ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 925/1549/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Погребняка В.Я. - головуючого, Жукова С.В., Катеринчук Л.Й.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування",

відповідач - Приватне підприємство науково виробнича фірма "Імекс Хімгрупп",

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування",

на рішення Господарського суду Черкаської області

від 29.03.2018

у складі судді: Цівінської Н.М.,

та постанову Північного апеляційного господарського суду

від 08.01.2019

у складі колегії суддів: Хрипуна О.О. (головуючий), Чорногуза М.Г., Агрикової О.В.,

у справі за позовом

Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування",

до Приватного підприємства науково виробнича фірма "Імекс Хімгрупп",

про стягнення 288 631, 18 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Приватного підприємства науково виробнича фірма "Імекс Хімгрупп" про стягнення 288 631, 18 грн., з яких 103 202, 48 грн. штрафу та 185 428, 70 грн. пені у зв`язку із порушенням зобов`язання з поставки товару за договором поставки № УГВ5603/11-17 від 13.06.2017.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

2. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 29.03.2018 у справі № 925/1549/17 позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 51 601, 24 грн. пені, 92 714, 35 грн. штрафу, 4 329,47 грн. судових витрат.

3. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач не виконав договірні зобов`язання щодо поставки товару належної якості. При цьому, суд врахував клопотання відповідача та на підставі ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України зменшив розмір заявленої до стягнення пені та штрафу на 50%.

4. Під час розгляду справи, господарським судом першої інстанції було встановлено:

4.1. 13.06.2017 між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) укладений договір поставки № 5603/11-17, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити покупцеві товар, зазначений у специфікаціях, що додаються до договору і є його невід`ємними частинами, якість якого відповідає сертифікатам якості або паспортом виробника, Держстандартам, технічним або іншим умовам, які пред`являються до товару даного виду та підтверджується відповідними документами, а покупець прийняти і оплатити такий товар.

4.2. Приймання товару по кількості проводиться відповідно до інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості, затвердженої постановою Держарбітражу № П-6 від 15.06.1965, по якості Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу № П-7 від 25.04.1966, та сертифікату якості та/або паспорту заводу-виробника. У разі виявлення невідповідності в якості або нестачі товару, виклик представників постачальника обов`язків, а представників заводу-виробника за вимогою покупця (п. 5.11 договору).

4.3. Покупець зобов`язаний приймати поставлений товар, у разі відсутності зауважень, згідно з актом приймання-передачі товару або видаткової накладної (п. 6.1.2 договору), а постачальник зобовязаний забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам, установленим розділом ІІ цього договору, у строки, встановлені цим договором та специфікації (п. 6.3.1, 6.3.2 договору).

4.4. У разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у специфікації до даного договору, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару (п. 7.11 договору).

4.5. Специфікацією № 1 від 13.06.2017 (яка є невід`ємною частиною договору) сторони погодили поставку товару рідини охолоджуючої ОЖ-40 (тосол А-40) (налив), ГОСТ 28084-89, у кількості 91,55 т за ціною 13 420 грн. за тону загальною вартістю 1 474 321, 20 грн. з ПДВ; граничний строк поставки товару липень 2017 року, перша партія не менше 20 тон у червні 2017 року згідно наданих рознарядок.

4.6. Відповідно до товарно-транспортної накладної № 30/06/1 від 30.06.2017 та видаткової накладної № РН 0000164 від 30.06.2017 відповідач поставив позивачу у пункт розвантаження: Полтавська обл., м. Полтава, вул. Європейська, 173, товар рідину охолоджуючу ОЖ-40 (тосол А-40) (налив) у кількості 9,720 т, вартістю 130 442,40 грн. з ПДВ.

4.7. Актом № 56/0617/1 вхідного контролю товарно-матеріальних цінностей від 30.06.2017 комісія, у складі 9 осіб працівників ГПУ "Полтавгазвидобування", прийняла рішення не приймати поставлений відповідачем товар. Актом вхідного контролю рідини охолоджуючої ОЖ-40 (тосол А-40) ГОСТ 28084-89 встановлено, що відібрані зразки проб рідини охолоджуючої ОЖ-40 з усіх ємкостей поставленого відповідачем товару, не відповідають нормами ГОСТу по показнику якості продукту на стійкість піни.

