РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2019Справа № 910/11739/18

За позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" м. Києва

до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" м. Києва

третя особа Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Києва

про стягнення додаткової плати за недотримання параметрів якості переданого природного газу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 168592141,49 грн.,

зустрічним позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування" м. Києва

до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" м. Києва

про визнання договору частково недійсним.

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Хахуда О.В.

Представники:

від позивача: Оніщук В.М.,

від відповідача: Малярчук Ю.Б., Собко О.В.,

від третьої особи: Бернацька О .В.

СУТЬ СПОРУ :

у вересні 2018 року Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що між ним і відповідачем укладено договір транспортування природного газу № від 30 серпня 2016 р., додаткові угоди № 1 від 30 грудня 2016 р., 2 від 17 січня 2018 р. до цього договору, згідно умов яких він (оператор) зобов`язався надавати відповідачу (замовнику) послуги транспортування природного газу, а відповідач - оплачувати вартість наданих послуг на умовах договору.

Відповідно до умов п. 5.2 договору якість газу має відповідати вимогам щодо норм якості газу, фізико-хімічних показників та інших характеристик, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2493 від 30 вересня 2015 р. та нормативно-правових актах і відповідних стандартах, на які кодекс містить посилання.

Згідно п. 10.1 договору сторона, яка порушила вимоги щодо параметрів якості природного газу, який передається/відбирається до/з газотранспортної системи, визначені Кодексом, зобов`язана сплатити на користь іншої сторони додаткову плату за недотримання параметрів якості природного газу.

Всупереч умов договору відповідач протягом січня 2016-квітня 2017 років подав до газотранспортної системи природний газ, який за параметрами якості що не відповідав п. 13 гл. 1 розд. ІІІ Кодексу.

На підставі розділу Х договору, п. 16 гл. 1 розд. ІІІ Кодексу він розрахував відповідачу додаткову плату за недотримання параметрів якості природного газу, переданого протягом січня 2016-квітня 2017 років, розмір якої склав 47088014,58 грн.

Посилаючись на те, що виставлені рахунки на сплату додаткової плати за недотримання параметрів якості переданого природного газу відповідач не оплатив, позивач просив стягнути з того на свою користь 47088014,58 грн. додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу переданого протягом січня 2016-квітня 2017 років, 3423640,26 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 865321,31 грн. три проценти річних з простроченої суми, 5741505,80 грн. пені, а також понесені ним по справі судові витрати.

У процесі розгляду справи позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог. Змінив предмет позову в частині вимог про стягнення додаткової плати (заявив про стягнення плати за січень 2016-серпень 2018 років), сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання та неустойки (збільшив період прострочення, за який заявлені ці вимоги), у зв`язку з чим збільшив розмір заявленої до стягнення суми боргу до 137616178,17 грн., збитків внаслідок інфляції за час прострочення до 11362766,28 грн., трьох процентів річних з простроченої суми до 3994252,05 грн., пені до 15618944,99 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у збільшеному розмірі.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на необґрунтованість заявлених вимог, заявив про сплив строку позовної давності до часу звернення позивача в суд з указаним позовом.

Заявив зустрічний позов про визнання договору транспортування природного газу № від 30 серпня 2016 р. в частині умов розділу Х (п.п. 10.1-10.8), що встановлюють додаткову плату за недотримання параметрів якості природного газу, недійсним з підстав ст.ст. 203, 215 ЦК України, як такої, що не відповідає вимогам ст.ст. 678, 901 ЦК України, ст. 268 ГК України, ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу", ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів".

Вказував, що умови розділу Х договору передбачають внесення замовником виконавцю оплати, яка не відповідає природі договору про надання послуг, оскільки виконавець не надає за вказану оплату будь-яких послуг, які споживаються в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності. Також зазначав, що позивач не є покупцем або споживачем природного газу за договором, тому у нього відсутнє право на компенсацію за неякісний товар. Крім того, вказував, що передбачена договором додаткова плата не відповідає видам як оперативно-господарська санкція, передбачені ст. 236 ГК України.

За таких обставин відповідач просив зустрічний позов задовольнити та визнати недійсним розділ Х (п.п. 10.1-10.8) договору транспортування природного газу № від 30 серпня 2016 р. між ним та Акціонерним товариством "Укртрансгаз".

У судовому засіданні представник відповідача підтримав зустрічні позовні вимоги.

