ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2019 р. Справа№ 01/5026/1357/2012

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Отрюха Б.В.

Грека Б.М.

за участю секретаря Корінної А.О.,

та представників:

від АТ "ОТП Банк" - Куцький Д.В. - дов. б/н від 19.10.2018р.;

від ТОВ "Концерн Нафтаенерго" - Расулов Ю.С. - директор, Ткаченко Г . В. - дов. б/н від 09.04.2019р.;

розпорядник майна Постоленко В.О. - паспорт,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства (далі - АТ) "ОТП Банк"

на ухвалу господарського суду Черкаської області від 22.02.2019р.

(повний текст складено 22.02.2019р.)

у справі №01/5026/1357/2012 (суддя Боровик С.С.)

в частині розгляду кредиторських вимог АТ "ОТП Банк"

за заявою Компанії "Муано Трейдінг Лімітед"

до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Концерн Нафтаенерго"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Черкаській області від 22.02.2019р. по справі №01/5026/1357/2012 у задоволенні заяви №12/4/9786 від 16.11.2012р. АТ "ОТП Банк" про визнання вимог до боржника та включення їх до реєстру вимог кредиторів відмовлено.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду, АТ "ОТП Банк" подало апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Черкаській області від 22.02.2019р., в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу повністю, задовольнити заяву та визнати АТ "ОТП Банк" кредитором ТОВ "Концерн Нафтаенерго" в сумі 15 686 029,06 грн. Судові витрати покласти на боржника.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Концерн Нафтаенерго" просить відмовити АТ "ОТП Банк" у задоволенні апеляційної скарги повністю, а ухвалу господарського суду Черкаській області від 22.02.2019р. по справі №01/5026/1357/2012 залишити в силі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019р. було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "ОТП Банк" на ухвалу господарського суду Черкаській області від 22.02.2019р. по справі №01/5026/1357/2012 та призначено її до розгляду на 22.04.2019р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019р. у задоволенні заяви головуючого судді Пантелієнка В.О. про самовідвід у справі №01/5026/1357/2012 відмовлено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019р. розгляд справи відкладено на 13.05.2019р. згідно ст. 270 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення розпорядника майна Постоленка В.О. та представників АТ "ОТП Банк" і боржника, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.6 ст.12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Ухвалою господарського суду Черкаській області від 12.09.2012р. було порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Концерн Нафтаенерго".

Ухвалою місцевого суду від 09.09.2013р. було визнано вимоги ПАТ "ОТП Банк" до ТОВ "Концерг Нафтаенерго" та включено їх до реєстру вимог кредиторів.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.04.2014р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.06.2014р. та ухвалу господарського суду Черкаської області від 09.09.2013р. у справі №01/5026/1357/2012 було скасовано. Справу в частині розгляду вимог ПАТ "ОТП Банк" до ТОВ "Концерн Нафтаенерго" передано на новий розгляд до господарського суду Черкаської області.

Ухвалою місцевого суду від 23.01.2015р. справу №01/5026/1357/2012 в частині розгляду вимог АТ "ОТП Банк" до ТОВ "Концерн Нафтаенерго" та включення їх до реєстру вимог кредиторів прийнято до провадження.

22.02.2019р. представником АТ "ОТП Банк" до суду першої інстанції була подана заява про визнання вимог до боржника та включення їх до реєстру вимог кредиторів, які складаються з:

1 147 391,29 доларів США, що складається з:

1 000 000 доларів США - заборгованість по кредиту;

78 255,82 доларів США - заборгованість по відсоткам;

69 135,47 доларів США - заборгованість по штрафним санкціям:

6 537 725,01 грн., що складається з:

5 575 780,00 гривень - заборгованість по кредиту;

581 324,99 гривень - заборгованість по відсоткам;

380 620,02 - заборгованість по штрафним санкціям;

1 073,00 гривень - витрати по оплаті судового збору;

40,00 гривень - сплата витрат за внесення до Єдиної бази даних інформації що до кредитора та його грошових вимог.

