ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3479/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвій Л.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Публічного АТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк", м. Київ 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ
до ТОВ "НВП "Арт-Тех", м. Харків
про звернення стягнення на предмет іпотеки
за участю представників після перерви:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

3-ї особи - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство „Всеукраїнський акціонерний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни звернулось до господарського суду із позовною заявою до ТОВ "НВП "Арт-Тех" із позовними вимогами про звернення стягнення на рухоме майно згідно договору застави № 30-К/З від 23.10.2012 р., а саме: обладнання - роторна лінія механічної розробки боєприпасів, згідно з витягу з балансового рахунку №109 від 23.12.10 року, шляхом його продажу на електронних торгах у процедурі виконавчого провадження за початковою ціною продажу, визначеної на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 21.12.18р. позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк", м. Київ, в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБіБанк" Славкіної М.А., м. Київ - залишено без руху. Надано позивачеві строк десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

08.01.19р. від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви та надано суду докази сплати судового збору.

Ухвалою суду від 11.01.19р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на "08" лютого 2019 р. о(об) 11:00 год.

Підготовче засідання у справі №922/3479/18, яке було призначено на "08" лютого 2019 р. о(об) 11:00 год. не відбулось з причин довготривалої непрацездатності (перебування на лікарняному понад 14 днів) судді Шарко Л.В.

26.02.19р. судом направлено на адресу сторін ухвалу-повідомлення в порядку ст.ст. 120, 121 Господарського процесуального кодексу України із зазначення дати підготовчого засідання, а саме - 06.03.19р. о 15:00 год.

06.03.19р. судом направлено на адресу сторін ухвалу-повідомлення в порядку ст.ст. 120, 121 Господарського процесуального кодексу України із зазначення дати підготовчого засідання, а саме - 29.03.2019 р. о 10:30 год.

25.03.19р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 29.03.19р. залучено до участі у справі в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Підготовче засідання відкладено на "09" квітня 2019 р. о 16:45 год.

Ухвалою суду від 09.04.19р. закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті на "19" квітня 2019 р. о 15:00 год.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.04.19р. просив суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності.

Ухвалою суду від 19.04.19р. судове засідання відкладено на "08" травня 2019 р. о 09:00 год.

08.05.19р. в судовому засіданні оголошено перерву до 16:00 год. 08.05.19р.

Представник позивача в судове засідання 08.05.19р. після перерви не з`явився.

Представник відповідача в судове засідання 08.05.19р. після перерви не з`явився.

Представник 3-ї особи в судове засідання 08.05.19р. після перерви не з`явився.

Враховуючи те, що норми Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

12.09.2008р. між ВАТ "ВіЕйБі Банк" (з 18.05.2010р. ПАТ "ВіЕйБі Банк" - позивач у справі) - Банк та ТОВ "Торговий дім "ІТРЗ" (перший відповідач у справі) - Позичальник було укладено кредитний договір №30-К/08, відповідно до умов визначених цим Кредитним договором та Додатковими угодами до нього, що складають невід`ємну частину цього Договору, Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у формі поновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом 700000,00 доларів США, з терміном остаточного повернення Кредиту до 11.09.2011р., включно, з урахуванням укладених додаткових угод.

23 грудня 2010 року був укладений договір застави №30-К/3 відповідно до умов якого відповідач передав позивачу в заставу рухоме майно, в забезпечення виконань зобов`язань ТОВ "Торговий дім "ІТРЗ" за кредитним договором №30-К/08 від 12.09.2008. Предмет застави був власністю відповідача.

Постановою Господарського суду Харківської області від 22.12.2011 у справі №5023/10142/11 ТОВ "Торговий дім "ІТРЗ" () було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою від 05.07.2012 в цій же справ: ТОВ "Торговий дім "ІТРЗ" () було ліквідовано, визнано вимоги ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" на суму 3 731 591,31 грн. погашеними. Вказане рішення набрало законної сили.

Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт господарювання (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язків.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Відповідно до ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

У відповідності до положень ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом.

Зважаючи на це, припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом є підставою припинення застави, оскільки зобов`язання за кредитним договором припиняється.

За таких умов зобов`язання за кредитним договором №30-К/08 від 12.09.08 року ТОВ "Торговий дім "ІТРЗ" перед ПАТ "ВіЕйБі Банк" є припиненими.

Пунктом 4.1 Договору застави сторони передбачили, що Договір застави набуває дії з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

У зв`язку з тим, що зобов`язання за кредитним договором №30-К/08 від 12.09.08 року є припиненими, то і договір застави №30-К/З від 23.12.10р. є припиненим.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, у зв`язку з ліквідацією основного боржника за спірним кредитним договором та, як наслідок, припиненням договору застави, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши заяву відповідача про застосування до вимог позивача строку позовної давності, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Як вбачається з даного рішення, суд дійшов висновку про те, що зобов`язання за кредитним договором №30-К/08 від 12.09.08 року та договором застави №30-К/З від 23.12.10р. є припиненим, а отже відсутнє порушення прав позивача, що в свою чергу не є підставою для застосування до вимог позивача строку позовної давності.

Таким чином, суд відмовляє в задоволенні заяви відповідача про застосування до вимог позивача строку позовної давності.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати у даній справі залишаються за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 256, 257, 261, 509, 598, 612, Цивільного кодексу України; ст.ст. 173, 174, 179, 193, 197 Господарського кодексу України; ст. 28 Закону України "Про заставу"; ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 17.05.19р.

Суддя Л.В. Шарко