Позивач у письмових поясненнях на зустрічну позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти зустрічного позовом заперечив, посилаючись на безпідставність та необгрунтованість заявлених вимог, відповідність спірного договору вимогам чинного законодавства.

У процесі розгляду до участі у справі в якості третьої особи залучено Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Третя особа у письмових поясненнях на позовну заяву, її представник у судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що відповідно до вимог Закону України "Про ринок природного газу" він викуповує увесь обсяг видобутого відповідачем природного газу, окрім обсягів використаних тим для забезпечення власних потреб.

У зв`язку з цим між ними укладені договору купівлі-продажу газу, відповідно до яких передача обсягів газу здійснюється відповідачем до магістральних газопроводів позивача та в розподільні мережі суб`єктів господарювання на газорозподільних станціях та пунктах виміру витрат газу відповідача. Відповідальним за якість транспортованого природного газу за спірним договором транспортування природного газу № від 30 серпня 2016 р. між сторонами є відповідач, яке фактично подає природний газ до газотранспортної системи в точці входу.

Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" (далі-Закон) оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

Транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Згідно ст. 32 Закону транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Відповідно до п. 1 гл. 1 розд. VIII Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2495 від 30 вересня 2015 р. (далі-Кодекс) одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у т.ч. послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюється виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Судом встановлено, що між сторонами по справі укладено договір транспортування природного газу № від 30 серпня 2016 р., згідно умов якого позивач (оператор) зобов`язався надавати відповідачу (замовнику) послуги транспортування природного газу, а відповідач - оплачувати вартість наданих послуг на умовах договору.

Відповідно до умов п.п. 2.2, 2.3, 2.4 договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

Послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи, послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій, послуга балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору.

Згідно п.п. 2.6, 2.7 договору замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Строк дії договору відповідно до умов п. 17.1 договору встановлений з моменту його укладення і діє до 31 грудня 2016 р. Договір вважається пролонгованим на кожен наступний рік, якщо за місяць до його закінчення про припинення договору або його перегляду не буде письмово заявлено однією із сторін. Доказів припинення договору в установленому порядку суду не надано.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями представників сторін, наявною у матеріалах справи копією вищевказаного договору.

Також встановлено, що відповідач Акціонерне товариство "Укргазвидобування господарське товариство, 100 відсотків акцій якого належать іншому господарському товариству, єдиним акціонером якого є держава, згідно з вимогами Закону України "Про ринок природного газу" та Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу здійснює продаж всього обсягу природного газу, видобутого на території України третій особі Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", окрім обсягів, які використовуються для забезпечення власних потреб.

На виконання указаних вимог чинного законодавства між відповідачем та третьою особою протягом 2016-2018 років були укладені договори поставки природного газу №№ №№ 14/275/16/УГВ193/21-16 від 15 січня 2016 р., УГВ5262/21-17 від 27 квітня 2017 р., УГВ8964/34-18 від 16 квітня 2018 р., умовами передбачена передача видобутих відповідачем обсягів природного газу третій особі через приєднані до газотранспортної системи позивача мережі або у віртуальних точках продажу.

Поясненнями третьої особи, які не заперечені відповідачем, актами приймання-передачі природного газу між ними за період 30 квітня 2016-30 вересня 2018 р.р. стверджується факт передачі відповідачем третій особі через газотранспортну систему позивача протягом січня 2016-серпня 2018 років 9 м3 природного газу.

Наявними у матеріалах справи складеними відповідачем технічними актами (паспортами фізико-хімічних параметрів природного газу) за період січня 2016-вересня 2018 років, електронні копії яких розміщені на доданому до справи цифровому диску DVD-R № ZE3264-DVR-J47C1 стверджується той факт, що переданий до газотранспортної системи у цей період природний газ не відповідав параметрам якості, встановленим договором та Кодексом газотранспортної системи.

Відповідно до умов п. 5.2 договору якість газу має відповідати вимогам щодо норм якості газу, фізико-хімічним показників та інших характеристик, визначених у Кодексі та нормативно-правових актах і відповідних стандартах, на які Кодекс містить посилання.

Відповідно до п. 16 розд. 1 гл. ІІІ Кодексу газотранспортної системи у разі, якщо природний газ, що не відповідає вимогам п. 13 цієї глави, був завантажений в газотранспортну систему з причин, незалежних від оператора газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи одержує від суб`єкта, який подав у газотранспортну систему неякісний газ, додаткову оплату, визначену в договорі транспортування.