З матеріалів справи вбачається, що 11.04.2011 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "Концерн Нафтаенерго" (клієнт) було укладено договір про надання банківських послуг №CR 11-015/28-2 (а.с. 77-95 том 2), за умовами якого банк зобов`язався надати на вимогу клієнта банківську послугу (кредит), а клієнт зобов`язався прийняти банківську послугу та належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в договорі відносно такої банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг банку (п. 3 договору).

У відповідності до п. 10 Кредитного договору Банк зобов`язався надати Банківську послугу Клієнту відповідно до положень Кредитного договору.

Банк виконав зобов`язання, передбачені Кредитним договором, і надав Клієнту Банківську послугу - банківський кредит, що підтверджується кредитними заявками (а.с. 70-76 том 2). Пунктами. 4, 34 Кредитного говору встановлено, що ціна (сума) Договору дорівнює Генеральному ліміту, а саме: 1 700 000,00 (один мільйон сімсот тисяч) доларів США. Строк зобов`язання згідно п. 34 Кредитного договору встановлено - до 30 квітня 2013 року.

Згідно п. 12 Кредитного договору Клієнт зобов`язаний належним чином (без будь-яких порушень) виконувати Боргові зобов`язання у відповідності до положень Договору.

Пунктом 6 Кредитного договору встановлено, що Банк здійснює надання Банківських послуг за плату, що має сплачуватися Клієнтом Банку в порядку та на умовах Договору виключно в безготівковій формі. В залежності від виду Банківської послуги видами плат можуть бути проценти та/або комісійна винагорода.

Проценти щодо Банківської послуги, окрім Овердрафту, виконання зобов`язань відносно якої здійснюється Клієнтом вчасно, без будь-яких порушень, нараховуються 20 (двадцятого) числа кожного календарного місяця та повинні сплачуватися Клієнтом Банку щомісячно протягом 3 (трьох) Банківських днів наступних за таким 20 (двадцятим) числом кожного календарного місяця.

Пунктом 15 Кредитного договору передбачено, що за невиконання та/або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за Договором Клієнт несе відповідальність у порядку та на умовах, обумовлених у Договорі, а саме: за порушення (невиконання та/або неналежне виконання) будь-яких із взятих на себе платіжних (грошових) зобов`язань в обумовлені Договором строки, Клієнт зобов`язаний сплатити Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ річних, що діє на момент (протягом строку) такого порушення, від суми таких порушених зобов`язань за кожний день прострочення. Вказана пеня сплачується додатково до процентів та комісійних винагород, що підлягають сплаті відповідно до Договору.

Пункт 9 Кредитного договору передбачає, що Банк вправі вимагати дострокового виконання Боргових зобов`язань в цілому, або у визначеній Банком частині за умови наявності/настання Випадку невиконання умов Договору.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений, або встановлений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що, на виконання п. 9 Кредитного договору та відповідно до ст. 530 ЦК України, 08.06.2012р. (а.с. 96 том 2) Банк направив Боржнику Досудову вимогу про погашення заборгованості за Кредитним договором (далі - Вимога), у якій Банк вимагав від Боржника погасити всю заборгованість за Кредитним договором протягом 7 (семи) календарних днів з дня пред`явлення даної Вимоги. Вказана Досудова вимога була вручена Боржнику 12.06.2012р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення (а.с. 97-98 том 2).

Статтею 17 Кредитного договору передбачено, що, як правило, всі документи (вимоги, заяви, листи, повідомлення та інше, що надсилаються/надаються/передаються однією із Сторін іншій Стороні у відповідності з Договором, повинні бути здійсненні в письмовій формі на паперовому носії. Всі такі документи будуть вважатися такими, що надіслані/надані/передані однією із Сторін іншій Стороні належним чином, якщо вони відправлені цінним листом з описом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Вищим господарським судом України за результатами розгляду справи за участю ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Концерн «Нафтаенерго», було винесено постанову від 25 жовтня 2016 року по справі № 18/5026/1110/2012, якою було залишено без змін постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.062016р.

