ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" травня 2019 р. Cправа № 902/100/19

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "ГТЛ Інвест" (проспект Степана Бандери, буд. 16-Б, м. Київ, 04073)

до:Фізичної особи-підприємця Москалюка Олега Петровича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 176177,04 грн.

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Резніченко Ю.В.

за участю представників:

позивача:Бодюк В.А.

відповідача: Зінченко А.А.

присутній: ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В :

12.02.2019 р. до Господарського суду Вінницької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ГТЛ Інвест" до Фізичної особи-підприємця Москалюка Олега Петровича про стягнення 176 177,04 грн.

В якості підстави заявлених позовних вимог позивач посилається, на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГТЛ Інвест" та Фізичною особою-підприємцем Москалюком Олегом Петровичем було укладено Договір №15082018 від 15.08.2018 р. про надання послуг спецтехнікою, механізмами. Внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань за даним договором, а саме, щодо оплати виконаних позивачем послуг, у відповідача виникла заборгованість, що і стало підставою звернення позивача з позовом до суду.

Ухвалою суду від 13.02.2019 р. відкрито провадження у справі 902/100/19. Визначено, що розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 11.03.2019 р.

За результатами проведеного судового засідання 11.03.2019 р. судом відкладено розгляд справи на 27.03.2019 р., зокрема відхилено клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання, та повернуто зустрічну позовну заяву № б/н від 11.03.2019 р. (вх. № канц. 205/19 від 11.03.2019 р.) Фізичної особи-підприємця Москалюка Олега Петровича до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГТЛ Інвест" про стягнення 66 950,00 грн., про що постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 11.03.2019 р. повідомлено учасників справи про підготовче судове засідання, яке відбудеться 27.03.2019 р.

В судовому засіданні 27.03.2019 р. судом винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 17.04.2019 р., яку занесено до протоколу судового засідання.

За результатами проведеного судового засідання 17.04.2019 р. судом оголошено перерву в розгляді справи. Зокрема суд дійшов висновку про витребовування оригіналів документів для огляду в судовому засідання, а саме позивачу і відповідачу надати подорожні листи, відповідачу платіжні доручення та акти, про що постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 17.04.2019 р. повідомлено учасників справи про підготовче судове засідання, яке відбудеться 06.05.2019 р.

В судове засідання 06.05.2019 р. з'явився представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав вказаних у позові, при цьому останнім надано письмове пояснення, в якому з поміж іншого було зазначено, що він не може надати оригінали актів наданих послуг та подорожніх листів, оскільки, останні направлялись до відповідача для підписання і знаходяться в нього, а позивачу назад так і не були повернуті.

Представник відповідача проти позову заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Судовий розгляд справи здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.1 ст.222 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, оцінивши наявні докази на засадах всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, судом встановлено наступне.

Позовні вимоги мотивовано наступним: 15.08.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГТЛ Інвест" та Фізичною особою-підприємцем Москалюком Олегом Петровичем укладено договір №15082018 про надання послуг спецтехнікою, механізмами.

Відповідно до п.1.1. договору - у порядку та на умовах, визначених цим договором, Виконавець надає Замовнику послуги щодо експлуатації будівельних машин і механізмів для виконання земляних та будівельно монтажних робіт (далі по тексту «Техніка») на будівельних об'єктах Замовника, а Замовник приймає виконані послуги та оплачує їх вартість на умовах цього договору.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що послуги щодо експлуатації техніки на будівельному об'єкті надаються Виконавцем.

Умовами договору було погоджено, що час фактичного надання послуг фіксується уповноваженими на те представниками сторін (час початку та час закінчення надання послуг) в змінному рапорті Виконавця та/або талоні Замовника або товарно-транспортних накладних, або інших документів підтверджуючих надання послуг (шляхових листів, нарядів тощо). Замовник сплачує Виконавцю за фактично відпрацьований час але не менше 8 (восьми) годин на добу. (п.2.2.,2.3. договору).

