УХВАЛА

м. Київ

07.05.2019

Справа № 30/18

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтопостач-Агро"

на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої

служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві

У справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан"

до Комунального підприємства "Київпастранс"

про стягнення 360.114,23 грн.

суддя Сівакова В.В.

секретар судових засідань Кимлик Ю.В.

За участю представників сторін:

від позивача не з'явився

від відповідача Тараско Т.Є., адвокат за довіреністю № 06-5/29 від 08.01.2019

від ДВС не з'явився

СУТЬ СПОРУ :

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.03.2010 у справі № 30/18 (суддя Ващенко Т.М.) позовні вимоги ТОВ "Фірма Октан" задоволено частково та стягнуто з КП "Київпастранс" на користь ТОВ "Фірма Октан" 273.108,13 грн основного боргу, 30.839,62 грн збитків від інфляції, 7.212,04 грн - 3 % річних, 3.100,00 грн витрат за послуги адвоката, 3.111,59 грн витрат по сплаті державного мита та 201,22 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

15.03.2010 Господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

08.02.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Комунального підприємства "Київпастранс" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 30/18 від 22.02.2018 в задоволенні скарги Комунального підприємства "Київпастранс" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві відмовлено повністю.

02.03.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтопостач-Агро" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 30/18 від 15.03.2018 в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтопостач-Агро" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою Господарського суду міста Києва № 30/18 від 22.02.2018 Комунальним підприємством "Київпастранс" 12.03.2018 подано апеляційну скаргу, у зв'язку з чим 26.03.2018 матеріали справи № 30/18 направлено до Київського апеляційного господарського суду.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою Господарського суду міста Києва № 30/18 від 15.03.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтопостач-Агро" 12.04.2018 подано апеляційну скаргу, яку було скеровано до Київського апеляційного господарського суду 16.04.2018.

02.05.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтопостач-Агро" на бездіяльність Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лозової Анастасії Ігорівни, в якій просить:

1) визнати бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лозової Анастасії Ігорівни неправомірною і зобов'язати надати відповідь на заяву № б/н від 11.04.2018;

2) визнати бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лозової Анастасії Ігорівни і зобов'язати її виконати рішення по справі № 30/18 перерахувавши на банківські реквізити стягувача кошти в сумі 317.572,60 грн. на п/р 701 у ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень», МФО 380281.

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва від 02.05.2018 за № 05-23/509 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу матеріалів судової справи (у зв'язку з відпусткою судді Ващенко. Т.М.), призначено повторний автоматизований розподілу матеріалів судової справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2018 для розгляду скарги визначено суддю Сівакову В.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва № 30/18 від 04.05.2018 відкладено вирішення питання про прийняття скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтопостач-Агро" на бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лозової Анастасії Ігорівни до повернення матеріалів справи № 30/18.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2018 ухвалу Господарського суду міста Києва № 30/18 від 22.02.2018 залишено без змін.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 ухвалу Господарського суду міста Києва № 30/18 від 22.02.2018 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2019 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтопостач-Агро" залишено без руху, надано скаржнику п'ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху для усунення недоліків скарги.

22.04.2019 скаржником усунено недоліки скарги шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 скаргу призначено до розгляду на 07.05.2019.

Відповідачем 07.05.2019 до суду подано заперечення на скаргу позивача, в якій просить відмовити в задоволенні скарги посилаючись на те, що наказ Господарського суду міста Києва від 15.03.2010 у справі № 30/18 є виконаним в повному обсязі, що також підтверджується банківськими виписками та платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи та виконавчого провадження. Боржник дійсно неодноразово намагався вчинити дії щодо завершення виконавчого провадження, а саме: направляв на адресу стягувана акт звіряння взаєморозрахунків, звертався з листами та інше. Однак, позитивного результату це не дало. Також, зазначає, що 07.09.2018 боржник звернувся до стягувача з листом про уточнення призначення платежу № 06-1/914 у якому, серед іншого, просив вважати наказ Господарського суду міста Києва виданий 15.03.2010 у справі № 30/18 виконаним в повному обсязі. Вищевказаний лист був долучений до матеріалів виконавчого провадження ВП № 18345209, про що свідчить штемпель вхідної кореспонденції Відділу примусового виконання рішень Головного Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Однак, незважаючи на отримання коштів зазначених вищевказаному наказі Господарського суду міста Києва, стягувач продовжує вчиняти неправомірні дії щодо повторного стягнення коштів.

