РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2019Справа № 910/2925/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укруниверком"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України"

про стягнення 100 437, 11 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укруниверком" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 100 437, 11 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про розповсюдження каналу в кабельних мережах від 01.04.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову та характер спірних правовідносин, судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

При цьому, судом повідомлено відповідача, що останній протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі може подати заяву із обгрунтованими запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі їх наявності).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 12.03.2019 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 02094, м. Київ, вул. Червоногвардійська, буд. 27 А, проте до суду повернувся конверт з ухвалою суду від 12.03.2019 з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 2 ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливость ознайомитись, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 12.03.2019 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2015 між Централ медіа Дістрібьюшен ТОВ (далі - ліцензіар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укруниверком" (далі - ліцензіат) укладено ліцензійний договір № Л0715, відповідно до якого на умовах цього договору ліцензіар справжнім надає ліцензіату виключне право на прийом, поширення, одночасну трансляцію і показ телеканалів відповідно до переліку, зазначеному в додаткових угодах до даного договору, за допомогою систем на території протягом терміну ліцензії. Ліцензіат має невиключне право надавати субліцензії операторам на прийом, поширення, одночасну ретрансляцію і показ телеканалів на території абонентам засобами систем протягом терміну ліцензії, з урахуванням положень цього договору.

Відповідно до преамбули договору:

Телеканал (и) - поєднана єдиною творчою концепцією сукупність передач, включаючи фільми, програми, аудіовізуальні елементи, рекламу, передачу телетексту, логотип і транслюються у відповідності з сіткою мовлення: AMC, MGM HD, TiJi, Gulli, Mezzo, Mezzo Live HD, MCM Top, Bollywood HD, Fashione One, Fashion One HD, Playboy TV.

В свою чергу, 01.04.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укруниверком" (далі - ліцензіар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" (далі - оператор) укладено договір про розповсюдження каналу в кабельних мережах, відповідно до якого ліцензіар здійснює діяльність з міжнародного розповсюдження та маркетингу тематичних телеканалів і сервісів, зокрема телевізійного каналу "Тіжі". Оператор, який управляє мережею кабельного ТБ на території Києва, бажає поширювати канал серед абонентів мережі КТВ в тому форматі кодування, в якому ліцензіар пропонує його на всій території.

У зв`язку з чим, ліцензіар цим надає оператору і оператор приймає невиключне право розповсюджувати через кабель, канал, який передається ліцензіаром, в зоні дії систем КТВ належать оператору повністю або частково, або керованих оператором або дочірнім підприємством відповідно до умов цієї угоди.

Відповідно до ст. 2 договору, термін дії цього договору становить 3 роки, починаючи з 01.04.2017. Якщо угода не розірвана кожної зі сторін письмовим повідомленням, спрямованим рекомендованим листом іншій стороні не пізніше, ніж за дев`яносто днів до закінчення терміну дії договору, він автоматично пролонгується на 3 роки.

Згідно п. 5.1. договору, за кожен календарний місяць протягом терміну дії договору оператор повинен сплачувати ліцензіару щомісячну винагороду в розрахунку за абонента каналу згідно з розцінками, зазначеними в додатку А

Пунктом 5.4. договору визначено, що винагорода повинна бути сплачена не пізніше 10 днів після отримання відповідного рахунку шляхом банківського перекладу на банківський рахунок ліцензіара, як зазначено в додатку В. Оплата проводиться оператором у відповідності з винагородами і податками, визначеними в додатку А. Оператор також оплачує витрати на банківський переказ. Ліцензіар виставляє рахунок оператору в гривнях згідно з збільшеним на 3% курсом долара США, встановленим Національним банком України на день виставлення рахунку.

Додатком А до договору визначено, що розмір винагороди ліцензіара складає 0,09 доларів США за кожного абонента каналу, але не менше 200 доларів США на місяць (не включаючи податки) та сплачуються в гривнях за курсом НБУ плюс 3 % на момент виставлення рахунку.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконав зобов`язання щодо оплати винагороди за договором про розповсюдження каналу в кабельних мережах від 01.04.2017, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 100 437, 11 грн. відповідно до актів передачі прав № 221 від 30.04.2017, № 277 від 31.05.2017, № 331 від 30.06.2017, № 394 від 31.07.2017, № 451 від 31.08.2017, № 512 від 30.09.2017, № 571 від 31.10.2017, № 632 від 30.11.2017, № 698 від 31.12.2017, № 60 від 31.01.2018, № 127 від 28.02.2018, № 193 від 31.03.2018, № 259 від 30.04.2018, № 327 від 31.05.2018 (підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств), з урахуванням виставлених на оплату рахунків № 219 від 30.04.2017 на суму 5469, 60 грн., № 274 від 31.05.2017 на суму 5 428, 67 грн., № 331 від 30.06.2017 на суму 5 376, 39 грн., № 389 від 31.07.2017 на суму 5 338, 61 грн., № 446 від 31.08.2017 на суму 5 269, 39 грн., № 505 від 30.09.2017 на суму 5 463, 35 грн., № 564 від 31.10.2017 на суму 5 526, 85 грн., № 627 від 30.11.2017 на суму 5 564, 87 грн., № 5 781, 85 грн., № 60 від 31.01.2018 на суму 5 769, 81 грн., № 127 від 28.02.2018 на суму 5 551, 33 грн., № 193 від 31.03.2018 на суму 5 467, 96 грн., №259 від 30.04.2018 на суму 5 403, 39 грн., № 325 від 31.05.2018 на суму 5 383, 98 грн., № 392 від 30.06.2018 на суму 5 394, 97 грн., № 458 від 31.07.2018 на суму 5 511, 57 грн., № 525 від 31.08.2018 на суму 5 825, 56 грн., № 591 від 30.09.2018 на суму 5 829, 44 грн., № 657 від 31.10.2018 на суму 5 801, 87 грн., № 722 від 30.11.2018 на суму 5 848, 53 грн., № 787 від 31.12.2018 на суму 5 703, 78 грн.