В разі, якщо техніка була забезпечена роботою (відпрацювала) більше 8 (восьми) годин на добу, Замовник сплачує вартість наданої послуги зафіксованої уповноваженими на те представниками сторін (час початку та час закінчення надання послуги) в змінному рапорті Виконавця та/або талоні замовника або товарно-транспортних накладних, або інших документів підтверджуючих надання послуг (шляхових листів, нарядів, тощо) (п.2.4. договору).

В разі якщо Техніка була забезпечена роботою (відпрацювала) менше 8 (восьми) годин на добу та/або згідно талону замовника, змінного рапорту Виконавця, ТТН тощо фактично послуга надавалась менше 8 (восьми) годин на добу Замовник за цю добу сплачує як за 8 (вісім) повних годин роботи Техніки. Даний пункт буде діяти та застосовуватись тільки за умови, якщо техніка Виконавця фактично розпочала роботу (п. 2.5. договору ).

По закінченню місяця, в якому було надано послуги Техніки, Сторонами складаються Акти наданих послуг (п. 2.7. договору).

У відповідності до п. 2.8 договору, Виконавець зобов'язується після надання послуг протягом трьох робочих днів звітного місяця, в якому надавались Послуги, надати Замовнику для підписання Акту у двох примірниках та/або талони Замовника або товарно-транспортні накладні, або інші підтверджуючи надання послуг документів (шляхових листів, нарядів тощо). Одночасно із актом та/або талоном виконавця Виконавець передає Замовнику оригінали рахунку-фактури, рапорти про роботу машин/будівельних механізмів, товарно-транспортні накладні (або інші документи, які узгоджені сторонами) та податкової накладної, яка виписана в момент виникнення податкових зобов'язань у відповідності з чинним Законодавством України.

Замовник зобов'язаний у встановлені терміни згідно п.3.4. даного Договору своєчасно здійснювати платежі за надані послуги (п.5.2.1. Договору).

Замовник зобов'язаний надати Виконавцю фронт робіт на об'єкті та забезпечити безперебійну його роботу (п. 5.2.3. договору).

Замовник зобов'язаний своєчасно оплатити та прийняти виконані Виконавцем роботи згідно умов Договору (п.5.2. 7. договору).

У разі прострочення сплати послуг Виконавця більш ніж на 10 (десять) календарних днів, Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (НБУ) від суми заборгованості за кожний день прострочення (п. 6.2. договору).

У разі прострочення сплати послуг Виконавця більш ніж 30 (тридцять календарних днів), Замовник, крім суми боргу та неустойки, сплачує Виконавцеві додатковий штраф в розмірі 30% від вартості наданих Послуг (п. 6.3. договору).

Як встановлено матеріалами справи до договору №15082018 від 15.08.2018 р. про надання послуг спецтехнікою, механізмами сторонами були складені:

- Акт №1 від 15.08.2018 р. прийому-передачі майна під охорону до договору про дання послуг спецтехнікою, механізмами, відповідно до якого, Виконавець передав, а Замовник прийняв під охорону будівельну техніку - екскаватор Atlas та екскаватор JSB.

- Специфікацію № 1 від 15.08.2018р. про надання послуг спецтехнікою, механізмами, в які визначено вартість машинних годин, доставка та повернення будівельної техніки.

- Акт наданих послуг №245 від 16.08.2018 р., з найменуванням робіт, послуг доставка техніки (перевезення екскаватора Атлас Київ-Могилів-Подільський на суму 30 000,00 грн в тому рахунку ПДВ 5 000,00 грн.;

- Акт наданих послуг №246 від 20.08.2018 р., з найменуванням робіт, послуг- доставка техніки (Перевезення екскаватора JCB Київ - Могилів - Подільський на суму 36 000, 00 грн в тому рахунку ПДВ 6 000,00 грн;

- Акт наданих послуг №248 від 31.08.2018 р., з найменуванням робіт, послуг- оренда екскаватора JCB на суму 37 000,00 грн в тому рахунку ПДВ 6 166,67 грн;

- Акт наданих послуг №249 від 31.08.2018 р., з найменуванням робіт, послуг- оренда екскаватор Атлас на суму 63 000,00 грн в тому рахунку ПДВ 10 500,00 грн;

- Акт наданих послуг №253 від 20.09.2018 р., з найменуванням робіт, послуг- оренда екскаватор Атлас на суму 50 400,00 грн в тому рахунку ПДВ 8 400,00 грн;

- Акт наданих послуг №260 від 29.09.2018 р., з найменуванням робіт, послуг- оренда екскаватора JCB на суму 189 550,00 грн в тому рахунку ПДВ 31 591,67 грн;

- Акт наданих послуг №285 від 22.10.2018 р.. з найменуванням робіт, послуг- оренда екскаватора на суму 153 000,00 грн в тому рахунку ПДВ 25 500,00 грн.

