ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Справа № 924/1194/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Дика А.І.

представники учасників справи:

позивача- Охман Н.П.;

відповідача- не з`явився;

прокурора- Марщівська О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника прокурора Хмельни-цької області на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 14.03.2019р., повний текст якої складено 19.03.2019р., у справі №924/1194/18 (суддя Смаровоз М.В.)

за позовом Першого заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах

держави, в особі - Державної служби України з безпеки на транспорті, від імені

якої діє Управління Укртрансбезпеки у Харківській області м.Харків

до Фізичної особи-підприємця Заїки Василя Миколайовича м.Хмельницький

про стягнення 440 євро (що еквівалентно 12 538 грн. 23 коп. на день проведення

розрахунку),-

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 14.03.2019р. у справі №924/1194/ 18 залишено без розгляду позов Першого заступника керівника Хмельницької місцевої прокурату-ри (надалі в тексті - Прокурор) в інтересах держави, в особі Державної служби України з безпеки на транспорті від імені якої діє Управління Укртрансбезпеки у Харківській області (надалі в тексті - Управління) до Фізичної особи-підприємця Заїки Василя Миколайовича (надалі в тексті - Підп-риємець) про стягнення 440 євро (що еквівалентно 12 538 грн. 23 коп. на день проведення розра-хунку).(арк.справи 81-83).

Не погоджуючись із ухвалою, Прокурор подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Хмельницької області від 14.03.2019р. у даній справі та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.(арк.спра-ви 101-109).

Обґрунтовуючи скаргу Прокурор зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, постановивши ухвалу з порушенням норм процесуального права. На думку Скаржника, суд безпідставно не взяв до уваги, що необхідність звернення прокурора з позо-вною заявою зумовлена потребою захистити інтереси держави, яка надала органам Укртрансбез-пеки повноваження нараховувати та вживати заходи щодо стягнення плати за проїзд автомобіль-ними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю. Таке звернення прокурора спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання. «Суспільний інтерес» полягає у повному та своєчасному відшкодуванні шкоди за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують нормативні, до спеціального фонду Державного бюджету, що призводить до зменшення коштів на фінансування розвитку мережі та утримання автомобільних доріг загального користування, що суттєво порушує економічні інтереси держави та явно переважає приватний інте-рес ФОП Заїки В.М., який впродовж тривалого часу (з серпня 2016 року) не сплачує в добровіль-ному порядку кошти у вигляді плати за проїзд. Ухилення ФОП Заїки В.М. від сплати нарахованої плати за проїзд більше 2 років не лише спричиняє втрати бюджету, а й є дискримінацією добросо-вісних перевізників, які опиняються у гіршому економічному становищі поряд із суб`єктами, які ухиляються від сплати зазначених коштів у добровільному порядку. Постановляючи ухвалу судом безпідставно не враховано, що підставою для звернення прокурора з даною позовною заявою стало «нездійснення захисту» Укртрансбезпекою інтересів держави, тобто її пасивна поведінка. Так, усві-домлюючи порушення інтересів держави, що підтверджується листом від 05.01.2017р. №61 щодо порушення законодавства та сплати коштів, надісланим на адресу ФОП Заїки В.М., листуванням з органами прокуратури від 22.11.2017, від 14.08.2018, від 29.08.2018, від 19.11.2018, від 11.12.2018 та маючи відповідні повноваження для їх захисту - органи Укратрансбезпеки не звертались з позо-вом до суду на захист інтересів держави. Судом не дана оцінка тому факту, що позов прокурором подано через 2 роки 4 місяця після встановлення порушення законодавства, що було достатньо для самостійного звернення Укртрансбезпеки до суду. Внаслідок зволікання із зверненням до суду з да-ним позовом Державний бюджет на сьогоднішній день так і не отримав суму заборгованості. Та-кож суд не звернув уваги на положення ст.23 Закону України «Про прокуратуру», ст.53 ГПК Украї-ни, якими врегульовано підстави звернення прокурора до суду в інтересах держави та не передбаче-но обов`язку прокурора зазначати причини бездіяльності Позивача і доводити умисність такої без-діяльності. Таким чином, сам факт бездіяльності Укртрансбезпеки є підставою для звернення про-курора з відповідним позовом на захист інтересів держави. Жодним законодавчим актом прокурора не зобов`язано в позовній заяві зазначати причини бездіяльності позивача та доведення умисності такої бездіяльності. Доводи суду щодо даного питання не відповідають положенням чинного законо-давства і є надуманими.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.04.2019р. відкрито провадження за апеляційною скаргою Прокурора.(арк.справи 99).