Позивач в судове засідання 07.05.2019 не з'явився.

Відповідач в судовому засіданні 07.05.2019 проти задоволення скарги заперечував.

Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві представника в судове засідання 07.05.2019 не направив, вимог ухвали суду від 24.04.2019 не виконав.

Згідно з ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши матеріали справи, Господарський суд міста Києва встановив:

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій виконавців.

Зазначеним Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

В силу ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» визначено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень господарських судів.

Акт державного органу - це юридична форма рішень цього органу, які спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин, породжують певні правові наслідки і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Згідно положень Закону України «Про виконавче провадження» юридичним оформленням сукупності дій уповноваженої особи, направлених на виконання рішення суду є постанова державного виконавця.

Згідно ч. 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

31.03.2010 головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві Пісецькою А.Т. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 18345209 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 30/18 від 15.03.2010.

Постановою Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві від 26.09.2014 матеріали виконавчого провадження № 18345209 передано на виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві ВП № 183452091 від 26.12.2014 виконавчий документ повернуто стягувачу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 30/18 від 16.05.2016 постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві ВП № 183452091 від 26.12.2014 про повернення виконавчого документа стягувану скасовано; зобов'язано Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві вчинити дії з примусового виконання рішення господарського суду міста Києва по справі № 30/18 від 04.03.2010.

З інформації по виконавче провадження, що міститься в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень вбачається, що 20.12.2017 змінено назву сторони виконавчого провадження - стягувача з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" на Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтопостач-Агро».

В подальшому виконавче провадження № 18345209 було приєднано до зведеного виконавчого провадження № 43626878.

Скаржник у скарзі зазначає та з матеріалів справи вбачається, що 11.04.2018 скаржником до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві подано клопотання № б/н від 11.04.2018 про надання відомостей/повідомлення про причини ненадходження коштів з депозитного рахунку Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві на рахунок ТОВ «Нафтопостач-Агро» стягнутих з КП «Київпастранс» на виконання наказу Господарського суду міста Києва № 30/18 від 15.03.2010; надання відомостей про хід виконавчого провадження № 18345209 та надання документів на підтвердження факту стягнення/списання коштів з КП «Київпасртранс», проте відповіді на це клопотання органом ДВС станом на день звернення зі скаргою (02.05.2018) не надано.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

При цьому, Законом України «Про виконавче провадження» не визначено строк розгляду заяв сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Крім цього, ненадання державним виконавцем відповіді на звернення сторін або інших учасників виконавчого провадження не може розцінюватись як бездіяльність державного виконавця що стосується саме виконання рішення суду.

Слід зазначити, що скаржником не доведено, що станом на момент розгляду скарги ним досі не отримано відповіді на його клопотання № б/н від 11.04.2018.

З огляду на викладене суд вважає, що відсутні підстави для визнання бездіяльності головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лозової Анастасії Ігорівни неправомірною і зобов'язати надати відповідь на заяву № б/н від 11.04.2018.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Скаржником належними засобами доказування не доведено та матеріали справи не містять, що з боржника станом на день звернення з даною скаргою державним виконавцем на виконання наказу Господарського суду міста Києва № 30/18 від 15.03.2010 вже стягнуто 317.572,60 грн та що вказані грошові кошти зараховано на рахунки для обліку депозитних сум.

З огляду на вказане суд дійшов висновку, що відсутні підстави для визнання бездіяльності головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лозової Анастасії Ігорівни і зобов'язання її виконати рішення по справі № 30/18 перерахувавши на банківські реквізити стягувача кошти в сумі 317.572,60 грн.

Відповідно до ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтопостач-Агро" на бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лозової Анастасії Ігорівни не підлягає задоволенню.

Стосовно клопотання скаржника про покладення судових витрат на Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, суд відзначає, що відповідно до ч. 1 ст. 344 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

За приписами ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Однак, скаржником не подано жодного доказу понесення ним судових витрат в межах даної скарги. Крім цього, нормами Закону України «Про судовий збір» не встановлено розміру ставки судового збору за звернення до суду зі скаргами на дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби.

Керуючись ст. ст. 234, 341, 342 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтопостач-Агро" на бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лозової Анастасії Ігорівни відмовити повністю.

Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалу складено 14.05.2019.

Суддя

В.В. Сівакова