Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

02.05.2019

м. Івано-Франківськ

Справа № 909/1072/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі  судді  Максимів Т. В.   , секретар судового засідання Масловський А. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом:   Державної екологічної інспекції у Івано-Франківській області,

до відповідача: Державного підприємства "Ворохтянське лісове господарство"

про  відшкодування шкоди в сумі 117455 грн 78 к.

за участю:

від позивача: Голубчак Наталія Вікторівна,

від відповідача: представник не з"явився,

встановив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернулася Державна екологічна інспекція у Івано-Франківській області із позовною заявою до Державного підприємства "Ворохтянське лісове господарство" про відшкодування шкоди в сумі 117455 грн 78 к.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

11.12.2018 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами  загального позовного провадження та призначив підготовче засідання по справі на 10.01.2019 (ухвала від 11.12.2018), в якому суд оголосив перерву до 07.02.2019.

07.02.2019 суд постановив продовжити підготовче провадження строком на 30 днів до 11.03.2019 та оголосив у підготовчому засіданні перерву до 26.02.2019 (ухвала від 07.02.2019). У судовому засіданні 26.02.2019 суд оголосив перерву до 11.03.2019, про що сторони повідомлені під розписку.

06.03.2019  від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх.№3993/19).

11.03.2019 суд закрив підготовче провадження  та розгляд справи по суті призначив на 04.04.2019.  В судовому засіданні 04.04.2019 суд оголосив перерву  до 02.05.2019.

В судовому засіданні 02.05.2019 суд проголосив вступну та резолютивну частину рішення.

Позиція позивача.

Позивач зазначив, що в результаті позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства на  території Поляницького лісництва ДП "Ворохтянське лісове господарство" Державною екологічною інспекцією виявлено та зафіксовано факт правопорушення відповідача - незаконну рубку дерев,  у зв"язку із чим державі заподіяно шкоди в сумі -117455 грн. 78 к.

Заперечення  відповідача.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у позові та зазначив, що згідно лісорубного квитка  №531122 від 17.03.17 Поляницьким лісництвом  ДП "Ворохтянське лісове господарство" протягом червня-грудня 2017 року  проводилася заготівля деревини у кварталі 32 виділ 15. На вказаній ділянці, згідно виданого лісорубного квитка  дозволено в заготівлю 48 куб. м ліквідної деревини, а фактично заготовлено 46,068 куб. м. Вся заготовлена у процесі робіт ліквідна деревина реалізована, кошти від її реалізації повністю поступили на рахунок ДП "Ворохтянське лісове господарство". Вважає помилковим облік інспекцією зрубаних 35 шт. сухостійних дерев породи ялина у  кварталі 32 виділ 15 та 2 шт. сироростучих дерев породи ялина на тій же ділянці та нарахування шкоди, завданої лісу незаконною рубкою дерев у сумі 70078 грн 19 к. безпідставним.

Обставини справи. Оцінка доказів.

Предметом спору  є матеріально-правова вимога про відшкодування шкоди, завданої лісу внаслідок порушення норм лісового законодавства.

Відповідно до наказу Державної екологічної інспекції  в Івано-Франківській області №222 від 29.05.2018 та направлення на перевірку №102 від 29.05.2018 Державною екологічною інспекцією  в Івано-Франківській області  проведено позаплановий захід дотримання вимог природоохоронного законодавства на території лісових кварталів №31,32  Поляницького лісництва ДП "Ворохтянське лісове господарство". За результатами перевірки встановлено факт порушення природоохоронного законодавства, про що складений Акт №119  від 01.06.2018, на підставі якого розраховано розмір шкоди в сумі 117455 грн. 78 к.

Зазначений вище Акт підписаний відповідачем із запереченням, в якому зазначено, що санітарно-вибіркова рубка дерев у кварталі 32 виділ 15 проводилась на підставі плану СОЗ 2017 року та лісорубного квитка; відведення дерев у рубку проведено у зимовий період, при значній висоті снігового покриву; клеймування окремих дерев здійснено вище належного місця -  на стовбурних частинах дерев, а сама рубка окремих дерев проведена нижче затісок та клеймових відтисків, внаслідок чого виникла невелика кількість пнів на яких не збереглися клейма, але які були включені у матеріали відводів.