- Подорожні листи (а.с. 29-43) про початок та закінчення роботи будівельних машин - екскаватора Atlas та екскаватора JSB;

В процесі виконання договору відповідно до приписів п.201.10. ст.201 Податкового кодексу України було складені податкові накладні №31 від 20.08.2018 р.; №30 від 16.08.2018 р.; №29 від 31.08.2018 р.; №28 від 31.08.2018 р.; №16 від 19.09.2018 р.; №18 від 20.09.2018 р.; №28 від 29.09.2018 р.; №19 від 22.10.2018 р. та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивач в позові та в поясненнях стверджує, що відповідачу направлялись акти наданих послуг та подорожніх листів 12.11.2018 р., та які були отримані останнім 19.11.2018 р, що підтверджується експрес-накладною Нової пошти № 2851 від 12.11.2018 р., копія якої міститься в матеріалах справи.

Позивач зазначає, що у відповідача відповідно до умов договору виникли обов'язки щодо сплати коштів за надані послуги.

Натомість відповідачем порушено умови договору в частині розрахунків за надані послуги.

27.12.2018 р. позивачем на адресу відповідача направлено претензію на загальну суму 176 177 грн 04 коп. (разом з ПДВ, штрафних санкцій та пені), а також повторно направлено акти наданих послуг на підписання, що підтверджується описом вкладення, фіскальним чеком та накладною від 27.12.2018р., копії яких міститься в матеріалах справи

Вказана претензія із актами наданих послуг була отримана відповідачем 17.01.2019 р. що підтверджується роздруківкою Укрпошти із реєстру поштового відправлення, яка міститься в матеріалах справи.

Як слідує із матеріалів справи, відповідачем було здійснено часткові розрахунки за послуги, внаслідок чого станом на день подання позову до суду заборгованість останнього становить 120 200, 00 грн.

При цьому, суд зауважує, що позивачем в якості доказу часткових розрахунків надано банківську виписку з Клієнт-банку по рахунку позивача № НОМЕР_1 з 01.08.2018 р. по 25.04.2019 р., якою стверджується:

- послуги надані згідно акту № 245 від 16.08.2018 р. на суму з ПДВ 30 000,00 грн. оплачено повністю, що стверджується платіжними дорученнями №113 від 16.08.2018 р. та № 120 від 20.08.2018 р.;

- послуги надані згідно акту № 246 від 20.08.2018 р. на суму з ПДВ 36 000,00 грн. оплачено повністю, що стверджується платіжним дорученням № 140 від 12.09.2018 р. на суму 36 000,00 грн;

- послуги надані згідно акту № 248 від 31.08.2018 р. на суму з ПДВ 37 000,00 грн оплачено не повністю, лише в сумі 29 750,00 грн відповідно до платіжних доручень № 131 від 05.09.2018 р. та № 139 від 12.09.2018 р. недоплачено 7 250,00 грн;

- послуги надані згідно акту № 249 від 31.08.2018 р. на суму з ПДВ 63 000,00 грн оплачено повністю, що стверджується платіжними дорученнями №129 від 05.09.2018 р. та №130 від 05.09.2018 р.;

- послуги надані згідно акту № 253 від 20.09.2018 р. на суму з ПДВ 50 400,00 грн оплачено частково в сумі 50 000,00 грн, відповідно до платіжного дорученнями № 158 від 19.09.2018 р. оплачено, недоплачено 400 грн;

- послуги надані згідно акту № 260 від 29.09.2018 р. на суму з ПДВ 189 550,00 грн оплачено частково в сумі 180 000,00 грн, відповідно до платіжних доручень № 170 від 01.10.2018 р., № 173 від 05.10.2018 р., № 175 від 11.10.2018 р., № 180 від 19.10.2018 р., недоплачено 9 550,00 грн;

- послуги надані згідно акту № 285 від 22.10.2018 р. на суму з ПДВ 153 000,00 грн. оплачено частково на суму 50 000,00 грн, що стверджується платіжним дорученням № 194 від 29.11.2018 р., недоплачено 103 000,00 грн. Всього недоплачено 120 200,00 грн.

