ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

17.05.2019м. ДніпроСправа № 904/1997/19

За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Світ-Агро", м. Київ

про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти

у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Світ-Агро", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальніст фірми "Авіас-2000", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 1 292 912,61 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Без виклику представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Світ-Агро" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 880 817,98 грн., що складають суму заборгованості за договором поставки № ТД 514 від 24.09.2013, 264 442,39 грн. - пені, 53 615,80 грн. - штрафу, 23 514,51 грн. - річних, 70 521,93 грн. - інфляції грошових коштів.

Одночасно із поданням позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Світ-Агро" звернулось із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальніст фірми "Авіас-2000" в розмірі 1 313 266,80 грн., які знаходяться в банківських установах на всіх рахунках відповідача, інформація про які буде виявлена виконавчою службою в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання взятого на себе зобов`язання за спірним договором поставки в частині оплати вартості поставленого товару. Крім того, ТОВ "ТД "Світ-Агро" зазначає, що згідно даних з офіційного сайту "Судова влада України" та Єдиного державного реєстру судових рішень, позивач не єдиний кредитор відповідача.

До того ж, відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань розмір статутного капіталу ТОВ "Авіас-2000" складає 250 000,00 грн., що значно менше заявленої до стягнення суми.

З огляду на викладене, позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі.

Подана заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини 6 статті 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом з тим, подана заява містить лише припущення щодо можливого ускладнення виконання рішення суду та не містить жодних доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем фактичних дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань та доказів, які б підтверджували, викладені в заяві обставини.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Світ-Агро" про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили - 17.05.2019.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.Ф. Мельниченко