Даною постановою Вищого господарського суду України від 25.10.2016р. (а.с. 101-105 том 3) було встановлено, що у липні 2012 року ПАТ "ОТП Банк" звернулось до господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Метон Трейдинг", третя особа ТОВ "Концерн Нафтаенерго" про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг №CR 11-015/28-2 від 11.04.2011 в розмірі 1 615 345,51 дол. США, в тому числі: 1 000 000 дол. США заборгованості по кредиту, 158 205,34 дол. США заборгованості по відсотках та 157 140,17 дол. США заборгованості по штрафних санкціях, а також 7 627 087,65 грн., з яких: 5 575 780,00 грн. заборгованості по кредиту, 1 176 998,61 грн. заборгованості по відсотках та 874 309,04 грн. заборгованості по штрафних санкціях (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог), шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 14.10.2014р. у справі №5026/1110/2012 (а.с. 186-189 том 8) позов було задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг №CR 11 -015/28-2 від 11.04.2011р. у розмірі 1 315345,51 доларів США, що складається з: 1 000 000 доларів США - заборгованість по кредиту; 158 205,34 доларів США - заборгованість по відсотках; 157 140,17 доларів США - заборгованість по штрафних санкціях; 7 627 087,65 грн., що складається з: 5 575 780,00 грн. - заборгованість по кредиту; 1 176 998,61 грн. - заборгованість по відсотках; - 874 309,04 грн. заборгованість по штрафних санкціях, за рахунок реалізації майна за Іпотечним договором №11-028/28-2 від 11.04.2011р., посвідченим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Вінніченко Ж.В. та зареєстрованим в реєстрі за №1421 (заборона відчуження зареєстрована за №1422), а саме: - нерухоме майно літ. № за планом земельної ділянки А-І, І, А-І, а - приміщення кафе з прибудовами загальною площею 389,40 кв.м, що розташоване за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, що належить іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом на право власності на нерухоме майно, виданим 08.11.2004р. виконавчим комітетом Черкаської міської ради Черкаської області, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" та з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку", з початковою ціною реалізації, визначеної суб`єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду України від 07.06.2016р. у справі №18/5026/1110/2012 рішення господарського суду Черкаської області від 14.10.2014р. у справі №18/5026/1110/2012 змінено в частині встановлення початкової ціни продажу предмета іпотеки та п.п. 2 п. 2 резолютивної частини викладено в наступній редакції: шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження та дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку", з початковою ціною реалізації в сумі 6 587 400 (шість мільйонів п`ятсот вісімдесят сім тисяч чотириста) гривень, визначеної суб`єктом оціночної діяльності відповідно до закону України". В іншій частині рішення господарського суду Черкаської області від 14.10.2014р. було залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 18.01.2017р. відмовлено у допуску справи №18/5026/1110/2012 до провадження Верховного Суду України.

Таким чином, відповідно до вимог ч. 4 ст.75 ГПК України, судовим рішенням, яке набрало законної сили і є чинним до цього часу, за результатами розгляду справи, в якій брала участь особа, стосовно якої встановлено вищевикладені обставини, а саме : ТОВ «Концерн «Нафтаенерго» та ПАТ «ОТП Банк», встановлено факт наявності заборгованості у боржника - ТОВ « Концерн «Нафтаенерго» перед кредитором - ПАТ «ОТП Банк» за договором про надання банківських послуг №CR 11-015/28-2 від 11.04.2011р.

Провадження у справі №01/5026/1357/2012 здійснюється відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції до 19.01.2013р., тобто до набрання чинності Законом № 4212-УІ від 22.12.2011р.

Відповідно до ч.1 ст. 14 Закону про банкрутство, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Згідно абз.7 статті 1 Закону про банкрутство, склад і розмір грошових зобов`язань, в тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про порушення провадження справи про банкрутство.

