ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22 травня 2019 року м. ТернопільСправа № 921/299/19

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

розглянувши заяву Приватного підприємства «Катруб» про видачу судового наказу №83 від 03.05.2019р. (вх.№369 від 13.05.2019р.) на стягнення з Фізичної особи-підприємця Кільчицької Марії Іванівни заборгованості на надані послуги з вивезення побутових відходів в сумі 1 926,77 грн., згідно Договору №б/н від 01.08.2017р., відмовляє у його видачі. При цьому, суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 12 ГПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно ч. 1 ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості та документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги у заяві (п. 5 ч.2, п.п.3,4 ч.3 ст.150 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 76-78 ГПК України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, в також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Слід зазначити, що за загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження, суд не розглядає обґрунтованість вимог заявлених стягувачем по суті (п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України). Водночас, підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги. Такі підстави для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності порушення його права, в т.ч. щодо наявності прострочення виконання зобов`язання боржником. Однак, такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності господарського судочинства (ст. 15 ГПК України).

Так, у випадку встановлення судом обставин, які свідчать про необґрунтованість вимог заявника, в т. ч. у певній частині, мають місце обставини, які свідчать про відсутність безспірності вимог (що є обов`язковим критерієм при здійсненні наказного провадження), а отже суд повинен відмовити у видачі наказу з таких підстав.

Згідно п.п. 1, 8 ч. 1 та ч. 2 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу та із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, про що постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів, які підтверджують відсутність спору ( безспірність вимог).

Вимоги заявника у заяві ґрунтуються на факті виникнення заборгованості в сумі 1 926,77 грн. за надання послуг боржнику з вивезення побутових відходів за період 31.01.2018р. - 29.03 2019р., на підставі укладеного між сторонами Договору №б/н від 01.08.2017р., відповідно до умов якого:

- виконавець (заявник/стягувач) надає послуги з вивезення побутових відходів, а споживач (боржник) оплачує їх згідно Розрахунку обсягу та вартості послуг, який є додатком до даного договору (п.1 Договору);

- у разі зміни вартості послуги її виконавець повідомляє не пізніше ніж за 30 днів про це споживачеві із зазначенням причин і відповідних обґрунтувань (п.17 Договору);

- споживач має право на одержання достовірної та своєчасної інформації про послуги з вивезення відходів, зокрема про їх вартість, загальну суму місячної плати, структуру тарифів, норми надання послуг і графік вивезення відходів (пп.1 п.19 Договору);

- виконавець зобов`язується надавати своєчасну та достовірну інформацію про тарифи на надання послуг, умови оплати, графік вивезення відходів (пп.7 п.22 Договору).

На підтвердження доводів, заявником подано:

1/ копія Договору надання послуг з вивезення побутових відходів №б/н від 01.08.2017р. із Розрахунком обсягу і вартості послуг з вивезення побутових відходів №3735 від 01.08.2017р., де визначено суму оплати за місяць - (109,35 грн. * 1,87 м куб. = 204,49грн.);

2/ копія акту звіряння взаємних розрахунків за період січень 2018р. - березень 2019р. (підписана заявником в односторонньому порядку без доказів направлення такого на адресу боржника), у якому зазначено щомісячну оплату: за період січень - серпень 2018р. - 253,57 грн.; та за період вересень 2018р. - березень 2019р. в сумі 348,11 грн., без документального обґрунтування такого нарахування доказами та не надано докази повідомлення боржника про зміну тарифу на надання послуг зі збирання та вивезення твердих побутових відходів відповідно до п.п.17, 19, 22 Договору;

3/ рішення виконавчого комітету Чортківської міської ради №194 від 13.06.2017р. та №240 від 29.08.2018р. про затвердження тарифу на надання послуг зі збирання та вивезення твердих побутових відходів за 1 м.куб., зокрема для інших споживачів - 109,35 грн. (з ПДВ) та 186,16 грн. (з ПДВ) відповідно, останнє з яких, не підтверджує узгодження сторонами збільшення вартості послуг за період вересень 2018р. - березень 2019р. у порядку, передбаченому п.17 Договору;

4/ два примірника опису вкладення у цінний лист про направлення Господарському суду Тернопільської області «Заяви про видачу судового наказу з додатками». Разом з тим, заявником не долучено копію поданої заяви №83 від 03.05.2019р. із доданими до неї матеріалами для направлення їх боржнику, у відповідності до ст.156 ГПК України, згідно якої, одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами;

5/ виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо стягувача та боржника (без другої сторінки із підписом державного реєстратора, який її видав) станом на 08.10.2012р. тобто, заявником не надано витяги станом на день звернення до суду із актуальною інформацією. Так, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцем проживання боржника (фізична особа-підприємця Кільчицька Марія Іванівна) є АДРЕСА_1 а не будинок 28 , як зазначено у заяві;

6/ платіжне доручення №4344 від 03.05.2019р. про сплату судового збору у сумі 192,10 грн., яка згідно Реєстру підтверджень оплат з казначейства, зарахована в дохід Державного бюджету України.

Враховуючи вищезазначене, заявником не додано належних і допустимих доказів, які доводять відсутність спору щодо заявленої вимоги станом на момент звернення до суду та виникнення у нього права грошової вимоги до боржника у заявленому розмірі, що є підставою для відмови у видачі судового наказу, згідно п.п.1, 8 ч.1 ст.152 ГПК України.

Згідно ч.1 ст.153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених, зокрема, п.п.1, 8 ч.1 ст.152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 2 ст. 12, ст. ст. 147, 148, 150, п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 153, ст. ст. 234, 235 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У видачі судового наказу за заявою №83 від 03.05.2019р. (вх.№369 від 13.05.2019р.) про стягнення з Фізичної особи-підприємця Кільчицької Марії Іванівни заборгованості на надані послуги з вивезення побутових відходів в сумі 1 926,77 грн., згідно Договору №б/н від 01.08.2017р. - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню протягом десяти днів з дня складання повного тексту ухвали (22.05.2019р.), через Господарський суд Тернопільської області або безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду.

Ухвала суду розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua/

Суддя М.С. Стадник