ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2019 р. Справа№ 910/5641/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Калатай Н.Ф.

секретар судового засідання: Цибульський Р.М.

представники учасників справи в судове засідання 22.04.2019 не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Фізичної особи-підприємця Ткачук Ольги Вікторівни

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва

від 12.02.2019 (дата складання тексту 13.02.2019)

за заявою фізичної особи-підприємця Ткачук Ольги Вікторівни

про розподіл судових витрат по справі №910/5641/18

у справі №910/5641/18 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом фізичної особи-підприємця Ткачук Ольги Вікторівни

до Латвійсько-американського спільного підприємства

"Каліфекс"

про стягнення 2 987,90 євро

В С Т А Н О В О В И В:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.12.2018 у справі №910/5641/18 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Латвійсько-американського спільного підприємства "Каліфекс" на користь Фізичної особи-підприємця Ткачук Ольги Вікторівни 2 946, 26 євро - суму основного боргу, 1 290, 53 грн. - 3 % річних та 1 761, 61 грн. - витрати по сплаті судового збору. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі №910/5641/18 вирішено стягнути з Латвійсько-американського спільного підприємства "Каліфекс" на користь фізичної особи-підприємця Ткачук Ольги Вікторівни 4 000, 00 грн. - витрат позивача, понесених ним на послуги перекладача. В задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Ткачук Ольги Вікторівни про стягнення адвокатських витрат - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі №910/5641/18 в частині відмови в стягненні адвокатських витрат та прийняти нове рішення, яким заяву про розподіл судових витрат задовольнити в повному обсязі.

Окрім того, в тексті апеляційної скарги скаржником викладено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження додаткового рішення, обгрунтоване тим, що повний текст оскаржуваного додаткового рішення отримано останнім лише 19.02.2019, що підтверджується інформацією за штрих-кодом (трек-номером 010) на конверті, що унеможливило своєчасне подання апеляційної скарги у законодавчо встановлений для цього строк.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2019, апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Ткачук Ольги Вікторівни передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів Мартюк А.І., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2019 поновлено Фізичній особі-підприємцю Ткачук Ользі Вікторівні пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження додаткового рішення, відкрито апеляційне провадження у справі №910/5641/18 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Ткачук Ольги Вікторівни на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 та призначено до розгляду на 22.04.2019.

Також зупинено дію додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі №910/5641/18 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги.

В судове засідання 22.04.2019 представники учасників справи не з`явилися, про поважність причин нез`явлення суд не повідомили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників сторін в судове засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення представників сторін про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у відсутності представників сторін.

Беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Місцевим господарським судом встановлено та перевірено судом апеляційної інстанції про те, що позивач на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката надав суду копію Договору про надання професійної правничої допомоги (витяг) від 14.03.2018 (том. 1, аркуш справи 134), укладений між позивачем та адвокатом Вербицьким Дмитром Віталійовичем, умовами якого визначено (п. 1 Договору), що адвокат приймає на себе зобов`язання надати професійну правничу допомогу клієнту щодо:

- представництва інтересів та захисту прав у правоохоронних органах Національній поліції України, прокуратурі, СБУ та інших, у судових органах, органах нотаріату, підприємствах, установах, організаціях, не залежно від форми власності та підпорядкування, у державних та фінансових установах;

- представництва інтересів та захисту прав у взаємовідносинах з іноземними компаніями (нерезидентами) та посольствами іноземних держав на території України;

- представництва інтересів клієнта у якості його захисника.

Також позивачем долучено до Договору про надання професійної правничої допомоги (витяг) Акт приймання-передачі наданих послуг від 05.05.2018, в якому зазначено, що адвокатом були надані послуги відповідно до Договору про надання правової допомоги від 14.03.2018 (том 1, аркуш справи 136).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою про стягнення заборгованості за контрактом 05.05.2018. В мотивувальній частині своєї заяви останній зазначив, що відповідно до ст. 162 ГПК України крім сплати судового збору в сумі 1 762, 00 грн не очікує нести будь - які інші судові витрати.

Отже, на момент звернення з позовною заявою, а саме 05.05.2018 (дата подання позовної заяви до місцевого господарського суду) у позивача були відсутні будь - які інші судові витрати, крім витрат щодо сплати судового збору. Крім того, Акт приймання-передачі наданих послуг від 05.05.2018 не містить ідентифікуючі ознаки, за якими можна б було встановити, що адвокатські послуги надавалися саме з метою розгляду даної справи, а саме не містить посилання на номер даної справи, або на Контракт чи на первинні документи, за якими заявлено позивачем до стягнення заборгованість. Одночасно з цим, в акті приймання-передачі наданих послуг від 05.05.2018 зазначено, що адвокатом були надані послуги щодо складання позовної заяви, складання адвокатського запиту або скарги, забезпечення участі у судовому засіданні. Втім, з тексту Договору, укладенного позивачем та адвокатом Вербицьким Д.В. вбачається, що адвокат приймає на себе зобов`язання надати професійну правничу допомогу лише щодо представництва інтересів у судових органах.

Однак, зі змісту позовної заяви вбачається, що вказана заява підписана позивачем власноруч, згідно протоколів судових засідань від 18.12.2019 адвокат Вербицький Д.В. представництво інтересів позивача у судовому засіданні не здійснював, в зв`язку з чим, в розумінні ст. 74 ГПК України позивачем не доведено понесення витрат на професійну правничу допомогу, які пов`язані саме з розглядом даної справи, а відтак суд апеляційної інстанції погоджується з висновком Господарського суду міста Києва про безпідставність стягнення з відповідача 12 391, 00 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на оплату послуг з перекладу документів з метою направлення судового доручення про повідомлення відповідача про розгляд даної справи судом в розмірі 4 000,00 грн судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням перекладачів.

Пунктом 1 частини 4 статті 129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2018 у справі №910/5641/18 зобов`язано позивача надати суду належним чином нотаріально завірені копії перекладу на офіційну мову Латвійської Республіки ухвали Господарського суду міста Києва від 21.05.2018 у даній справі, позовної заяви та листа від 21.05.2018 у двох примірниках для звернення із судовим дорученням.

Позивач виконав вимоги даної ухвали суду, надав завірені копії перекладу на офіційну мову Латвійської Республіки вищезазначених документів. При цьому позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою, в якій зазначив, що останнім було понесено додаткові судові витрати, у звязку з перекладом документів.

На підтвердження понесених позивачем витрат щодо здійснення перекладу документів, після винесення судового рішення останнім подано до суду першої інстанції копію Договору №01/06/2018 від 15.06.2018, акт виконаних робіт від 14.06.2018 та платіжне доручення №26 від 15.06.2018 на суму 4 000, 00 грн.

На підставі наведенного вище, суд апеляційної інстанції вважає законним та обгрунтованим рішення місцевого господарського суду про необхідність покладення на відповідача обов`язку з відшкодування позивачу витрат у розмірі 4 000,00 грн., понесених ним для вчинення такої процесуальної дії як залучення перекладача для перекладу документів з метою звернення з судовим дорученням про вручення відповідачу документів у даній справі.

Згідно із ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи стосовно винесення додаткового судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового додаткового рішення відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника (Фізична особа-підприємецьТкачук Ольга Вікторівна).

Керуючись ст.ст. 244, 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Ткачук Ольги Вікторівни на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі №910/5641/18 залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі №910/5641/18 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Фізичною особою-підприємцем Ткачук Ольгою Вікторівною.

4. Поновити дію додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі №910/5641/18, що зупинено ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2019.

5. Матеріали справи №910/5641/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

Н.Ф. Калатай