ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2019 р. Справа№ 911/2855/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Тищенко А.І.

розглянувши у письмовому провадженні

апеляційну скаргу Комунального підприємства Обухівської міської ради

"Обухівський ринок"

на рішення Господарського суду Київської області від 12.02.2019

у справі №911/2855/18 (суддя Антонова В.М.)

за позовом Комунального підприємства Обухівської міської ради

"Обухівський ринок"

до Фізичної особи-підприємця Смалько Марії Олександрівни

про стягнення 25 724,11 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Обухівської міської ради "Обухівський ринок" (далі за текстом - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Смалько Марії Олександрівни (далі за текстом - відповідач) 25 724,11 грн. заборгованості за договором №291 від 01.09.2013 про надання послуг з утримання торговельного місця для забезпечення здійснення торгівлі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що заборгованість виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині сплати коштів за надані позивачем послуги.

Відповідач у наданих суду поясненнях не заперечував наявності заборгованості перед позивачем, але зазначав про те, що точна сума боргу йому невідома.

Рішенням Господарського суду Київської області від 12.02.2019 у справі №911/2855/18 відмовлено в позові.

Вказане рішення мотивовано неправомірністю зміни позивачем вартості послуг, несплата яких стала підставою для звернення до суду із даним позовом, а також відсутністю в матеріалах справи первинних документів на підтвердження реального обсягу виконання сторонами умов договору №291 від 01.09.2013 та правомірності нарахування суми заборгованості.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення Господарського суду Київської області від 12.02.2019 у справі №911/2855/18 та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом проігноровано визнання позову відповідачем, що свідчить про порушення вимог ст. ст. 75, 191, 235 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України). Позивач вважає, що ним було підтверджено заборгованість відповідача аналізом взаєморозрахунків за період з 12.07.2013 по 30.09.2018 та рішеннями виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, а відповідачем наявність боргу не спростовано.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не надав, але згідно з ч.3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на рішення Господарського суду Київської області від 12.02.2019 у справі №911/2855/18 та вирішено здійснювати її розгляд у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

01.09.2013 між позивачем та відповідачем укладено договір №291 про надання послуг з утримання торговельного місця для забезпечення здійснення торгівлі (далі за текстом - Договір), предметом якого (розділ 1) є надання послуг з утримання торговельного місця для забезпечення здійснення торгівлі загальною площею 10,5 кв. метрів, що розташоване на території КП Обухівської міськради "Обухівський ринок". Торговельне місце облаштоване тимчасовою несанкціонованою спорудою, яка на праві приватної власності належить підприємцю та встановлено згідно рішення Обухівської міської ради №673 від 16.06.2011. Місцезнаходження об`єкта зазначається в плані території КП Обухівської міськради "Обухівський ринок".

Порядок здійснення розрахунків за надані послуги врегульований розділом ІІІ Договору, згідно з яким сума вартості послуг залежить від кількості займаних торговельних місць: одне торговельне місце згідно Правил торгівлі на ринках м. Обухова та рішення виконкому Обухівської міської ради №733 від 06.08.2013 становить 2 кв. метрів та вартість його обслуговування - 3,30 грн. з ПДВ. В разі зміни вартості послуг, за згодою сторін, вартість підлягає зміні без переоформлення договору. Оплата за договором проводиться згідно виставлених рахунків щомісячно шляхом перерахування підприємцем на поточний рахунок позивача до 10 числа поточного місяця. Якщо передплата не здійснена підприємцем згідно з даним договором на протязі двох календарних місяців, ринок має право заборонити підприємцю здійснювати торговельну діяльність та розірвати умови договору в односторонньому порядку з винесенням питання на виконком Обухівської міської ради про зупинення дії рішення на встановлення торговельного павільйону та його демонтаж. Послуги ринку складають 17,325 грн. в день з ПДВ. У випадку припинення торговельної діяльності на час відпустки підприємця оплата проводиться за тарифом 3,05 грн. з ПДВ згідно рішення виконкому Обухівської міської ради №733 від 06.08.2013. Для застосування цього тарифу відповідач повинен надати адміністрації позивача довідку з ДПІ в Обухівському районі про припинення підприємницької діяльності згідно законодавства та щоденного обстеження контролером підприємства на предмет закриття торговельного павільйону.

В п.5 Договору передбачено, що останній укладається строком на один рік і набуває чинності з моменту його підписання, якщо інше не передбачено договором. Якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна з сторін не вимагає його припинення або переукладення, тоді договір кожного разу вважається продовженим на той же строк і на тих же умовах.

За твердженням позивача, відповідач неналежним чином виконував свої грошові зобов`язання, у зв`язку з чим за період з 12.07.2013 по 30.09.2018 виникла заборгованість у сумі 25 724,11 грн.

Позивач направив відповідачу претензію вих.№47 від 25.09.2018, в якій вимагав сплатити заборгованість.

Претензія не була отримання відповідачем та повернулася на адресу позивача з відміткою відділення поштового зв`язку на конверті «адресат не проживає».

З огляду на те, що відповідач в добровільному порядку не сплачує борг, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Таким чином, спір у даній справі стосується з`ясування питання про наявність чи відсутність порушення відповідачем умов Договору в частині здійснення розрахунків з позивачем, як підстави для стягнення з нього заборгованості.