Згідно п. 2.9 договору, замовник зобов'язується не пізніше двох робочих днів з моменту отримання Акту та/або талону замовника або товарно-транспортних накладних, або інших документів підтверджуючих надання послуг (шляхових листів, нарядів тощо) підписати їх та надати Виконавцеві його примірник або надати обґрунтовану відмову у їх підписанні, в протилежному випадку або у випадку необґрунтованості відмови у підписанні Акта, талону замовника або товарно-транспортних накладних, або інших документів підтверджуючих надання послуг документів (шляхових листів, нарядів тощо) - Акт, талон замовника або товарно-транспортні накладні, або інші документи, які підтверджують надання послуг (шляхових листів, нарядів тощо) вважається підписаним Сторонами, а Послуги наданими належної якості та в повному об'ємі.

Згідно п. 5 договору між сторонами були погоджено, що остаточний розрахунок оплати за надані послуги проводиться Замовником на підставі виставлених рахунків Виконавця шляхом перерахування 100 % грошових коштів на зазначений в договорі розрахунковий рахунок Виконавця протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання сторонами Акту прийому - передачі наданих послуг та/бо талону Замовника або товарно - транспортних накладних, інших документів підтверджуючи надання послуг документів (шляхових листів, нарядів, тощо).

Натомість відповідачем повністю розрахунки з позивачем проведено не було, внаслідок чого позивачем при зверненні з позовом до суду нараховано пеню та штраф у відповідності до умов договору.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Згідно із п.3 ч.1 ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 173 ГК України господарським визначається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботи, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматись від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Виконавець повинен надати послугу особисто (частина 1 статті 902 ЦК України).

Згідно зі статтею 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень (статтею 74 ГПК України).

Приписами статей 76-77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з приписами статей 78-79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи те, що сума боргу відповідача, яка складає 120 200,00 грн, підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав належні документи, які свідчать про відсутність вказаної заборгованості перед Виконавцем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того позивач просив суд стягнути з відповідача штрафу в розмірі 45 900,00 грн та пеню в розмірі 10 077,04 грн.

Частиною 2 ст.193 ГК України встановлено, що порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГК України, іншими законами або договором.

Частиною 2 ст. 217 ГК України передбачено такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції, оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Стаття 549 ЦК України вказує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Стаття 610 цього ж Кодексу передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У п.3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 6.3. договору - у разі прострочення сплати послуг Виконавця більш ніж 30 (тридцять календарних днів), Замовник, крім суми боргу та неустойки, сплачує Виконавцеві додатковий штраф в розмірі 30% від вартості наданих Послуг.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу позивачем здійснено станом на 25.01.2019 р. де заборгованість відповідача становила 153 000,00 грн, таким чином, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 45 900,00 грн є правомірною, оскільки відповідає умовам укладеного договору та чинного законодавства.

Відповідно до п. 6.2 договору - у разі прострочення сплати послуг Виконавця більш ніж на 10 (десять) календарних днів, Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (НБУ) від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Суд зазначає, що позивачем заявлено до стягнення 10 077,04 грн пені за період 11.2018 р. - прострочення 29 днів, 12.2018 р. - прострочення 31 день, 01.2019 р. прострочення 25 днів.

При цьому, позивач в наданому суді поясненні зазначив, що оригінали актів наданих послуг та подорожніх листів направлялись позивачем на адресу відповідача 12.11.2018 р. та які були отримані відповідачем 19.11.2018 р., що підтверджується експрес накладною нової пошти № 2851 від 12.11.2018 р., тому і вказано період нарахування пені в зазначений вище період.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Суд критично оцінює як доказ отримання актів послуг та подорожніх листів відповідачем 19.11.2018 р., які направлялись позивачем на адресу відповідача 12.11.2018 р. відповідно до експрес накладною нової пошти № 2851 від 12.11.2018 р. з огляду на те, що суд дослідивши експрес накладну нової пошти № 2851 від 12.11.2018 р., встановив, що з останньої не вбачається які саме документи направлялись відповідачу.

