б його на інших умовах. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору він може бути змінений або розірваний за згодою сторін. Доказом виникнення істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за договором є відповідний документ виданий Торгово-промисловою палатою України або регіональними торгово-промисловими палатами.

Тобто, умовами договору сторони передбачили, що підставою для продовження строку є істотна зміна обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за договором. А доказом істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання свої обов`язків за договором є відповідний документ, виданий Торгово-промисловою палатою України.

Згідно з п.п. 2 п. 3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Частинами 1, 2 ст. 11 вказаного Закону передбачено, що торгово-промислові палати мають право, зокрема, проводити за дорученням державних органів незалежну експертизу проектів нормативно-правових актів з питань економіки, зовнішньоекономічних зв`язків, а також з інших питань, що стосуються прав та інтересів підприємців; проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість; Торгово-промислова палата України та торгово-промислові палати України залучаються до надання експертних висновків про походження товарів в тих випадках, коли відповідно до міжнародних договорів України повноваження видачі сертифікатів походження товарів надані митному органу, якщо інше не визначено такими міжнародними договорами. Порядок надання експертних висновків встановлюється Кабінетом Міністрів України; виконувати інші повноваження, що не суперечать законодавству України. Методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою підтвердження існування документально підтверджених об`єктивних обставин позивач звернувся до Торгово-промислової палати України.

Розглянувши зазначений запит позивача, Торгово-промислова палата України надала Висновок №3051/2/21-10.4 від 29.10.2018 щодо унеможливлення виконання зобов`язань за Договором №286/3/18/152 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кольти Державного бюджету України) від 10.04.2018, спричиненого істотною зміною обставин, яку сторони не могли передбачити.

Зазначений висновок Торгово-промислової палати містить такі узагальнені висновки:

- Унеможливлення виконання зобов`язань за Договором №286/3/18/152 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кольти Державного бюджету України) від 10.04.2018 спричиненого істотною зміною обставин, складеного за заявою позивача, унеможливлення своєчасного виконання позивачем зобов`язань, передбачених умовами Договору № 286/3/18/152 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кольти Державного бюджету України), укладеного 10.04.2018 між Міністерством оборони України та Приватним акціонерним товариством "Трикотажна фабрика "Роза", спричинено істотною зміною обставин, яку сторони не могли передбачити, зокрема, непередбачуваним технічним розладом технологічної лінії з виготовлення голкової стрічки для ворсування на виробничих потужностях Mario Crosta S.r.L (Італія) (продавець високошвидкісної ворсувальної машини, спроможностями якої планувалося забезпечити технічні і якісні характеристики товару, висунені замовником);

- Ця істотна зміна обставин характеризується ознаками: непередбачуваності, тривалості, невідворотності і відсутності вини у її виникненні сторін за Договором №286/3/18/152 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України), укладеним 10.04.2018 між Міністерством оборони України (замовник) та Приватним акціонерним товариством "Трикотажна фабрика "Роза" (постачальник), бо знаходиться поза межами волі бажань і дій сторін, порушуючи баланс їх майнових інтересів і позбавляючи того на що вони розраховували вступаючи в договірні відносини, а також свідчить про прямий причинно-наслідковий зв`язок з фактом унеможливлення виконання своїх зобов`язань ПрАТ "ТФ "Роза", зокрема у 2018 році забезпечити приймання та оплату товару за лотом 3 в асортименті, кількості, у строки (терміни) і за цінами згідно Специфікацією, а саме: 20 000 комплектів - до 30.09.2018 включно, 30 000 комплектів - до 30.10.2018 включно, та об`єктивно унеможливлює їх виконання;

- Така істотна зміна обставин за законодавством України, а саме: стаття 652 Цивільного кодексу України, не порушуючи пункту 8.5 Договору №286/3/18/152 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України), укладеного 10.04.2018 між Міністерством оборони України (замовник) та Приватним акціонерним товариством "Трикотажна фабрика "Роза" (постачальник), є підставою для збалансування майнових інтересів сторін, порушеного її виникненням, враховуючи принцип свободи договору і наявність диспозитивного методу правового регулювання договірних зобов`язань, шляхом перегляду сторонами та внесення змін у зазначені в цьому висновку договірні відносини, і надає право Приватному акціонерному товариству "Трикотажна фабрика "Роза" (постачальник), ініціювати (вимагати) такий перегляд і внесення змін у зазначені в цьому висновку договірні відносини в частині продовження строку поставки товару, зокрема: спідньої білизни (1831) (лот 3. Спідня білизна 18310000-5 (Сорочка та кальсони зимові, вид 22) у кількості 25 000 комплектів - до 20.12.2018 включно та у кількості 20 000 комплектів - до 19.12.2018 включно.

Розглянувши зазначений висновок, наданий позивачем, Суд вважає його належним та допустимим доказом виникнення істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх договірних обов`язків в розумінні п. 8.6 Договору, та є підставою для внесення змін до Договору.

