ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/1165/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Принцевської Н.М., Разюк Г.П.

секретар судового засідання: Клименко О.В.

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: Іванова Н.М., Терещенко М.Г.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Салошина Олексія Володимировича

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 25.03.2019 про відмову у задоволенні клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, постановлену суддею Алексєєвим А.П. у м. Миколаєві, повний текст якої складено 29.03.2019

у справі № 915/1165/18

за позовом: Управління комунального майна Миколаївської міської ради

до відповідачів:

1. Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс»

2. Фізичної особи-підприємця Салошина Олексія Володимировича

про: визнання недійсними договору оренди та додаткової угоди до нього

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018 року Управління комунального майна Миколаївської міської ради звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» та Фізичної особи-підприємця Салошина Олексія Володимировича про визнання недійсним договору оренди окремого індивідуально визначеного майна від 01.08.2016 №115 та додаткової угоди до договору оренди від 01.02.2018 через їх невідповідність вимогам чинного законодавства.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 06.03.2019 у справі №915/1165/18 позовну заяву Управління комунального майна Миколаївської міської ради залишено без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з неподанням позивачем витребуваних судом документів.

11.03.2019 до Господарського суду Миколаївської області представником Фізичної особи-підприємця Салошина Олексія Володимировича подано клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, в якому останній просив суд стягнути з Управління комунального майна Миколаївської міської ради на користь Фізичної особи-підприємця Салошина Олексія Володимировича витрати на правничу допомогу у розмірі 32 950,00 грн. До зазначеного клопотання долучено остаточний розрахунок витрат відповідача-2 на правничу допомогу станом на 11.03.2019 на суму 32 950,00 грн. та оригінал квитанції до прибуткового касового ордера від 11.03.2019 №5 на суму 9 200,00 грн.

25.03.2019 до місцевого господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про зменшення обсягу заявлених витрат на правову допомогу, зважаючи на розумність розміру адвокатських витрат пов`язаних зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, послуг.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 25.03.2019 у справі №915/1165/18 у задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Салошина Олексія Володимировича про стягнення з Управління комунального майна Миколаївської міської ради на користь Фізичної особи-підприємця Салошина Олексія Володимировича витрат на правничу допомогу у розмірі 32 950, 00 грн. відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що відповідачем-2 не надано доказів погодження сторонами ціни послуг та гонорару адвоката у відповідності до додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 01.02.2018, на який є посилання у пункті 3.1 договору про надання правової допомоги.

Не погодившись з означеним судовим рішенням, Фізична особа-підприємець Салошин Олексій Володимирович звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив суд ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 25 березня 2019 у справі №915/1165/18 скасувати та винести нове рішення, яким задовольнити клопотання представника Фізичної особи-підприємця Салошина Олексія Володимировича - адвоката Іванової Н.М. про розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права і неповним з`ясуванням обставин справи.

Так, скаржник вважає, що фактично суддя вийшов за межі заявленого представником позивача клопотання про зменшення обсягу заявлених витрат на правничу допомогу, не дослідив на яку суму обґрунтована (доведена) необхідність зменшення розміру витрат та взагалі поставив під сумнів існування договірних відносин між відповідачем-2 та його представником - адвокатом Івановою Н.М.

За змістом апеляційної скарги апелянт зазначає, що фактично до суду надано достатньо доказів на підтвердження витрат відповідача-2 на правничу допомогу (договір, додаткові угоди до договору, розрахунки витрат та первинні бухгалтерські документи про отримання оплати).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.04.2019 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження, ухвалою від 25.04.2019 розгляд справи № 915/1165/18 призначено на 14.05.2019 о 15:15 год.

10.05.2019 до суду апеляційної інстанції від Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача-1.

В судовому засіданні представники Фізичної особи-підприємця Салошина О.В. підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся.

Відповідно до ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що копії ухвал суду направлялись за належною адресою, а явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представників позивача за наявними в ній матеріалами та наданими представниками скаржника поясненнями.