10.05.2019р. надійшов відзив Відповідача, в якому він заперечує проти задоволення апеля-ційної скарги, а також просить розглядати справу без його участі.(арк.справи 125-127).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 14.05.2019р. Прокурор підтримав свою апеляцій-ну скаргу в повному обсязі та надав пояснення в обґрунтування правової позиції.

Інші учасники справи не забезпечили явку своїх уповноважених представників у призначене на 14.05.2019р. судове засідання, хоч про час та місце розгляду скарги були повідомлені у встанов-леному порядку.(арк.справи 119-124).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм ма-теріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2018р. заступник керівника Хмельницької міс-цевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки в Харківській області звернувся до господарського суду Хме-льницької області із позовом про стягнення з ФОП Заїки В.М. 440 євро (що еквівалентно 12 538 грн. 23 коп. на день проведення розрахунку) плати за проїзд автомобільними дорогами транспорт-них засобів, вагові параметри яких перевищують нормативні.(арк.справи 2-11).

Обґрунтовуючи позов, Прокурор зазначає, що за результатами проведеного габаритно-ваго-вого контролю автомобіля, який належить Відповідачу, встановлено факт перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України та порушен-ням ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», про що 20.08.2016р. складено акт № 0006308. Враховуючи зазначене, Відповідачеві нараховано плату за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 20.08.2016р. Проте, станом на час подання позову, Відповідач вищевказаної плати добровільно не сплатив. При цьому, обґрунтовуючи наявність підстав для його звернення з даним позовом в інте-ресах Позивача, вказує, що така необхідність зумовлена невжиттям Державною службою України з безпеки на транспорті упродовж тривалого часу заходів до стягнення плати за проїзд автомобіль-ними дорогами транспортних засобів, які перевозять вантажі з перевищенням вагових обмежень, що свідчить про неналежне здійснення таким органом владних повноважень. При цьому, Держ-служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морсь-кому та річковому транспорті. Посилається на пп.2,15, 27 п.5 Положення про Державну службу з безпеки на транспорті, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 11.02.2015р. №103, а тому Позивач уповноважений на звернення до суду щодо стягнення плати за проїзд автомобільними до-рогами транспортних засобів, нормативні, вагові або габаритні параметри яких перевищують нор-мативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю. Зважаючи на те, що несплата Відповіда-чем заявлених до стягнення грошей призведе до їх ненадходження в спеціальний фонд Державного бюджету України, це, відповідно порушить інтереси держави, насамперед в бюджетній сфері та сфе-рі забезпечення розвитку дорожнього господарства країни. Несплата заявлених платежів ставить під загрозу своєчасне та повне фінансування Державної цільової економічної програми розвитку автомобільних доріг загального користування, що суттєво порушує економічні інтереси держави та покладає на Прокурора обов`язок пред`явити позов в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до ФОП Заїки В.М.

Перевіривши доводи Прокуратури, суд першої інстанції зазначив, що захищати інтереси дер-жави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не Прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, Прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку Прокурор повинен навести (а суд пе-ревірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є під-стави для звернення прокурора до суду.

Суд першої інстанції приймав до уваги, що Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і ба-жає захищати інтереси держави. У кожному такому випадку Прокурор повинен навести (а суд пере-вірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підста-вами для звернення прокурора до суду.

Обґрунтовуючи наявність інтересів держави, Прокурор вказує, що несплата Відповідачем за-явленої до стягнення суми зумовить ненадходження її до спеціального фонду Державного бюджету України, та, відповідно до зменшення коштів на фінансування розвитку мережі та утримання ав-томобільних доріг загального користування, що суттєво порушить економічні інтереси держави. В той же час, при обґрунтуванні представницьких функцій, Прокурор зазначив про пасивність пове-дінки Позивача, який маючи відповідні повноваження для захисту державних інтересів, впродовж тривалого часу не звертається до суду.