04.06.2018 позивач надіслав відповідачу претензію №20/18 на суму 117455 грн 78 к., докази надсилання долучені до матеріалів справи, яку останній залишив без задоволення.

Заперечуючи позовні вимоги, відповідач до відзиву долучив :

- Лісорубний квиток  №531122 від 17.03.17;

- Повідомлення про появу ознак погіршення санітарного стану лісових насаджень;

- Лист Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства  від 14.03.2017 року №03-18/66-477;

- Перелік додаткових заходів на I квартал 2017 року з поліпшення санітарного стану лісів;

- Відомість переліку дерев;

- Матеріально-грошову оцінку лісосіки №5108;

- Нумераційну відомість дерев, призначених для вибіркової санітарної рубки;

- План-схему  Поляницького лісництва ДП "Ворохтянське лісове господарство";

- Наряди - акти на виконання робіт;

- Наряди на відпуск лісопродукції та товарно-транспортні накладні ;

- Довідку - Реалізація лісопродукції (універсальний звіт) за період з 01.01.2017 до 29.12.2017.

Дослідивши та оцінивши подані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення позову.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

Статтею 1 Лісового кодексу України встановлено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до ст. 16, ч. 1 ст. 17 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

За приписами п.1 ч. 2 ст. 19 та ч. 1, 5 ст. 86, ст. 90 Лісового кодексу України  постійні лісокористувачі зобов'язані забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень. Організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. Забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього                                       Кодексу. Основними завданнями державної лісової охорони є: здійснення державного контролю за додержанням лісового законодавства; забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, захист від шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу.

Статтею 63 Лісового кодексу України   встановлено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Згідно з п. 5 ст. 54 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Статтею 69 Лісового кодексу України передбачено, що спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубним квитком або лісовим квитком та на виділених лісових ділянках можуть використовуватися лише ті лісові ресурси і лише для цілей, що передбачені дозволом.

Пунктами 1, 5 ч. 2 ст. 105 Лісового кодексу України    визначено, що відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи: винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників; винні у порушенні строків лісовідновлення та інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Відповідно до ст. 107 Лісового кодексу України      підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Системний аналіз змісту положень п. 1 ч. 2 ст.    19, п. 5 ст.64, ч. 1, 5 ст.86, п. 5 ч. 2 ст. 105 та ст. 107 Лісового кодексу України свідчить про те, що відповідач, як постійний лісокористувач, має нести відповідальність за порушення вимог щодо ведення лісового господарства, зокрема, за незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок на підвідомчій відповідачу території.

Отже, законодавством на відповідача покладено обов’язок охорони лісів від незаконних рубок та обов’язок дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів.

Згідно з приписами ст. 68 і ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди. Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди містяться у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести протиправність поведінки особи, вину особи, яка заподіяла шкоду, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Посилання відповідача на відсутність  вини, є необґрунтованими,  оскільки  при вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства у випадках встановлення контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства факту правопорушення, слід виходити з того, що обов'язки із забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які й повинні нести відповідальність за невиконання та неналежне виконання згаданих обов'язків, зокрема, за незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок та пошкодження дерев.

Оскільки при вирішенні цього спору слід виходити з презумпції вини правопорушника, то саме відповідач повинен довести, що шкоду завдано не з його вини, або ж у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди. Відповідачем не подано доказів відсутності його вини та вчинення ним достатніх дій, спрямованих на збереження та охорону лісів, недопущення самовільної рубки лісу та виявлення допущеного  правопорушення. Більше того, відповідачем частково  визнана  вина за незаконну рубку лісу, що підтверджується відзивом на позов.

Відповідач як постійний лісокористувач, допустив часткову незаконну рубку лісу,  що є підставою для стягнення з нього шкоди, завданої  навколишньому природному середовищу.

Відповідно до статті 73 Кодексу, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 86 Кодексу, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінка аргументів учасників справи та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

При вирішенні даного спору суд виходить з того, що організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів. Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності.