4.8. Позивач повернув поставлений товар відповідачу (що підтверджується товарно-транспортної накладної № 10/07/1 від 10.07.2017).

4.9. Відповідно до товарно-транспортної накладної № 05/09/1 від 05.09.2017 відповідач поставив на адресу позивача товар рідину охолоджуючу ОЖ-40 (тосол А-40) (налив) у кількості 5 т, загальною вартістю 50 520 грн. з ПДВ.

4.10. Позивач повідомив відповідача (лист № 11/2-09-8220 від 25.09.2017) про неприйняття поставленого товару, додавши акт вхідного контролю ГПУ "Полтавагазвидобування", яким встановлено, що поставлений відповідачем товар не відповідає нормам ГОСТу 28084-89 по перевіреним показникам якості питомої ваги і стійкості піни.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції:

5. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 рішення Господарського суду Черкаської області від 29.03.2018 у справі № 925/1549/17 залишено без змін.

6. Залишаючи без змін судове рішення місцевого господарського суду, апеляційна інстанція вказала на те, що матеріали справи не містять належних доказів на спростування висновку місцевого господарського суду щодо майнового стану сторін та неспівмірності розміру відповідальності в порівнянні із спричиненими невиконанням договору збитками.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду від 29.03.2018 та постановою апеляційної інстанції від 08.01.2019, Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулось з касаційною скаргою з вимогою їх скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ

8. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 925/1549/17 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Пєсков В.Г., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2019.

У зв`язку з відпусткою судді Пєскова В.Г., автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 925/1549/17 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Жуков С.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2019.

9. Ухвалою Верховного Суду від 21.02.2019 прийнято до провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду Черкаської області від 29.03.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2019.

Згідно з ч. 4 ст. 301 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) перегляд рішень суду першої інстанції та постанов апеляційної інстанції у справах, ціна позову в яких не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, здійснюється без повідомлення учасників справи, крім справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи з викладеного, розгляд вищезазначеної касаційної скарги здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

10. 13.03.2019 до Верховного Суду від відповідача надійшов Відзив на касаційну скаргу, з запереченнями проти вимог та доводів скаржника.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника

(Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування")

11. Скаржник вказує, що оскаржувані судові акти не відповідають нормам матеріального права - ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ч. 4 ст. 231, ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та процесуального права - ст.ст. 76, ч. 1 ст. 77 ГПК України.

12. Скаржник доводить, що судами неправильно розтлумачено та застосовано норми ч. 3 ст. 551 ЦК України та ч. 1 ст. 233 ГК України, які не підлягали застосуванню, у зв`язку з чим безпідставно зменшено розмір пені та штрафу на 50 %.

Доводи відповідача

(Приватного підприємства науково виробнича фірма "Імекс Хімгрупп")

13. Відповідач у відзиві на касаційну скаргу вказує, що саме законодавством повинно бути встановлено, що лише певний документ, а не будь-який інший, є єдиним допустимим засобом доказування.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

14. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

15. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

Предметом касаційного оскарження є висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для зменшення на 50 % заявленого позивачем до стягнення розміру пені та штрафу за невиконання відповідачем договірних зобов`язань щодо поставки товару належної якості.

За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 78, ч. 1 ст. 79 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріалами справи підтверджується, що при вирішенні питання про зменшення розміру пені, суд першої інстанції перевірив всі доводи сторін і врахував всі істотні обставини, а також інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

При цьому, апеляційною інстанцією зазначено, що матеріали справи не містять належних доказів на спростування висновку місцевого господарського суду щодо майнового стану сторін та неспівмірності розміру відповідальності в порівнянні із спричиненими невиконанням договору збитками.

Господарські суди повно встановили всі істотні для справи обставини, вірно застосували ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, врахували інтереси сторін, які заслуговують на увагу, та дійшли обґрунтованого висновку про наявність обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу на 50 %.

16. Щодо суті касаційної скарги

Доводи скаржника, які викладені у касаційній скарзі, зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

17. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 ГПК України).

Враховуючи наведене вище, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" та необхідність залишення рішення Господарського суду Черкаської області від 29.03.2018 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 у справі № 925/1549/17 без змін, як таких, що прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

18. Судові витрати

У зв`язку з тим, що суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржувані судові рішення, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладається на заявника касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 29.03.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 у справі № 925/1549/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк
Судді С.В. Жуков
Л.Й. Катеринчук