Листом від 01.12.2018 № 01/12-2018 позивач звернувся до відповідача, в якому у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати винагороди, повідомив відповідача про розірвання з 01.01.2019 договору про розповсюдження каналу в кабельних мережах від 01.04.2017 та просив відповідача погасити заборгованість за договором, який отриманий відповідачем 07.12.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 1108 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об`єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності).

Згідно ч. 4 ст. 1108 Цивільного кодексу України, за згодою ліцензіара, наданою у письмовій формі, ліцензіат може видати письмове повноваження на використання об`єкта права інтелектуальної власності іншій особі (субліцензію).

Відповідно до ч. 1 ст. 1109 Цивільного кодексу України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Частинами 3, 4 ст. 1109 Цивільного кодексу України визначено, що у ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об`єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об`єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об`єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір. Вважається, що за ліцензійним договором надається невиключна ліцензія, якщо інше не встановлено ліцензійним договором.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Укруниверком" отримало невиключну ліцензію на використання об`єкта права інтелектуальної власності, зокрема телеканалу «TiJi» на підставі ліцензійного договору № Л0715 від 01.07.2015.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на час вирішення спору, відповідач визначеної договором винагороди у повному обсязі не оплатив, в результаті чого за останнім утворилась заборгованість у розмірі 100 437, 11 грн., згідно актів передачі прав № 221 від 30.04.2017, № 277 від 31.05.2017, № 331 від 30.06.2017, № 394 від 31.07.2017, № 451 від 31.08.2017, № 512 від 30.09.2017, № 571 від 31.10.2017, № 632 від 30.11.2017, № 698 від 31.12.2017, № 60 від 31.01.2018, № 127 від 28.02.2018, № 193 від 31.03.2018, № 259 від 30.04.2018, № 327 від 31.05.2018 (підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств), з урахуванням виставлених на оплату рахунків № 219 від 30.04.2017 на суму 5469, 60 грн., № 274 від 31.05.2017 на суму 5 428, 67 грн., № 331 від 30.06.2017 на суму 5 376, 39 грн., № 389 від 31.07.2017 на суму 5 338, 61 грн., № 446 від 31.08.2017 на суму 5 269, 39 грн., № 505 від 30.09.2017 на суму 5 463, 35 грн., № 564 від 31.10.2017 на суму 5 526, 85 грн., № 627 від 30.11.2017 на суму 5 564, 87 грн., № 5 781, 85 грн., № 60 від 31.01.2018 на суму 5 769, 81 грн., № 127 від 28.02.2018 на суму 5 551, 33 грн., № 193 від 31.03.2018 на суму 5 467, 96 грн., №259 від 30.04.2018 на суму 5 403, 39 грн., № 325 від 31.05.2018 на суму 5 383, 98 грн., № 392 від 30.06.2018 на суму 5 394, 97 грн., № 458 від 31.07.2018 на суму 5 511, 57 грн., № 525 від 31.08.2018 на суму 5 825, 56 грн., № 591 від 30.09.2018 на суму 5 829, 44 грн., № 657 від 31.10.2018 на суму 5 801, 87 грн., № 722 від 30.11.2018 на суму 5 848, 53 грн., № 787 від 31.12.2018 на суму 5 703, 78 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, суд приходить до беззаперечного висновку, що станом на момент винесення рішення у даній справі боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати винагороди.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору про розповсюдження каналу в кабельних мережах від 01.04.2017, а також положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 100 437, 11 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача судові витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

З матеріалів справи вбачається, що 22.02.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укруниверком" (далі - клієнт) та Адвокатським бюро «Любаренко та Партнери» (далі - адвокатське бюро) укладено договір № 360219 про надання професійної правничої допомоги, предметом якого є судове супроводження справи клієнта, що виникла за договором про розповсюдження телевізійного каналу «TiJi» від 01.04.2017.

Відповідно до п. 4.1. договору, юридичну допомогу, що надається адвокатським бюро, клієнт оплачує в гривнях, в розмірі 8 000, 00 грн. за супровід справи (включаючи звернення до суду, процесуальні документи, заперечення, відзиви, скарги, представництво інтересів клієнта, тощо) за судову інстанцію.

Також, сторонами складено та підписано акт про надання правничої допомоги № 49 від 22.02.2019 на суму 8 000, 00 грн.

Позивачем здійснено оплату послуг адвокатського бюро, що підтверджується платіжним дорученням № 28 від 25.02.2019 на суму 8 000, 00 грн.

На підтвердження того, що Любаренко І.О. є адвокатом, надано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 21/1304 від 25.12.2017.

За таких обставин, враховуючи те, що судом задоволено позовні вимоги у повному обсязі, суд приходить до висновку, що витрати понесені позивачем на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, також покладаються на відповідача, при цьому суд зазначає, що такі витрати є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, затраченими ним часом на надання таких послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укруниверком" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" (02094, м. Київ, вул. Червоногвардійська, буд. 27 А, ідентифікаційний код - 34726705) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укруниверком" (04053, м. Київ, провулок Киянівський, 3-7, ідентифікаційний код - 36125461) 100 437 (сто тисяч чотириста тридцять сім) грн. 11 коп. - заборгованості, 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. - судового збору та 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. - витрат на правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя С. О. Щербаков