Заслухавши пояснення представників скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За нормами ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Частиною 5 статті 130 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями ст. 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Таким чином відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.03.2019 до Господарського суду Миколаївської області від представника Фізичної особи-підприємця Салошина О.В. - адвоката Іванової Н.М. надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи орієнтовного розрахунку витрат відповідача-2 на правничу допомогу на суму 23 750, 00 грн., оригіналу квитанції до прибуткового касового ордера №3 від 30.01.2019 на суму 18 750,00 грн., оригіналу квитанції до прибуткового касового ордера №21 від 06.12.2018 на суму 5 000,00 грн. (том 1 а.с. 246).

11.03.2019 до суду першої інстанції від представника відповідача-2 адвоката Іванової Н.М. надійшло клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу у справі № 915/1165/18, відповідно до якого представник просить: судові витрати на правничу допомогу Фізичної особи - підприємця Салошина О.В. покласти на позивача Управління комунального майна Миколаївської міської ради; стягнути з Управління комунального майна Миколаївської міської ради на користь Фізичної особи - підприємця Салошина О.В. витрати на правничу допомогу у розмірі 32 950,00 грн.

До клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу додано остаточний розрахунок витрат відповідача-2 на правничу допомогу станом на 11.03.2019 на суму 32 950,00 грн., в якому зазначено, що дана сума складається з:

- гонорар - 5 000 грн.,

- зустрічі, консультація клієнта, пропонування правової позиції - 500 грн.,

- аналіз нормативно-правової бази та судової практики - 1 000 грн.,

- узгодження правової позиції з клієнтом, обговорення кола повноважень - 500 грн.,

- збір доказів: підготовка та подання відзиву на позовну заяву - 3 000 грн.,

- збір доказів (підготовка, подання та отримання відповіді на адвокатські запити, 13 запитів по 500 грн.) - 6 500 грн.,

- підготовка та подання клопотань у справі №915/1165/18 (8 клопотань по 500 грн. та апеляційна скарга 1 500,00 грн.) - 5 500 грн.,

- заяви по справі (4 заяви по 500 грн.) - 2 000 грн.,

- явка адвоката в судове засідання, представництво та захист інтересів клієнта в судових засіданнях (1 година - 850 грн.) - 5 950 грн.,

- представництво клієнта в Південно-Західному апеляційному господарському суді - 3 000 грн.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката обґрунтовані такими доказами:

- копією договору про надання правової допомоги від 01.02.2018, укладеного між адвокатом Івановою Н.М., діючою на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 14.08.2014 №882, з однієї сторони та Фізичною особою-підприємцем Салошиним О.В. з іншої сторони;

- оригінал квитанції до прибуткового касового ордера від 30.01.2019 №3 на суму 18 750,00 грн.;

- оригінал квитанції до прибуткового касового ордера від 06.12.2018 №21 на суму 5 000,00 грн.;

- оригінал квитанції до прибуткового касового ордера від 11.03.2019 №5 на суму 9 200,00 грн.

Адвокатська діяльність згідно ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, ст. 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

- договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в ч. 2 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

- за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

- як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

- адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

- адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

- відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18 суд звернув увагу, що визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

При цьому, відсутність у договорі положень щодо розміру адвокатського гонорару та визначення витрат, які відшкодовуються адвокату, обмежує права іншої сторони у з`ясуванні обґрунтованості та співмірності адвокатських витрат, які можуть бути відшкодовані за рахунок такої сторони.

У даному випадку договір про надання правової допомоги від 01.02.2018, укладений між Фізичною особою-підприємцем Салошиним Олексієм Володимировичем та адвокатом Івановою Наталею Михайлівною не містить положень ані стосовно фіксованого розміру гонорару, ані того, що такий гонорар обчислюється, виходячи з погодинної оплати.

При цьому в п. 3.1 договору сторони погодили, що за послуги по даному договору Замовник оплачує Виконавцю гонорар в розмірі згідно з Додатком 1 до даного договору, який сплачується Замовником відразу після підписання цього договору в повному обсязі.

Тобто, порядок нарахування гонорару мав бути визначений Додатком 1 до договору, але суду першої інстанції відповідного додатку надано не було.

З технічного запису судового засідання за 25.03.2019 вбачається, що в суді першої інстанції досліджувались умови договору про надання правової допомоги, а також з`ясовувалось питання можливості надання адвокатами Фізичної особи-підприємця Салошина О.В. Додатку 1 до договору суду першої інстанції для повного і всебічного розгляду клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу.