При цьому, з наданих позивачем доказів направлення актів та подорожніх листів, судом взято до уваги направлення вказаних документів 27.12.2018 р., які направлялись разом із претензію на загальну суму 176 177,04 грн, що підтверджується описом вкладення, фіскальним чеком та накладною від 27.12.2018 р.

До даного висновку суд дійшов з врахуванням наступного: відповідно до п. 2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.09 р. № 270, розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв'язку є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Згідно з п.п. 59, 61 Правил надання послуг поштового зв'язку внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

З сукупного аналізу наведених вище норм вбачається, що належним доказом відправлення відповідачу у справі актів наданих послуг та подорожніх листів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що надані позивачем.

Суд зазначає, що відповідно до витягу відстеження «Укрпошта» вказана претензія із актами наданих послуг була отримана відповідачем 17.01.2019 р., а тому з врахуванням п. 2.9 договору - замовник зобов'язується не пізніше двох робочих днів з моменту отримання Акту та/або талону замовника або товарно-транспортних накладних, або інших документів підтверджуючих надання послуг (шляхових листів, нарядів тощо) підписати їх та надати Виконавцеві його примірник або надати обґрунтовану відмову у їх підписанні, в протилежному випадку або у випадку необґрунтованості відмови у підписанні Акта, талону замовника або товарно-транспортних накладних, або інших документів підтверджуючих надання послуг документів (шляхових листів, нарядів тощо) - Акт, талон замовника або товарно-транспортні накладні, або інші документи, які підтверджують надання послуг (шляхових листів, нарядів тощо) вважається підписаним Сторонами, а Послуги наданими належної якості та в повному об'ємі. Зокрема п. 3.5 договору між сторонами були погоджено, що остаточний розрахунок оплати за надані послуги проводиться Замовником на підставі виставлених рахунків Виконавця шляхом перерахування 100 % грошових коштів на зазначений в договорі розрахунковий рахунок Виконавця протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання сторонами Акту прийому - передачі наданих послуг та/бо талону Замовника або товарно - транспортних накладних, інших документів підтверджуючи надання послуг документів (шляхових листів, нарядів, тощо), дані акти наданих послуг є такі, що підписані, тому в останнього з урахуванням умов договору (п.6.2) виникло зобов'язання щодо сплати коштів на дату 25.01.2019 р.

Таким чином, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача пені є неправомірною, з урахуванням наведених обставин до стягнення підлягає пеня в розмірі 118,55 грн. за один день 25.01.2019 р.

Суд критично оцінює надані акти (а.с. 84-90) відповідачем, в яких зазначено про те, що 05.09.2018р., 06.09.2018р., 07.09.2018р., 10.09.2018р., 24.09.2018р., 10.10.2018р., 19.10.2018р. у зв'язку із складними погодніми умовами послуги позивачем не надавались екскаваторами Atlas, JSB відповідачу. В матеріалах справи відсутні докази які підтверджували б направлення складених актів на адресу позивача, а також дані акти були складені у відсутності уповноваженого представника позивача.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, наведені норми та беручи до уваги, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 ГПК України наявності обставин, які б у своїй сукупності дали б змогу дійти протилежного висновку, то за таких підстав позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

При цьому, суд відзначає, що інші доводи та заперечення відповідача не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В судовому засіданні 06.05.2019 р. було оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 130, 232, 233, 236 - 238, 240 - 241, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Москалюка Олега Петровича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГТЛ Інвест" (проспект Степана Бандери, буд. 16-Б, м. Київ, 04073, ) борг в сумі 120 200,00 грн, штраф в розмірі 45 900,00 грн, пені в сумі 118,55 грн, витрати на сплату судового збору в розмірі 2493,27 грн.

3. В решті позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 15 травня 2019 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (проспект Степана Бандери, буд. 16-Б, м. Київ , 04073)

3 - відповідачу ( АДРЕСА_3 ., 24000)