Проте, на думку місцевого суду, сама по собі обставина не звернення Позивача з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору - не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави.

Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані Прокурором обставини пасивної поведінки Позивачів, без відповідних підтверджуючих доказів не дають підстав для висновку про невиконання чи неналежне виконання Держслужбою України з безпеки на транспорті, яка є самос-тійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій відносно захисту прав держави. При цьому, про наявність відповідних функцій у Позивача зазначив сам Про-курор, котрий таким чином прийняв на себе функції альтернативного суб`єкта звернення до суду, який не може замінювати належного суб`єкта владних повноважень і не довів наявність підстав для звернення саме Прокурором в інтересах держави, в особі Позивача, оскільки їх наявність виз-начається не лише обґрунтованістю у позові інтересів держави, а сукупністю наявності таких інте-ресів з обґрунтованими (документально підтвердженими) представницькими функціями.

Враховуючи зазначене, ухвалою від 14.03.2019р. у справі №924/1194/18 господарський суд Хмельницької області залишив позов Прокурора без розгляду.(арк.справи 81-83).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга обґрунтована і підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Предметом даної скарги є підставність звернення Прокурора.

Відповідно до ч.1 ст.5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України (надалі в тексті - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорю-вання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до ч.ч.3-5 ст.53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґ-рунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здій-нювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком засто-сування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звер-татися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набу-ває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держа-ви в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазна-чений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього пов-новажень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набу-ває статусу позивача.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що за змістом ч.2 ст.2 ЦК України - одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі статтями 167, 170 ЦК України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1311 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь проку-рора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рів-ності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задово-льнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь мо-же викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27). Водночас існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Феде-рації» (рішення від 15.01.2009, заява №42454/02, пункт 35) ЄСПЛ зазначає, що сторонами цивіль-ного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі пра-во на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути вип-равдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (ді-тей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно за-хищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтере-си великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003р. №1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функ-цій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інте-ресів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

З огляду на викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та не-обхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового проваджен-ня, зміст п.3 ч.1 ст.1311 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів дер-жави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які пря-мо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокуро-ром інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуд-дя.(п.3 ч.2 ст.129 Конституції України).

Прокурор, відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», здійснює представ-ництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держа-ви, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної вла-ди, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обс-тавин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбі-тражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення по-ложень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво проку-ратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999р. №3-рп/99 Конституцій-ний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завж-ди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону Ук-раїни, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських това-риств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтере-си не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступ-ник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підста-ві якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути пред-метом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може при-звести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих ін-тересів там, де це дійсно потрібно.

У даній справі Прокурор обґрунтував наявність «інтересів держави», які на його думку поля-гають в порушенні законності у бюджетній сфері та сфері забезпечення розвитку дорожнього гос-подарства країни, а також визначив орган, інтереси якого порушені, а саме Державну службу Украї-ни з безпеки на транспорті від імені якої діє Управління Укртрансбезпеки у Харківській області.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвер-дженого постановою Кабінету міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 - Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабіне-том міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з пп. 15, 27 п.5 зазначеного Положення, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних доро-гах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспорт-них засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких переви-щують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

З наведеного вбачається, що Позивач виконує функції габаритно-вагового контролю транс-портних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транс-портного засобу.

Разом з тим, Конституція України передбачає можливість представництва прокурором інте-ресів держави у виключних випадках.

Прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу.(ст.23 Закону України «Про прокуратуру»).

У першому випадку передбачається наявність органу, який може здійснювати захист інтере-сів держави самостійно, у другому - відсутність такого органу. При цьому, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

Також, у першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно. Тобто захищати інте-реси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень. А щоб інтереси дер-жави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому про-вадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює за-хисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд пере-вірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підста-вами для звернення прокурора до суду. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захи-щати інтереси держави. Така ж правова позиція відображена у постановах Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі №4/166 «Б» та від 20.09.2018р. у справі №924/1237/17.