Проте, адвокатами відповідача-2 відповідного Додатку 1 до договору про надання правової допомоги від 01.02.2018 суду надано не було.

З технічного запису судового засідання також вбачається, що на запитання судді Господарського суду Миколаївської області про те чи було укладено між сторонами Додаток 1 до договору Іванова Н.М. відповіла, що розмір гонорару було встановлено між відповідачем-2 і адвокатом шляхом усної домовленості, розрахунок витрат зроблено виходячи з погодинної ставки - 850 грн. за годину.

При цьому до апеляційної скарги адвокатом Івановою Н.М. додано копію Додатку до договору надання правової допомоги від 01.02.2018 № 1. Розрахунок вартості послуг від 01.02.2018, а також Акт прийому-здачі виконаних робіт за результатами розгляду справи №915/1165/18 Господарським судом Миколаївської області.

Згідно ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тобто, за правилами процесуального законодавства, підставою для прийняття апеляційною інстанцією додаткових доказів є докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від апелянта.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених ст. 269 Господарського процесуального кодексу України підстав для їх прийняття, тобто без наявності належних доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, оскільки у такому випадку суд створює відповідачу більш сприятливі, аніж позивачу умови в розгляді конкретної справи.

Судова колегія не приймає до розгляду надану копію Додатку до договору надання правової допомоги від 01.02.2018 № 1 та Акту прийому-здачі виконаних робіт, оскільки відповідачем-2 не надано жодних пояснень щодо неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції, зважаючи на те, що у судовому засіданні суду першої інстанції досліджувалось питання яким чином сторони погодили розмір гонорару і адвокатських витрат; представники відповідача-2 не просили у суді першої інстанції про оголошення перерви для надання відповідного Додатку 1 до договору.

Враховуючи положення ст. 269 Господарського процесуального кодексу України судова колегія не вбачає підстав для дослідження доказів, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Адвокатом Фізичної особи-підприємця Салошина О.В. в судовому засіданні 25.03.2019 у суді першої інстанції неодноразово наголошувалось, що клієнт без зауважень оплатив адвокату всі понесені витрати, що підтверджується первинними документами.

Судова колегія не ставить під сумнів квитанції до прибуткових касових ордерів, проте вважає, що з огляду на те, що ціна наданих адвокатом послуг не була узгоджена між сторонами шляхом внесення відповідних пунктів в умови договору, суд, виходячи з наявних умов договору не мав змоги пересвідчитись у співмірності, обґрунтованості та правомірності гонорару та заявлених витрат на правову допомогу, що суттєво звужує права позивача, клопотання представника відповідача-2 від 11.03.2019 про стягнення витрат на правничу допомогу у справі № 915/1165/18 не підлягає задоволенню.

Доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду про відмову у видачі судового наказу в частині вимог, зазначених вище.

Зокрема, не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що, поставивши під сумнів договірні відносини між відповідачем-2 і адвокатом, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, так як за нормами чинного законодавства, суд при вирішенні питання про відшкодування витрат на правову допомогу має виходити, в першу чергу, з умов договору про надання правової допомоги. Тому суд апеляційної інстанції не вбачає порушень при розгляді клопотання у місцевому господарському суді, які відповідно до ст. 277 Господарського процесуального кодексу України могли б бути підставою для скасування ухвали суду.

Судова колегія розглянула і відхилила усні посилання представників скаржника у судовому засіданні суду апеляційної інстанції на те, що представники скаржника намагались надати в суді першої інстанції Додаток 1 до договору, але місцевий господарський суд не прийняв його і не долучив до матеріалів справи, оскільки ані з технічного запису, ані з протоколу судового засідання Господарського суду Миколаївської області від 25.03.2019 не вбачається того, що представниками скаржника було вчинено будь-які дії щодо надання Додатку 1; своїх зауважень на протокол судового засідання представники відповідача-2 у встановленому процесуальним законодавством порядку не надавали.

З огляду на вищезазначене, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Салошина Олексія Володимировича підлягає залишенню без задоволення.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Салошина Олексія Володимировича на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 25.03.2019 у справі № 915/1165/18 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 25.03.2019 у справі №915/1165/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 17.05.2019.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді Н.М. Принцевська

Г.П. Разюк