З встановлених судом обставин справи та норм чинного законодавства вбачається, що:

- Державне підприємство "Ворохтянське лісове господарство" є постійним лісокористувачем обстежуваної лісової ділянки, а тому обов'язок по охороні лісів від незаконних рубок та обов'язок дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів покладено саме на відповідача;

- з акту перевірки щодо додержання відповідачем вимог природоохоронного законодавства № 119 вбачається факт часткового незабезпечення лісокористувачем (відповідачем) охорони і збереження закріплених за ним лісів;

- розмір заподіяної та не відшкодованої шкоди, розрахований відповідно до         постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу ";

-  відповідач частково надав докази, які свідчать про підставність  рубки дерев  в сумі 56532 грн 71к.

Щодо рубки  лісу у кварталі 32 виділ 18,  кварталі 32 виділ 24,  кварталі 32 виділ 23 - розмір шкоди - 47377 грн 59 к. та вирубки дерева породи ялиця (сухостійна), діаметр пня 92 см, розмір шкоди 13545 грн 48 к., то суд вважає її незаконною, оскільки вона здійснена без спеціального дозволу.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, здійснюється в порядку статті 1166 Цивільного кодексу України та розмірах встановлених законодавством України.

В спірному випадку суд виходить з презумпції вини правопорушника (особа вважається винною якщо не доведе відсутності своєї вини). Як вже зазначалось, відповідач не надав суду  доказів, які б свідчили про  недопущення рубки дерев на території лісового фонду, що переданий йому у користування у кварталі 32 виділ 18,  кварталі 32 виділ 24,  кварталі 32 виділ 23 та вирубки дерева породи ялиця (сухостійна), діаметр пня 92 см. Між бездіяльністю відповідача та завданою шкодою існує причинний зв'язок, відсутності вини відповідача в цій частині позову суду не доведено.

Суд враховує, що у справі "Серявін та інші проти України", Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип пов"язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Висновки.

За таких обставин позов належить до задоволення частково в частині стягнення  шкоди завданої державі внаслідок незаконної рубки дерев  в сумі 60923 грн 07к., як обґрунтовано заявлений та підтверджений матеріалами справи.

Відповідно до статті 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, зокрема, частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.

Таким чином, відшкодування шкоди завданої навколишньому природному середовищу слід здійснити на користь відповідних бюджетів за місцем заподіяння екологічної шкоди.

Щодо вимог позивача  про стягнення з відповідача шкоди завданої державі внаслідок незаконної рубки дерев  в сумі  56532 грн 71к., суд відмовляє в позові у цій частині, оскільки матеріали справи містять докази, які підтверджують законність рубки 46,068 куб.м. у кварталі 32 виділ 15.

Судові витрати

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач як судові витрати визначив судовий збір у розмірі 1762  гривні.

Враховуючи  часткове задоволення позову, судовий збір в сумі 913 грн 93 к. належить  покласти на відповідача. Судовий збір в сумі 848 грн 07 к. -  на позивача.

Керуючись статтями 73, 86, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов  Державної екологічної інспекції у Івано-Франківській області до Державного підприємства "Ворохтянське лісове господарство" про  відшкодування шкоди в сумі 117455 грн 78 к. задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Ворохтянське лісове господарство" вул. Д.Галицького, 118, смт. Ворохта Яремчанської міської ради, Івано-Франківська область, 78595 (код 20562421) 60923 (шістдесят тисяч дев"ятсот двадцять три гривні) 07к. шкоди завданої державі внаслідок незаконної рубки дерев, яку перахувати  у фонд охорони навколишнього  природного середовища Поляницької сільської ради м.Яремче на р/р 9021, отримувач: УК у м.Яремче/с.Паляниця/24062100,  (код 38006907), Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) МФО 899998 на території  якої вчинено порушення.

В  частині позовних вимог про стягнення 56532 (п"ятдесят шість тисяч п"ятсот тридцять дві гривні) 71к. відмовити.

Стягнути з Державного підприємства "Ворохтянське лісове господарство" вул. Д.Галицького, 118, смт. Ворохта Яремчанської міської ради, Івано-Франківська область, 78595 (код 20562421) на користь Державної екологічної інспекції у Івано-Франківській області вул. А. Сахарова, буд.23 А, м. Івано-Франківськ, 76014 (код 37952307)  913 (дев"ятсот тринадцять гривень) 93 к. судового збору.

Судовий збір в сумі 848 (вісімсот сорок вісім гривень) 07 к. покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строк, визначений розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 14.05.2019

Суддя                                                                          Т.В.Максимів