ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2019 р. Справа№ 925/1223/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання: Кондратенко Н.О.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 14.05.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Джумагазієва Анатолія Карімовича

на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.12.2018 (повний текст підписано 29.12.2018)

у справі № 925/1223/17 (суддя Чевгуз О.В.)

за позовом Заступника керівника Уманської місцевої прокуратури в інтересах держави

в особі Відділу з питань комунальної власності та земельних відносин Уманської міської ради

до Фізичної особи-підприємця Джумагазієва Анатолія Карімовича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Комунальне підприємство "Уманське ремонтно-експлуатаційне управління № 3"

про повернення нежитлового приміщення та стягнення неустойки,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 року Заступник керівника Уманської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Відділу з питань комунальної власності та земельних відносин Уманської міської ради звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовними вимогами до Фізичної особи - підприємця Джумагазієва Анатолія Карімовича (далі - відповідач) та просив стягнути заборгованість з плати за оренду приміщень у сумі 8 413,32 грн. та неустойку, нараховану за прострочення термінів повернення об`єкта оренди за період з 01.09.2014 по 31.08.2017 у сумі 261 372,60 грн.; зобов`язати ФОП Джумагазієва Анатолія Карімовича повернути по акту прийому-передачі орендоване майно комунальної власності територіальної громади міста Умань - нежитлове приміщення магазину, загальною площею 186,3 м2, що знаходиться за адресою: 20300, Черкаська область, м. Умань, вул. Комарова, 3, балансоутримувачу Комунальному підприємству "Уманське ремонтно-експлуатаційне управління №3".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після закінчення строку дії договору оренди ФОП Джумагазієв А.К. не виконав зобов`язання щодо повернення орендованого майна, у зв`язку з чим керівником прокуратури заявлено до стягнення орендну плату за червень та вересень 2017 в розмірі 8 413,08 грн., неустойку в розмірі подвійної орендної плати за період з 01.09.2014 по 01.09.2017, сплата якої передбачена приписами частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України, в розмірі 261 372,60 грн., а також вимога про зобов`язання відповідача повернути по акту прийому-передачі орендоване майно.

Короткий зміст рішень господарських судів та мотиви їх прийняття

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 23.11.2017 у справі №925/1223/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.03.2018, позов Заступника керівника Уманської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Відділу з питань комунальної власності та земельних відносин Уманської міської ради до Фізичної особи - підприємця Джумагазієва Анатолія Карімовича задоволено частково. Присуджено до стягнення з Фізичної особи - підприємця Джумагазієва Анатолія Карімовича на користь Комунального підприємства "Уманське ремонтно - експлуатаційне управління №3" - 257904 грн. 92 коп. неустойки та 5468 грн. 57 коп. судового збору. Зобов`язано Фізичну особу - підприємця Джумагазієва Анатолія Карімовича повернути по акту прийому-передачі орендоване майно комунальної власності територіальної громади міста Умань - нежитлове приміщення магазину загальною площею 186,3 кв.м., розміщене в будинку за адресою: 20300, Черкаська область, м. Умань, вул. Комарова, 3, балансоутримувачу Комунальному підприємству "Уманське ремонтно - експлуатаційне управління №3". Провадження у справі в частині стягнення 8413 грн. 32 коп. заборгованості з орендної плати припинено. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.09.2018 постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.03.2018 та рішення Господарського суду Черкаської області від 23.11.2017 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Черкаської області.

Скасовуючи рішення Господарського суду Черкаської області від 23.11.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.03.2018, Верховний Суд у постанові від 04.09.2018 зазначив, що судами не надано оцінки змісту листа відділу Комунального майна Уманської міської ради від 01.03.2013 за №59 «Про неналежне виконання договірних зобов`язань», надісланого відповідачу, в якому орендодавець зазначає про втрату переважного права на укладення договору оренди, а також вимагає сплатити заборгованість по орендній платі та про звільнення об`єкту оренди і передачу його по акту балансоутримувачу. Окрім того, судами попередніх інстанцій не було встановлено та надано належної правової оцінки взаємовідносинам сторін щодо з`ясування питання продовження користування наймачем майном після 05.02.2013, а саме: чи повідомляв наймач наймодавця про своє переважне право у строк, визначений у договорі, або в розумний строк до закінчення строку договору найму; мету використання орендодавцем нерухомого майна після закінчення строку дії договору; чи належним чином виконував орендар свої обов`язки за договором, зокрема, щодо сплати орендних платежів та їх прийняття орендодавцем після 05.02.2013; чи мало місце продовження наймачем фактичного користування орендованим приміщенням, чи мало місце відмова орендодавця від пролонгації договору в установленому порядку і чи вчинені з боку останнього належні дії, спрямовані на припинення зобов`язань за договором.

22.11.2018 від заступника керівника Уманської місцевої прокуратури до Господарського суду Черкаської області надійшла заява про зменшення позовних вимог. Відповідно до вказаної заяви прокурор просив стягнути з відповідача неустойку в розмірі 257904,92 грн. та зобов`язати відповідача повернути по акту прийому-передачі орендоване майно комунальної власності територіальної громади міста Умань - нежитлове приміщення магазину загальною площею 186,3 кв.м., розміщене в будинку за адресою: 20300, Черкаська область, м. Умань, вул. Комарова, 3, балансоутримувачу Комунальному підприємству "Уманське ремонтно - експлуатаційне управління №3".

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 26.12.2018 у справі №925/1223/17 позов задоволено повністю. На підставі рішення суду з Фізичної особи-підприємця Джумагазієва Анатолія Карімовича підлягає стягненню на користь Комунального підприємства "Уманське ремонтно-експлуатаційне управління №3" 257904,92 грн неустойки; зобов`язано Фізичну особу-підприємця Джумагазієва Анатолія Карімовича повернути по акту прийому-передачі орендоване майно комунальної власності територіальної громади міста Умань - нежитлове приміщення магазину загальною площею 186,3 кв м, розміщене в будинку за адресою: 20300, Черкаська область , м. Умань, вул. Комарова, 3, балансоутримувачу - Комунальному підприємству "Уманське ремонтно-експлуатаційне управління №3" (вул. Шухевича, 12, м. Умань, Черкаська обл., ); присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Джумагазієва Анатолія Карімовича на користь Прокуратури Черкаської області 5468,57 грн. витрат на сплату судового збору; повернуто Прокуратурі Черкаської області з Державного бюджету України 180 грн 77 коп. судового збору, сплаченого за платіжним дорученням від 22.09.2017 №1537.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що, оскільки відповідач після закінчення строку дії договору №3/2010 від 08.02.2010 не повернув і не намагався повернути об`єкт оренди орендодавцю у визначений договором строк, а продовжив користування орендованим майном, суд прийшов до висновку про те, що неповернення об`єкту оренди за договором у період з вересня 2014 по серпень 2017 відбулося виключно з вини самого відповідача, що є умовою для застосування наслідків, передбачених частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець Джумагазієв Анатолій Карімович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 26.12.2018 та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Також апелянт зазначає, що орендодавець в місячний термін не повідомляв про непродовження договору оренди приміщення, а тому, на думку апелянта, договір вважається продовженим на той самий термін та на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Скаржник стверджує, що акт приймання - передавання майна в оренду від 22.03.2006 не може буди належним доказом передавання спірного приміщення за договором оренди №3/2010 від 08.02.2010, тому сторони фактично не вступили в орендні правовідносини за договором №3/2010 від 08.02.2010, в свою чергу, у відповідача не виник обов`язок повернення майна за актом приймання - передавання та відшкодування неустойки за час затримки повернення майна відповідно до договору оренди №3/2010 від 08.02.2010.

Апелянт наголошує, що нарахування позивачем орендної плати за фактичне користування приміщенням та подвійної плати за користування річчю за один і той же період користування приміщенням після закінчення строку дії договору є притягненням відповідача до подвійної відповідальності за одне й те саме правопорушення, що суперечить чинному законодавству.

Крім того, скаржник вказує, що стягнення неустойки не було передбачено безпосередньо у договорі.

Узагальнені доводи відзивів на апеляційну скаргу

В свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, поданому до суду 25.03.2019, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, позивач вказує, що ФОП Джумагазієв А.К. продовжував використовувати об`єкт оренди, а саме нежитлове приміщення магазину загальною площею 186,3 кв. м, розміщене в будинку за адресою: Черкаська обл. , м. Умань , вул. Комарова, 3, прийняте по акту приймання-передачі від 22.03.2006 на підставі договору оренди №68 від 22.03.2006, який припинився 06.02.2009 у зв`язку із закінченням строку, на який був укладений. Відповідач не надав доказів того, що повернув прийняте по акту 22.03.2006 майно балансоутримувачу, тому, на думку позивача, акт приймання передачі від 22.03.2006 є належним доказом вступу в користування орендарем орендованого майна.

Позивач також наголошує, що протягом терміну дії договору оренди №3/2010 (з 08.02.2010 по 05.02.2013) відповідач сплачував рахунки, виставлені балансоутримувачем на підставі договору оренди №3/2010, що підтверджує його згоду про чинність договору №3/2010 та факт користування об`єктом оренди.

Більш того, позивач зазначає, що виконання відповідачем умов договору оренди щодо сплати орендної плати є виконанням договірних зобов`язань, а нарахування неустойки є самостійною майновою відповідальністю за невиконання договірних зобов`язань стосовно повернення орендованого майна.

Також, заперечуючи проти апеляційної скарги, Заступник керівника Уманської місцевої прокуратури подав 26.03.2019 відзив, в якому вказує, що відповідач продовжував використовувати об`єкт оренди, який прийняв по акту приймання - передавання від 22.03.2006 згідно договору оренди №68 від 22.03.2006.

Крім того, заступник керівника Уманської місцевої прокуратури зазначає, що позивачем було скеровано лист №59 від 01.03.2013 із вимогою щодо погашення заборгованості та повернення по акту приймання-передачі об`єкта оренди, що за своєю правовою природою є підтвердженням, згідно до п. 8.4 договору №3/2010, втрати чинності вказаного договору та позбавлення переважного права відповідача на продовження існуючих договірних зобов`язань.

Як вбачається з матеріалів справи, третьою особою не було надано відзив на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Явка учасників у судове засідання

У судове засідання третя особа не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Застосовуючи згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності третьої особи, яка повідомлялась про час та місце розгляду справи, однак не скористалась своїм правом участі в судовому засіданні.

Позиції учасників справи

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційної інстанції 14.05.2019 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Прокурор у судовому засіданні апеляційної інстанції 14.05.2019 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції 14.05.2019 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

22.03.2006 за актом приймання-передачі майна в оренду Комунальним підприємством «Виробничо-житлове ремонтно-експлуатаційне управління №1» (балансоутримувач) передано Приватному підприємцю Джумагазієву Анатолію Карімовичу (орендар) у користування приміщення в будинку по вул. Комарова, 3, загальною площею 186,3 кв.м, на підставі п. 5.1 попереднього договору оренди нежитлового приміщення №68 від 22.03.2006 (т. 1; а.с. 40).

Докази повернення відповідачем нежитлового приміщення за актом приймання-передачі майна балансоутримувачу відповідно до договору оренди нежитлового приміщення №68 від 22.03.2006 в матеріалах справи відсутні.

В свою чергу, 08.02.2010 Відділом комунального майна Уманської міської ради (правонаступником якого є Відділ з питань комунальної власності та земельних відносин Уманської міської ради) (далі- орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем Джумагазієвим Анатолієм Карімовичем (далі - орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення №3/2010 (далі - договір №3/2010) (т. 1; а.с. 31-34).

Відповідно до п. 1.1 договору №3/2010 орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно міської комунальної власності: нежитлове приміщення магазину загальною площею 186,3 кв.м, розміщене в будинку за адресою: Черкаська область , місто Умань, вулиця Комарова, 3, який знаходиться на балансі Комунального підприємства "Виробничо-житлове ремонтно-експлуатаційне управління №1", вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку станом на 29.05.2009 року і становить за незалежною оцінкою 167300 гривень без ПДВ.

Згідно з п. 1.2 договору №3/2010 майно передається в оренду для розміщення виставки столярних виробів.

Орендар вступає у користування майном у строк після підписання договору та акта приймання-передавання (п. 2.1 договору №3/2010).

Пунктами 3.1- 3.3 договору №3/2010 передбачено, що орендна плата встановлена за результатами конкурсу на право оренди майна міської комунальної власності (протокол засідання конкурсної комісії від 02.02.2010) і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - лютий 2010 року 1 535 грн. Орендна плата сплачується орендарем щомісячно, з моменту фактичного вступу в користування, на підставі акту приймання-передачі згідно рахунку одержувача коштів - відділу житлового господарства Уманської міської ради, авансовими платежами, до 15 числа поточного місяця. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за цей же місяць.

Сторони у пункті 3.7 договору №3/2010 встановили, що у разі припинення або розірвання договору оренди орендар сплачує орендну плату включно по день (дату) передачі балансоутримувачу об`єкта оренди за актом приймання-передавання, один примірник акту надає орендодавцю. Закінчення строку дії договору не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, з урахуванням штрафних санкцій.

Орендар зобов`язаний у разі припинення або розірвання договору у 15-денний термін звільнити об`єкт і повернути його в належному стані балансоутримувачу по акту та відшкодувати збитки або втрати (повної або часткової) останнього, в разі погіршення стану орендованого майна з вини орендаря (п. 5.1 договору №3/2010).

Пунктом 5.2 договору №3/2010 визначено, що до прав орендаря, зокрема, належить: за згодою орендодавця та рішення виконавчого комітету Уманської міської ради здійснити капітальний ремонт орендованого майна, при цьому вартість невід`ємних поліпшень підлягає відшкодуванню; переважне право за інших рівних умов на продовження договору на новий термін при умові належного виконання своїх зобов`язань.

Договір укладено до трьох років і діє з 08.02.2010 до 05.02.2013 включно (п. 8.1 договору №3/2010).

Згідно пункту 8.4 договору №3/2010 чинність договору припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його укладено.

01.03.2013 Відділом комунального майна Уманської міської ради направлено відповідачу лист №59 "Про належне виконання договірних зобов`язань", в якому позивач повідомив, що строк дії договору оренди №3 від 08.02.2010 сплив 05.02.2013 та, відповідно до частини 3 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Фізична особа-підприємець Джумагазієв А.К. втратив переважне право на укладення договору оренди на новий термін, у зв`язку з неналежним виконанням своїх обов`язків за договором, а саме, абзаців 2, 3 та 7 п. 5.1 договору оренди №3 від 08.02.2010. Уманська міська рада вимагала сплатити заборгованість по орендній платі, звільнити об`єкт оренди та передати його по акту балансоутримувачу (т. 1; а.с. 51).

Звертаючись із позовною заявою до суду Заступник керівника Уманської місцевої прокуратури вказав, що відповідач всупереч умовам укладеного сторонами договору №3/2010 оренди нерухомого майна, не повернув позивачу орендоване майно після припинення дії договору, у зв`язку з чим заявлено вимоги щодо повернення орендованого майна та нараховано стягнення неустойки відповідно до статті 785 Цивільного кодексу України.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Частиною 1 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.

Сторони погодили строк дії договору №3/2010 до трьох років (з 08 лютого 2010 року до 05 лютого 2013 року включно).

Наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється (стаття 777 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 285 Господарського кодексу України орендар має переважне право перед іншими суб`єктами господарювання на продовження строку дії договору оренди.

Так, вищенаведеними нормами законодавства врегульоване переважне право наймача перед іншими особами на укладення договору на новий строк.

Також сторони в договорі №3/2010 досягли згоди щодо встановлення переважного права для орендаря за умови належного виконання ним своїх зобов`язань.

Тобто, сутністю переважного права є укладення договору найму на новий строк із встановленням умов за домовленістю сторін, а не його автоматичне поновлення. Наймач повинен повідомити наймодавцю про своє переважне право у строк, визначений у договорі, або в розумний строк до закінчення строку договору найму.

Місцевий господарський суд встановив, що сторони у договорі №3/2010 такого строку не погодили та відповідач до закінчення строку дії договору №3/2010 не надіслав повідомлення орендодавцю про намір скористатись своїм переважним правом.

Так, у разі, якщо наймач не надсилає повідомлення наймодавцю, він відмовляється від здійснення свого переважного права.

Отже, оскільки договір №3/2010, відповідно до п. 8.1, укладено до трьох років і діє він з 08.02.2010 по 05.02.2013 включно, то відповідно дія договору №3/2010 припинилась 06.02.2013.

Частиною 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Суд першої інстанції встановив, що 01.03.2013 Відділом комунального майна Уманської міської ради направлено відповідачу лист №59 "Про належне виконання договірних зобов`язань", в якому позивач повідомив, що строк дії договору оренди №3 від 08.02.2010 сплив 05.02.2013 та, відповідно до частини 3 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Фізична особа-підприємець Джумагазієв А.К. втратив переважне право на укладення договору оренди на новий термін, у зв`язку з неналежним виконанням своїх обов`язків за договором, а саме, абзаців 2, 3 та 7 п. 5.1 договору оренди №3 від 08.02.2010. Уманська міська рада вимагала сплатити заборгованість по орендній платі, звільнити об`єкт оренди та передати його по акту балансоутримувачу.

Таким чином, позивач у місячний термін після закінчення терміну дії договору №3/2010 повідомив відповідача про припинення дії договору та заявив вимогу про повернення орендованого майна.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач надалі неодноразово направиляв відповідачу листи, а саме: №224 від 18.09.2013 про припинення договору оренди, звільнення спірного об`єкта, передачу його балансоутримувачу по акту приймання-передавання та про можливість нарахування неустойки у розмірі подвійної облікової плати за користування річчю за час прострочення повернення об`єкта оренди; №255 від 29.10.2013 про неможливість продовження договору у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по договору; №204 від 20.10.2016 про негайне звільнення спірного приміщення та про нарахування відповідачу неустойки на підставі статті 785 Цивільного кодексу України за час прострочення повернення об`єкта оренди.

Аналогічні листи за №165 та №226 були направлені відповідачу 24.04.2017 та 09.06.2017.

Як встановлено судом першої інстанції та не оспорюється сторонами, орендоване майно балансоутримувачу не передане, заборгованість по орендній платі відповідачем погашена в повному обсязі.

Тобто, договір №3/2010 припинив совою дію з 06.02.2013, проте, відповідач продовжує користуватися майном поза межами дії договору №3/2010 без наявних на те правових підстав.

Як вже було вказано вище, пунктом 5.1 договору №3/2010 визначено, що орендар зобов`язується, зокрема, у разі припинення або розірвання договору в 15-денний термін звільнити об`єкт і повернути його в належному стані балансоутримувачу по акту та відшкодувати збитки або втрати (повної або часткової) останнього, в разі погіршення стану орендованого майна з вини орендаря.

Відповідно до п. 3.7 договору №3/2010 у разі припинення або розірвання договору оренди орендар сплачує орендну плату включно по день (дату) передачі балансоутримувачу об`єкта оренди за актом приймання-передачі, один примірник акту надає орендодавцю. Закінчення строку дії договору не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, з урахуванням штрафних санкцій.

Отже, в порушення умов п. 5.1 договору №3/2010 відповідач не повернув нерухоме майно позивачу.

Заперечуючи проти повернення майна, відповідач вказав, що продовжує використовувати предмет оренди, оскільки йому не відшкодовані витрати на поліпшення оспорюваних нежитлових приміщень.

Вказані заперечення відповідача Господарський суд Черкаської області не взяв до уваги, оскільки вказані обставини не стосуються предмета спору у даній судовій справі.

Відповідно до частини другої статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування.

У зв`язку з наведеним, місцевий господарський суд правильно вказав, що відповідач не позбавлений права звернутись до суду із позовом про стягнення витрат на поліпшення нежитлових приміщень, в межах іншого позовного провадження.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач своїм переважним правом на укладення договору оренди на новий строк не скористався. Позивач підтвердив належним чином та у встановлений законом строк про наявність заперечень щодо продовження дії договору сторін, а отже договір оренди від 08.02.2010 №3/2010 є припиненим з 06.02.2013 у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено.

Крайній строк виконання зобов`язань відповідача щодо повернення об`єкта оренди сплив 21.02.2013.

Отже, вимога позивача про повернення орендованого майна балансоутримувачу є законною, підтвердженою доказами, які містяться у матеріалах справи, а тому підлягає до задоволення.

Крім того, відповідно до позовної заяви, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, Заступником керівника Уманської місцевої прокуратури заявлена вимога про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 257904,92 грн, яку нарахував на підставі частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України.

Так, частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Оскільки відповідач після закінчення строку дії договору №3/2010 не повернув та не намагався повернути об`єкт оренди орендодавцю у визначений договором строк, а продовжив користування орендованим майном, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що неповернення об`єкту оренди за договором у період, зокрема, з вересня 2014 по серпень 2017 відбулося виключно з вини самого відповідача, що є умовою для застосування наслідків, передбачених частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України.

Неустойка, стягнення якої передбачено частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення.

Балансоутримувач нарахував неустойку в розмірі 257 904 грн 92 коп. за період з вересня 2014 по серпень 2017. Суд апеляційної інстанції перевірив розрахунок неустойки та погоджується, що вказаний розмір обраховано правильно. Так, до стягнення з відповідача підлягає 257 904 грн 92 коп. неустойки за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до п. 3.7 договору №3/2010 у разі припинення або розірвання договору оренди орендар сплачує орендну плату включно по день (дату) передачі балансоутримувачу об`єкта оренди за актом приймання-передачі, один примірник акту надає орендодавцю.

Таким чином, сторони погодили внесення орендних платежів включно по день (дату) передачі балансоутримувачу орендованого майна. Отже, твердження відповідача про те, що нарахування одночасно орендної плати за фактичне користування приміщенням та стягнення неустойки як подвійної плати за користування річчю за один і той же період є притягненням до подвійної відповідальності не відповідає дійсним обставинам справи. Правова природа цих платежів є різною, орендні платежі, передбачені п. 3.7 договору №3/2010 не є видом відповідальності орендаря, а є платою за фактичне користування орендованим майном.

Посилання апелянта, що акт приймання - передавання майна в оренду від 22.03.2006 не може буди належним доказом передавання спірного приміщення за договором оренди №3/2010 від 08.02.2010, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки відповідач не надав, ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції, доказів повернення нежитлового приміщення за актом приймання-передачі майна балансоутримувачу відповідно до договору оренди нежитлового приміщення №68 від 22.03.2006. Тобто, колегія суддів приходить до висновку, що ФОП Джумагазієв А.К. продовжував використовувати об`єкт оренди, а саме нежитлове приміщення магазину загальною площею 186,3 кв. м, розміщене в будинку за адресою: Черкаська обл., м. Умань, вул. Комарова, 3, прийняте по акту приймання-передачі від 22.03.2006 на підставі договору оренди №68 від 22.03.2006, який припинився 06.02.2009 у зв`язку із закінченням строку на який був укладений. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що протягом терміну дії договору оренди №3/2010 (з 08.02.2010 по 05.02.2013) відповідач сплачував рахунки, виставлені балансоутримувачем на підставі договору оренди №3/2010, що підтверджує його згоду про чинність договору та факт користування об`єктом оренди.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, місцевий господарський суд правильно зазначив, що, оскільки права та охоронювані законом інтереси держави в особі Відділу з питань комунальної власності та земельних відносин Уманської міської ради, за захистом яких Заступник керівника Уманської місцевої прокуратури звернувся до суду, порушено відповідачем, то позовні вимоги про повернення нежитлового приміщення та стягнення неустойки підлягають задоволенню повністю.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Джумагазієва Анатолія Карімовича на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.12.2018 у справі № 925/1223/17 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Черкаської області 26.12.2018 у справі № 925/1223/17 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Джумагазієва Анатолія Карімовича на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.12.2018 у справі № 925/1223/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 26.12.2018 у справі № 925/1223/17 залишити без змін.

Матеріали справи №925/1223/17 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 16.05.2019.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б.Михальська