При цьому, нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповнова-женого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відпо-відні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином - виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рі-шень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. Неналежність захисту мо-же бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Правова позиція щодо можливості прокурора виступати у судових спорах в якості позивача лише у виключних випадках також відображена у постановах Верховного Суду від 01.08.2018р. № 918/95/17 та від 20.09.2018р. №924/1237/17.

Обґрунтовуючи позов та апеляційну скаргу Прокурор зазначає, що несплата Відповідачем заявлених до стягнення грошей призведе до їх ненадходження в спеціальний фонд Державного бюд-жету України, та, відповідно до зменшення коштів на фінансування розвитку мережі та утримання автомобільних доріг загального користування, що суттєво порушить економічні інтереси держави. В той же час, при обґрунтуванні представницьких функцій, Прокурор зазначив про пасивність пове-дінки Позивача, який має відповідні повноваження для захисту державних інтересів, проте впро-довж тривалого часу за їх захистом не звертається.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу, колегія суддів дійшла висновку, що згідно із вимогами ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встанов-люється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідала-ся або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч.1 ст.265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Водночас, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підс-тавою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, позов Прокурором подано через 2 роки 4 місяця після ус-тановлення порушення законодавства 20.08.2016р.(акт №0006308 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів), що достатньо для самостійного звернення Укртрансбез-пеки до суду. Внаслідок зволікання останнього зі зверненням до суду з позовом і несплатою боргу Відповідачем - Державний бюджет на день розгляду скарги так і не отримав заборгованої суми.

Управління Укртрансбезпеки у Харківській області надіслало Хмельницькій місцевій про-куратурі лист від 19.11.2018р. №6859/37-18, у якому підтверджує наявність повноважень для звер-нення з позовом до фізичних або юридичних осіб щодо стягнення грошових коштів з перевищенням нормативних вагових параметрів. При цьому, враховуючи стан фінансування Укртрансбезпеки з Державного бюджету України, останній повідомив про недостатність коштів для сплати судового збору за подання відповідної позовної заяви і просив Прокуратуру розглянути можливість звернен-ня до суду за захистом інтересів держави в особі Укртрансбезпеки щодо стягнення коштів з ФОП Заїки В .М.(арк.справи 52-54).

Тому, на переконання колегії суддів, звернення Прокурора з позовом до суду зумовлене об'-єктивною причиною, а саме нездійсненням захисту інтересів держави уповноваженим органом.

Обставини дотримання прокурором встановленої ч.ч.3, 4 ст.23 Закону України «Про проку-ратуру» процедури, яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, з`ясовано апеляційним судом, оскільки перед зверненням Прокурор повідомив Позивача листом від 12.12. 2018р. №82-122-18 про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів дер-жави.(арк.справи 55).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що пред`явлення позову органом Прокуратури в інтересах держави про стягнення 440 євро (що еквівалентно 12 538 грн. 23 коп. на день проведення розрахунку) відшкодування шкоди за проїзд автомобільними дорогами транспор-тних засобів, вагові параметри яких перевищують нормативні є відповідним засобом захисту інте-ресів держави у суді, оскільки уповноваженим органом - Управлінням Укртрансбезпеки у Харків-ській області не здійснювався та не планується здійснюватись захист інтересів держави у спірних правовідносинах в межах строків позовної давності.

Разом з тим, місцевий господарський суд залишив зазначені обставини поза увагою.

Відповідно до ч.3 ст.271 ГПК України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції, зокрема, ухвали про залишення позову без розгляду - справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відтак, справу №924/1194/18 необхідно передати на розгляд господарського суду Хмельни-цької області.

З мотивів зазначених вище, колегія суддів вважає, що наявні всі підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції з підстав ст.277 ГПК України через неправильне застосування норм процесуального права та невідповідність обставинам справи вис-новків, викладених в ухвалі, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 34, 86, 129, 226, 233, 240, 255, 271, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника прокурора Хмельницької області на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 14.03.2019р. у справі №924/1194/18 задоволити, ухвалу суду пер-шої інстанції скасувати, справу передати на розгляд суду першої інстанції.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст.ст.287-291 ГПК України.

3. Справу №924/1194/18 повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.