При цьому, враховуючи положення чинного законодавства та умови укладеного між сторонами Договору, відповідно до яких єдиним належним доказом документального підтвердження виникнення форс-мажорних обставин є висновок Торгово-промислової палати України, за відсутності якого позивач не міг звернутись до відповідача із пропозицією щодо внесення змін до Договору, Суд не вбачає в діях позивача, що стосуються звернення до відповідача саме 29.10.2018 із пропозицією щодо продовження строку поставки товару, невідповідності вимогам чинного законодавства та умовам укладеного договору.

Отже, враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що позивач документально підтвердив факт істотної зміни обставин, яку сторони не могли передбачити при укладенні Договору, а також наявність існування всіх чотирьох умов, передбачених ст.652 ЦК України, існування яких є необхідним для внесення змін до договору за рішенням суду, а тому внесення змін до договору в частині збільшення строку поставки товару є доцільним і розумним.

Враховуючи наведене вище, Суд дійшов висновку, що вимога позивача про внесення змін у Договір №286/3/18/152 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 10.04.2018, що укладений між сторонами, шляхом викладення його в редакції, запропонованій позивачем, не суперечить чинному законодавству України, є обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача відкликати вимогу від 02.01.2019 № 286/6/8 щодо забезпечення виконання Договору № 286/3/18/152 від 10.04.2018 на підставі банківської гарантії № BGV/U/03-2-1230 від 05.04.2018, Суд зазначає таке.

05.04.2018 Публічне акціонерне товариство "Український будівельно-інвестиційний банк", яке змінило найменування на Акціонерне товариство "Український будівельно-інвестиційний банк", (гарант) надав відповідачу банківську гарантію № BGV/U/03-2-1230, відповідно до якої гарант взяв на себе безвідкличні та безумовні зобов`язання виплатити Міністерству оборони України (бенефіціар) будь-яку суму в межах загальної суми цієї гарантії, що складає 1 494 900,00 грн., протягом п`яти робочих днів з дати отримання письмової вимоги бенефіціара, у разі невиконання (неналежного виконання) принципалом (Приватне акціонерне товариство "Трикотажна фабрика "Роза") умов Договору № 286/3/18/152 від 10.04.2018 щодо кількості, якості та строків.

Ця гарантія дійсна по 01.02.2019 включно.

Зобов`язання банку згідно цієї гарантії втрачають силу в разі:

- закінчення строку дії гарантії;

- своєчасного виконання у повному обсязі принципалом своїх зобов`язань перед бенефіціаром;

- повернення оригіналу гарантії банку або надання бенефіціаром письмової заяви про звільнення банку від обов`язків за гарантією.

За умовами п.1.2 Договору про надання гарантії № BGV/U/03-2-1230 від 05.40.2018, гарантія надається на термін до 01.02.2019 включно і набуває чинності з 05.04.2018.

При цьому, відповідно до п. 11.2 Договору № 286/3/18/152 від 10.04.2018, підставою для повернення забезпечення виконання договору є виконання постачальником всіх умов договору у повному обсязі стосовно асортименту, якості, кількості та строків і виключно за цінами згідно положень цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 561 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана.

Частиною 4 статті 563 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.

Таким чином, вказана гарантія підлягає застосуванню виключно у разі наявності трьох умов неналежного виконання позивачем своїх зобов`язань, а саме щодо кількості, якості та строків постачання товару.

З матеріалів справи вбачається, що в межах строку дії гарантії, а саме, 02.01.2019 Міністерство оборони України звернулося до Акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" з вимогою № 286/6/8, в якій відповідач зазначив, що позивачем порушено умови виконання договору в частині терміну постачання продукції, а саме: поставлено із запізненням на 15 діб та 34 доби, тобто - 15.11.2018 та 04.12.2018, після терміну, визначеного договором до 30.10.2018 (включно), у зв`язку з чим відповідач просив банк перерахувати кошти у розмірі 1 494 900,00 грн. на рахунок Міністерства оборони України.

В свою чергу, Листом № 0061-БГ від 09.01.2019 Акціонерне товариство "Український будівельно-інвестиційний банк" звернулося до Приватного акціонерного товариства "Трикотажна фабрика "Роза", в якому повідомило, що банком отримано вимогу бенефіціара про сплату суми 1 494 900,00 грн. бенефіціару за гарантією, у зв`язку з чим відповідно до умов договору гарантії просило позивача перерахувати кошти для забезпечення компенсації суми вимоги у сумі 1 494 900,00 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що здійснена ним на виконання умов Договору поставка комплектів спідньої білизни була прийнята відповідачем без жодних зауважень. Позивач вважає, що такі дії відповідача щодо звернення до банку із вимогою порушують права позивача, оскільки несвоєчасне виконання зобов`язання виникло внаслідок дії форс-мажорних обставин, про які позивачем будо повідомлено відповідача, а також на момент звернення відповідача до банку зобов`язання, які були забезпечені банківською гарантією, були виконані позивачем у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно із ч. 1 ст. 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ч. 1 ст. 565 Цивільного кодексу України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

За приписами ч.1 ст.568 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором припиняється у разі:

1) сплати кредиторові суми, на яку видано гарантію;

2) закінчення строку дії гарантії;

3) відмови кредитора від своїх прав за гарантією шляхом повернення її гарантові або шляхом подання гаранту письмової заяви про звільнення його від обов`язків за гарантією.