Згідно зі ст. ст. 901, 903 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В силу вимог ст. ст. 525, 526, 610, 628, 629 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню належним чином у встановлений строк. Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Як зазначалося вище, за умовами п.3 Договору оплата здійснюється відповідачем щомісячно до 10 числа поточного місяця на підставі виставлених рахунків.

Місцевим господарським судом з пояснень позивача встановлено, що відповідачу кожного місяця виставлялися рахунки на оплату контролером ринку або шляхом безпосереднього отримання відповідачем рахунків в адміністрації ринку.

Однак в матеріалах справи відсутні рахунки позивача за спірний період з доказами їх надіслання або вручення відповідачу.

Відносно здійснених відповідачем оплат по Договору, то місцевим судом з пояснень відповідача встановлено, останній оплачував рахунки в період ведення ним торгівлі на ринку, за винятком періоду перебування на лікарняному. Водночас відповідач не зміг підтвердити чи спростувати суму здійснених ним оплат, вказану позивачем у доданому ним до позову розрахунку боргу (аналізі взаєморозрахунків по рахунку 36 за період з 01.07.2013 по 30.09.2018 по контрагенту Смалько Марія Олександрівна ), оскільки відповідач такі розрахунки самостійно не вів.

За твердженням позивача, відповідач частково розрахувався за надані по договору послуги на загальну суму 9 109,74 грн., але в матеріалах справи відсутні докази здійснення таких оплат, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, квитанції, тощо.

З наданого позивачем аналізу взаєморозрахунків за період з 01.07.2013 по 30.09.2018 вбачається, що останній містить посилання на Акти прийому-передачі виконаних робіт та банківські виписки, але жодного з цих документів за спірний період місцевому господарському суду позивач не надав.

До апеляційної скарги позивачем додано банківські виписки та платіжні доручення. В той же час в тексті апеляційної скарги та доданих до неї документах відсутнє клопотання про залучення вказаних доказів, які не подавалися місцевому господарському суду, із зазначенням винятковості обставин, з огляду на які позивач не зміг надати названі докази до прийняття рішення судом першої інстанції, що є обов`язковою вимогою згідно з ч.3 ст. 269 ГПК України.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч.2 ст. 80 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст. 13 ГПК України).

Зважаючи на викладене, додані до апеляційної скарги платіжні доручення та банківські виписки не приймаються судом апеляційної інстанції та не враховуватимуться під час перегляду даної справи.

В матеріалах справи відсутні первинні документи на підтвердження суми здійснених відповідачу нарахувань по Договору та суми проведених відповідачем оплат за надані послуги.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що відповідачем визнано наявність боргу за Договором та не спростовано розмір вказаної позивачем заборгованості відхиляється судом, оскільки згідно з ч.1 ст. 75 ГПК України місцевим господарським судом правомірно не прийнято визнання боргу відповідачем, з огляду на обґрунтовані сумніви щодо достовірності обставин, викладених позивачем у позові по розміру суми боргу, заявленого до стягнення з відповідача, сум здійснених відповідачу нарахувань за надані послуги та суми погашених відповідачем платежів в оплату боргу.

Наданий позивачем аналіз взаєморозрахунків свідчить про здійснення нарахування відповідачу у спірному періоді різної вартості послуг з утримання торговельного місця, хоча площа орендованого відповідачем торговельного місця з 2013 по 2018 рік не змінювалась.

До позову додано низку рішень виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 07.04.2015 №226, від 07.07.2015 №428, від 08.09.2015 №531, від 12.01.2016 №21, від 05.04.2016 №210, від 02.08.2016 №429, від 04.04.2017 №187, якими затверджувалася вартість (тариф) послуг з утримання одного торгівельного місця, на підтвердження правомірності нарахування відповідачу тарифу на вказані послуги.

Проте, названі рішення про зміну тарифу є підставою для внесення відповідних змін до Договору в частині коригування вартості вказаної послуги, але доказів внесення за згодою сторін відповідних змін до Договору згідно з умовами п.3 договору відсутні.

З пояснень відповідача, місцевий господарський суд встановив, що відповідач згоди на зміну вартості послуг, передбаченої умовами Договору, позивачу не надавав, зміни до договору в цій частині не вносилися.

Таким чином, позивач не підтвердив погодження сторонами зміни вартості послуг за Договором протягом 2013-2018 років, не надав доказів вручення рахунків із зазначенням конкретної щомісячної суми у спірному періоді, актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), платіжних документів на підтвердження часткового погашення боргу.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що ним підтверджено заборгованість відповідача наданим аналізом взаєморозрахунків, відхиляються апеляційним судом, як непереконливі, оскільки в матеріалах справи відсутні документи, на які міститься посилання у аналізі взаєморозрахунків, у зв`язку з чим суд не може перевірити правильність вказаних позивачем даних.

Враховуючи, що з наявних у справі матеріалів неможливо встановити суму боргу відповідача за Договором, позов задоволенню не підлягає з огляду на його документальну непідтвердженість.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі позивачу було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає і судові витрати за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства Обухівської міської ради "Обухівський ринок" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 12.02.2019 у справі №911/2855/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/2855/18 повернути до Господарського суду Київської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Г.А. Кравчук

А.І. Тищенко