Аналогічні положення закріплені в розділі Х договору, згідно з якими встановлено порядок визначення додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу.

Відповідно до положень п.п. 1 п. 1 глави 1 розділу III Кодексу газотранспортної системи відповідальним за якість газу у точках входу (крім точок входу на міждержавному з`єднанні) є оператори суміжних систем, суміжні газовидобувні підприємства, які подають природний газ до газотранспортної системи в точці входу. У точках входу на міждержавному з`єднанні відповідальним є замовник послуг транспортування.

Отже, відповідач як суміжне газовидобувне підприємство, яке подало у газотранспортну систему позивача природний газ, відповідальне за якість цього газу.

Відповідно до умов п. 10.1 договору сторона, яка порушила вимоги щодо параметрів якості природного газу, який передається/відбирається до/з газотранспортної системи, визначені Кодексом, зобов`язана сплатити на користь іншої сторони додаткову плату за недотримання параметрів якості природного газу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Вимоги за зустрічною позовною заявою відповідача про визнання договору частково недійсним обґрунтовані тим, що умови розділу Х, що встановлюють додаткову плату за недотримання параметрів якості природного газу не відповідають вимогам ст.ст. 678, 901 ЦК України, ст. 268 ГК України, ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу", ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ч. 1 ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Внесення сторонами за договором транспортування природного газу про встановлення додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу відповідає вимогам п. 16 гл. 1 розд. ІІІ Кодексу газотранспортної системи.

Доводи відповідача з цього приводу є необґрунтованими та суперечать встановленим ст. 3 ЦК України принципам свободи договору та розумності.

Посилання на те, що передбачена договором додаткова плата не відповідає видам як оперативно-господарських санкцій, передбачених ст. 236 ГК України, є необґрунтованими, оскільки визначений останньою перелік санкцій не є вичерпним.

Доводи зустрічного позову про невідповідність спірних умов розділу Х договору вимогам Закону України "Про захист прав споживачів" є безпідставними, оскільки положення указаного Закон на господарські відносини між сторонами не поширюється.

Враховуючи відповідність умови розділу Х договору вимогам чинного законодавства, то підстави для задоволення зустрічного позову відсутні.

Згідно умов п. 10.6 договору розрахунок розміру додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу проводиться щомісячно окремо по кожному параметру якості щодо природного газу на підставі даних, визначених оператором у звіті про недотримання параметрів якості природного газу, який він надає замовнику на його електронну адресу до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.

Згідно розрахунку позивача, проведеними відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, розмір додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу переданого за період січня 2016-серпня 2018 років становить 137616178,17 грн.

Доказів невідповідності проведеного розрахунку та визначеного на його підставі розміру додаткової плати умовам договору не надано.

Відповідно до умов п. 10.7 договору сторона, яка допустила порушення щодо якості природного газу, зобов`язана сплатити додаткову оплату у строк до 15-го числа місяця, наступного за газом місцем, на підставі рахунка-фактури, який надсилається на її електронну адресу іншою стороною до 12-го числа місяця наступного за газовим місцем.

Доказів проведення здійснення відповідачем на користь позивача додаткової плати за недотримання параметрів якості переданого природного газу після направлення йому в установленому порядку рахунків-фактур суду не надано.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за договором, з нього на користь позивача стосовно до вимог ст.ст. 622, 624, 625 ЦК України підлягає стягненню 137616178,17 грн. додаткової плати за недотримання параметрів якості переданого природного газу, 11362766,28 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 3994252,05 грн. три проценти річних з простроченої суми, 15618944,99 грн. передбаченої п. 13.5 договору пені.

Посилання відповідача на перебіг строку позовної давності до часу звернення позивача в суд з указаним позовом є необґрунтованими, оскільки не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Оскільки позов задоволено, у зустрічному позові відмовлено, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 231, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Акціонерного товариства "Укртрансгаз" м. Києва задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, код 30019775) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, код 3001978,17 грн. боргу, 11362766,28 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 3994252,05 грн. три проценти річних з простроченої суми, 15618944,99 грн. пені, 616700 грн. витрат по оплаті судового збору.

У зустрічному позові Акціонерного товариства "Укргазвидобування" м. Києва відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 17 травня 2019 року.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар