ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2019 р. Справа№ 920/792/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Грека Б.М.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання: Добродзій Є.В.

у присутності представників сторін:

від позивача: Слєпуха О.С. - ордер серії КР № 79580 від 15.05.2019

від відповідача: Паламаренко Т.І. - ордер серії ЗР № 57113 від 29.01.2019

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" на рішення Господарського суду Сумської області від 11.02.2019 року

у справі № 920/792/18 (суддя Соп`яненко О.Ю.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна

компанія"

до Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром"

про стягнення 3 197 918, 69 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ПАТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" звернулось до господарського суду Сумської області з позовом до ПАТ "Сумихімпром" стягнення 3 197 918,69 грн., з яких: 394 873,36 грн. 3% річних та 2 803 045,33 грн. інфляційних втрат за неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором поставки №27/14-09 від 14.09.2015 року.

За наслідками розгляду заявлених вимог, рішенням господарського суду Сумської області від 11.02.2019 року у справі № 920/792/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, ПАТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 11.02.2019 року у даній справі та прийняти нове, яким позовні вимоги ПАТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Грек Б.М., Отрюх Б.В.

Ухвалою суду від 01.04.2019 року вищевказаною колегією суддів відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" на рішення Господарського суду Сумської області від 11.02.2019 року у справі № 920/792/18, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 18.04.2019 року за участю повноважних представників сторін.

У зв`язку із участю головуючого судді Остапенка О.М. та судді Грека Б.М. з 15.04.2019 року по 19.04.2019 року у підготовці суддів для підтримання кваліфікації у Національній школі суддів, ухвалою суду від 10.04.2019 року відкладено розгляд справи № 920/792/18 на 16.05.2019 року.

У поданому через відділ документального забезпечення суду відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

До початку судового засідання від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні 16.05.2019 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду Сумської області від 11.02.2019 року у даній справі та прийняти нове, яким у позивні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог позивача, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

16.05.2019 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Сумської області від 11.02.2019 року у справі № 920/792/18 - скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 14.09.2015 року між ДП "Об`єднана гірничо-хімічна компанія", правонаступником якого є ПАТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (Позивач) та ПАТ "Сумихімпром" (Відповідач) укладено Договір поставки №27/14-09 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник (Позивач) зобов`язується передати у власність Покупцю (Відповідачу) Ільменітовий концентрат (далі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити Товар.

Відповідно до п. 6.3. Договору Відповідач має здійснити оплату Товару протягом 30 банківських днів з моменту поставки партії Товару.

Згідно з п. 3.3. Договору датою поставки Товару вважається дата штампу станції відправлення Постачальника, яка зазначена у залізничній накладній.

Зобов`язанням, згідно зі ст. 509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Умови Договору поставки №27/14-09 від 14.09.2015 року свідчать про те, що за своєю правовою природою він є договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно і товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ст. 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач взяті на себе зобов`язання щодо поставки ільменітового концентрату на користь відповідача виконав належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи накладними на відпуск товарно-матеріальних цінностей та залізничними накладними за період 2015-2016 роки, в яких зазначено дати поставок товару, його кількість та вартість. Зауважень щодо поставки товару від відповідача не надходило.

Відповідач, в свою чергу, у визначений договором строк оплату за переданий товар здійснював з порушенням строків, зазначених в Договорі, що підтверджується наданими позивачем до матеріалів справи банківськими виписками та бухгалтерським аналізом взаєморозрахунків.

З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено відповідачу претензію №810-2/29-09 від 29.09.2016 року на суму 11 031 323,15 грн. про сплату основної заборгованості, пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат.

Відповідачем згідно листа № 27-3165 від 10.11.2016 року, копія якого міститься в матеріалах справи, надано відповідь, якою він просив вищенаведену претензію відкликати, а прострочену заборгованість пояснив тимчасовою нестабільною фінансовою ситуацією на підприємстві відповідача.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання, що в свою чергу, є порушенням договірних зобов`язань і, як наслідок, наявні підстави для застосування встановленої законом та договором відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань, повинен сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Перевіривши наданий позивачем до позовної заяви розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням періодів прострочення, судова колегія встановила його правильність та арифметичну вірність.

В свою чергу, наданий відповідачем контррозрахунок судом до уваги не береться, оскільки він не відповідає положенням Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".

Таким чином, судова колегія вважає доведеною належними та допустимими доказами суму заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 3 197 918,69 грн., з яких: 394 873,36 грн. 3% річних та 2 803 045,33 грн. інфляційних втрат.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що ухвалою господарського суду Сумської області від 24.10.2011 року порушено провадження у справі №5021/2509/2011 про банкрутство ПАТ "Сумихімпром", п. 5 якої введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, відтак, за висновком суду першої інстанції, нараховані позивачем в порядку приписів ст. 625 ЦК України 3% річних та втрати від інфляції є іншими санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань, які в силу ч. 4 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, що діяла до 19.01.2013 року), не застосовуються під час дії мораторію.

Однак, колегія суддів апеляційної інстанції з цим погодитись не може з огляду на наступне.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою господарського суду Сумської області від 24.10.2011 року за заявою ТОВ "Компанія з управління активами "Промислові інвестиції" порушено провадження у справі № 5021/2509/2011 про банкрутство ПАТ "Сумихімпром", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. Ухвалами господарського суду Сумської області від 05.07.2012 року, 07.08.2012 року та 06.09.2012 року затверджено реєстр вимог кредиторів. Ухвалою господарського суду Сумської області від 30.10.2012 року задоволено клопотання комітету кредиторів і введено процедуру санації ПАТ "Сумихімпром", керуючим санацією боржника призначено його керівника - голову правління ПАТ "Сумихімпром" Лазаковича І.В., розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Марченка Р.В. на строк здійснення процедури санації.

Згідно пункту 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), в редакції, чинній з 19.01.2013 року, положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких відкрито після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких відкрито до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких відкрито до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

З наведеного вбачається, що для розгляду справи щодо боржника в даному конкретному випадку необхідно застосовувати норми Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013 року, оскільки він є спеціальним законом та є пріоритетним для застосування.

Відповідно до абзацу 6 статті 1 наведеного Закону в редакції, чинній до 19.01.2013 року, грошові зобов`язання, які виникають після порушення справи про банкрутство, є поточними вимогами.

Як було зазначено вище, провадження у справі № 5021/2509/2011 про банкрутство ПАТ "Сумихімпром" порушено ухвалою господарського суду Сумської області від 24.10.2011 року, а оскільки позивач звернувся до суду про стягнення інфляційних нарахувань на суму боргу та процентів річних за договором поставки за період 2015-2016 роки, то така заборгованість є поточною.

Статтею 12 Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013 року, встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Згідно з абзацом 24 статті 1 Закону про банкрутство, в редакції чинній до 19.01.2013 року, мораторій на задоволення вимог кредиторів являє собою зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію.

Тобто, мораторій поширює свою дію на конкурсну заборгованість та не поширює на поточну. Поточні вимоги кредиторів боржника знаходяться у вільному правовому режимі до визнання боржника банкрутом. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі № 5023/10655/11 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.02.2018 року у справі №910/10889/17).

Згідно статті 22 Закону про банкрутство, в редакції чинній до 19.01.2013 року, у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.

Згідно ч. 1 ст. 23 наведеного Закону, в редакції чинній до 19.01.2013 року, вимоги за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, та не заперечується сторонами, станом на дату прийняття оскаржуваного рішення ПАТ "Сумихімпром" перебуває в судовій процедурі санації, постанова про визнання відповідача банкрутом у справі № 5021/2509/2011 не виносилась і ліквідаційна процедура відносно нього не відкривалась.

Суддя, який розглядає справу про банкрутство, відмовляє у прийнятті заяв поточних кредиторів з вимогами до боржника, що ґрунтуються на зобов`язаннях, які виникли після порушення провадження у справі, оскільки спори за такими вимогами підлягають розгляду у порядку позовного провадження.

Така відмова не позбавляє кредитора права звернутися з позовною заявою до боржника в загальному порядку.

При цьому, щодо вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, судом першої інстанції помилково залишено поза увагою, що згідно з п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

В свою чергу, за положеннями пунктів 3.1, 3.2 наведеної постанови Пленуму ВГСУ № 14, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відтак, оскільки суми 3% річних та інфляційних втрат не являються неустойкою чи господарськими санкціями, такі суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. (Аналогічного висновку дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 20.02.2018 року у справі №910/10889/17).

Як встановлено ст. ст. 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 наведеного Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані відповідачем належним чином та у встановленому законом порядку, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі, а рішення суду першої інстанції, в свою чергу, - скасуванню, як таке, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги позивача, скасування рішення місцевого господарського суду та задоволення позовних вимог, судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 47 968,78 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 71 953,17 грн. покладається на відповідача та підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" на рішення господарського суду Сумської області від 11.02.2019 року у справі № 920/792/18 задовольнити.

2. Рішення господарського суду Сумської області від 11.02.2019 року у справі № 920/792/18 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" (40003, м. Суми, вул. Харківська, п/в 12, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (03055, м. Київ, вул. Сурікова, буд. 3 ) 3 197 918,69 грн. заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором, з яких: 394 873,36 грн. 3% річних та 2 803 045,33 грн. інфляційних втрат.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Сумихімпром" (40003, м. Суми, вул. Харківська, п/в 12, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (03055, м. Київ, вул. Сурікова, буд. 3 ) 47 968,78 грн. судового збору за подання позовної заяви та 71 953,17 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Доручити Господарському суду Сумської області видати накази.

7. Копію постанови суду надіслати сторонам у справі.

8. Матеріали справи повернути до господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 21.05.2019 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді Б.М. Грек

Б.В. Отрюх