Разом з тим, оскільки Судом встановлено, що несвоєчасна поставка обумовленого Договором товару відбулась не з вини позивача, а в наслідок істотної зміни обставин, яку сторони не могли передбачити при укладенні Договору та встановленні строків поставки, та враховуючи висновки суду щодо наявності підстав для внесення змін до Договору, а саме, збільшення строку постачання товару, Суд дійшов висновку, що вимога Міністерства оборони України №286/6/8 від 02.01.2019 щодо виплати суми гарантії у в`язку із порушенням Приватним акціонерним товариством "Трикотажна фабрика "Роза" строків поставки товару є безпідставною.

В той же час, Суд вважає за необхідне зазначити, що сторонами належним чином не обґрунтовано свої вимоги та заперечення стосовно строку дії наданої банком гарантії, тоді як дослідження обставин щодо строку дії та припинення зазначеної гарантії не входять до предмету розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України унормовано, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів в розумінні ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України є припинення дії, яка порушує право.

Згідно з ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

За приписами ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За приписами ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект, тобто він повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В абзаці 10 п. 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначено про те, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За таких підстав, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, Суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога про зобов`язання відповідача відкликати вимогу від 03.01.2019 № 286/6/8 щодо забезпечення виконання Договору № 286/3/18/152 від 10.04.2018 на підставі банківської гарантії № BGV/U/03-2-1230 від 05.04.2018, є неефективним способом захисту у розумінні наведених приписів, оскільки у даному випадку, враховуючи, що Судом задоволено вимоги позивача щодо продовження термінів поставки товару за Договором, позивач не є порушником зобов`язання, відповідно у відповідача не настає право на звернення до гаранта з вимогою про виплату гарантії.

Отже, позовна вимога про зобов`язання Міністерства оборони України відкликати вимогу від 02.01.2019 № 286/6/8 щодо забезпечення виконання Договору № 286/3/18/152 від 10.04.2018 на підставі банківської гарантії № BGV/U/03-2-1230 від 05.04.2018 на суму 1 494 900,00 грн. задоволенню не підлягає, з огляду на її безпідставність та необґрунтованість.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Внести зміни до Договору про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) №286/3/18/152 від 10.04.2018, укладеного між Міністерством оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 6, ідентифікаційний код 00034022) та Приватним акціонерним товариством "Трикотажна фабрика "Роза" (03038, м. Київ, вул. М. Грінченка, буд. 2/1, ідентифікаційний код 00307313), шляхом викладення його в наступній редакції:

«Пункт 1.2. Номенклатура товару, передбаченого до поставки за Договором, вимоги згідно яких виготовляється товар, строки (терміни) виконання Договору, визначаються нижче викладеною Специфікацією:

№ з/пНайменування товаруПерелік нормативних документів (стандарти, технічні умови, технічні специфікації, технічні описи), що встановлюють основні вимоги до товаруСтроки (терміни) постачанняЗагальна кількість, яку необхідно постачити, (к-тів)Ціна за одиницю товару в грн. з врахув. марк., тари (упак.), вант. робіт у місцях завантаження та трансп. витрат (без ПДВ)Ціна товару в грн. з врахув. марк., тари (упак.) вант. робіт у місцях завантаження та трансп. витрат (без ПДВ)
1Спідня білизна 18310000-5 (сорочка та кальсони зимові, вид 2)Сорочка - ТУ 14.1-106 - 16 з повідомленням про зміни № 3 та відповідність зразку-еталону; кальсони - ТУ 14.1 - 107 - 16 з повідомленням про зміни № 3 та відповідність зразку - еталонуДо 17.11.2018 (включно)20 000498,309 966 000,00
До 19.12.2018 (включно)30 000498,3014 949 000,00
Усього за рік50 000498,3024 915 000,00
Ціна товару без ПДВ24 915 000,00
Крім того, ПДВ4 983 000,00
Ціна товару з ПДВ29 898 000,00

Ціна товару з ПДВ складає: 29 898 000 (двадцять дев`ять мільйонів вісімсот дев`яносто вісім тисяч) грн. 00 коп.

ДСТУ та ГОСТи застосовуються в частині, які не суперечать Технічним умовам на виріб (товар), затвердженим Міністерством оборони України».

3. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 6, ідентифікаційний код 00034022) на користь Приватного акціонерного товариства "Трикотажна фабрика "Роза" (03038, м. Київ, вул. М. Грінченка, буд. 2/1, ідентифікаційний код 00307313) судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 20.05.2019

Суддя Т.Ю.Трофименко