УХВАЛА

м. Київ

16.05.2019Справа № 910/2475/19
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ"

До Публічного акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про визнання недійсним пункту Договору на купівлю-продаж природного газу,

Суддя Борисенко І.І. Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін:

від позивача: Кімлик І.В., Кулинич К.С.

від відповідача: Поліщук В.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю " ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ " звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання недійсним п. 6.1 договору на купівлю-продаж природного газу №16-482-Н від 28.10.2016, укладеного між позивачем та відповідачем.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що положення Закону України «Про ринок природного газу» та постанов Кабінету Міністрів свідчать, що умови публічного зобов`язання для ТОВ «Одесагаз-Постачання» відрізняються від умов визначених в пункті 6.1 Договору №16-482-Н, а це, керуючись статтею 178 ГК України, дає підстави стверджувати, що пункт 6.1 Договору є недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2019 відкрито провадження у справі №910/2475/19, постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження.

05.04.2019 від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

У судовому засіданні 16.04.2019 відповідач підтримав клопотання про поновлення процесуального строку на подачу відзиву, а також клопотав долучити відзив на позовну заяву.

Суд розглянувши заяву про поновлення процесуального строку та заслухавши представників сторін, вирішив задовольнити заяву та долучив до матеріалів справи відзив на позовну заяву. Також суд продовжив строк позивачу на подачу відповіді на відзив до 10.05.2019.

У судовому засіданні 16.04.2019 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 16.05.2019 та продовжив строк розгляду справи на 30 днів.

22.04.2019 від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження в даній справі до вирішення по суті справи №826/9959/18, яка розглядається Окружним адміністративним судом міста Києва та набрання законної сили рішення суду у даній справі.

10.05.2019 позивачем подана відповідь на відзив.

У судовому засіданні 16.05.2019 позивач підтримав раніше подане клопотання про зупинення провадження у справі №910/2475/19.

Відповідач заперечив проти клопотання позивача про зупинення провадження у справі.

Розглянувши клопотання позивача про зупинення провадження у справі, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

При цьому, надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що згідно ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положення зазначеної статті повністю узгоджуються з приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Згідно з ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30 від 27 вересня 2001 року).

Предметом даного спору є вимога позивача про визнання недійсним пункту 6.1. договору від 28.10.16 №16-482-Н купівлі-продажу природного газу, укладеного між позивачем та відповідачем, положення якого повністю відображають зміст порядку розрахунків, що визначений Примірним договором купівлі-продажу природного газу з постачальниками природного газу із спеціальними обов`язками для потреб побутових споживачів та релігійних організацій, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.16. № 444.

Постановою КМУ № 853 від 26.10.2016 р. «Про внесення змін до пункту 20 Примірного договору купівлі-продажу природного газу з постачальниками природного газу із спеціальними обов`язками для потреб побутових споживачів та релігійних організацій» було внесено зміни до Постанови № 444 від 13.07.2016 p.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2018 відкрито провадження у справі № 826/9959/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" до Кабінету Міністрів України про визнання протиправною та скасування з моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016 року №853 "Про внесення змін до пункту 20 Примірного договору купівлі-продажу природного газу з постачальниками природного газу із спеціальними обов`язками для потреб побутових споживачів та релігійних організацій".

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що дана справа є пов`язаною зі справою №826/9959/18, яка розглядається Окружним адміністративним судом міста Києва, оскільки при розгляді справи №826/9959/18 буде вирішено питання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.16. № 853, що має суттєве значення для розгляду даної справи, оскільки напряму впливає на обґрунтованість заявлених позивачем вимог.

При цьому, з огляду на те, що спір про визнання протиправною та скасування з моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.16. № 853 відноситься до спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, суд не може розглянути дану справу до набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/9959/18 через обмеженість своєї юрисдикції.

Провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України).

Враховуючи все вищевикладене, у відповідності до приписів п. 5 ч. 1 ст. 227 та п. 4 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України суд задовольняє клопотання позивача та зупиняє провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/9959/18 Окружного адміністративного суду міста Києва.

Керуючись ст. ст. 227, 229, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" про зупинення провадження у справі задовольнити.

Зупинити провадження у справі №910/2475/19 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/9959/18 Окружного адміністративного суду міста Києва.

Зобов`язати учасників справи повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі №910/2475/19.

Ухвала набрала законної сили 16.05.2019 та її може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 20.05.2019.

Суддя І.І. Борисенко