Відповідно до абз.6 ст.1 Закону про банкрутство, кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів). Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство. Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Договори, на які посилається місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі, укладені 29.09.2017р. (Договір про відступлення права вимоги та заміну кредитора по договору про надання банківських послуг №СК 11-015/28-2 від 11.04.2011р., Договір про відступлення прав за Договором іпотеки №РL 11-027/28-2 від 13.04.2011р., (а.с. 4-21,83 том 8)), тобто через п`ять років після порушення провадження у справі №01/5026/1357/2012 про банкрутство боржника.

Предметом договору застави (іпотеки ) №PL 11-027/28-2 від 13.04.2011р. (а.с. 53-82 том 8), укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ВАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів», є саме рухоме та нерухоме майно, а не цілісний майновий комплекс. Обтяження переданого в заставу за цим договором майна, в частині рухомого майна, зареєстровано в Державному реєстру обтяжень рухомого майна, а в частині нерухомого майна - в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна застава рухомого майна, переданого в заставу за договором застави (іпотеки) №PL 11-027/28/2 від 13.04.2011р. була зареєстрована 14 квітня 2011 року за №11072165 із забороною відчуження (а.с. 84-93 том 8)

Обтяження нерухомого майна, яке також є предметом договору застави (іпотеки) №PL 11-027/28/2 від 13.04.2011 року, на підставі ст. 73 Закону Украйни «Про нотаріат», в зв`язку з посвідченням цього договору, 13.04.2011р. було зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Рвач Ж.В.

В Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за заявою ПАТ «ОТП Банк» 13.04.2011р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рвач Ж.В. було зареєстровано заборону на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 11070751).

Згідно ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено в тому числі:

договір застави (іпотеки) №PL 11-028/28-2 від 13.04.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фірма «Метон Трейдінг», згідно умов якого майновим поручителем - ТОВ «Фірма Метон Трейдінг» передано в іпотеку нежитлову будівлю, а саме : приміщення кафе «Підкова», (власник - ТОВ «Фірма Метон Трейдінг») розташована в місті Черкаси по вулиці Смілянській та земельну ділянку за вказаною адресою площею 1,236 га;

договір застави (іпотеки) №PL 11-027/28-2 від 13.04.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ВАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів», згідно умов якого майновим поручителем - ПАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» було передано в заставу (іпотеку) рухоме та нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Шполянський район,село Сигнаївка, вул. Залізнична, 1 ( власник - ПАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів»).

Згідно Статуту, зареєстрованого у Шполянській районній державній адміністрації Черкаської області 21.03.2012р. №10000137, найменування Відкрите акціонерне товариство «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів».

Згідно ч. 1 ст. 4 Закон України «Про оренду державного та комунального майна» цілісним майновим комплексом є господарський об`єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання»; у Національному стандарті №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003р. №1440 (абзац дванадцятий п.3) зазначено наступне: «об`єкти оцінки у формі цілісного майнового комплексу (цілісний майновий комплекс) - об`єкти, сукупність активів яких дає змогу провадити певну господарську діяльність. Цілісними майновими комплексами є підприємства, а також їх структурні підрозділи (цехи, виробництва, дільниці тощо), які можуть бути виділені в установленому порядку в самостійні об`єкти з подальшим складанням відповідного балансу і можуть бути зареєстровані як самостійні суб`єкти господарської діяльності».

Відповідно до статті 18 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обмеження (обтяження) майна, що входить до складу єдиного майнового комплексу підприємства, підлягає реєстрації в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Пріоритет обмеження (обтяження) цього майна визначається згідно з правилами, встановленими законом для визначення прав на нерухоме майно.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються, у відповідних частинах, положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (частина друга статті 628 Цивільного кодексу України).

Судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали від 22.02.2019р. не було враховано, що договір застави (іпотеки ) №PL 11-027/28-2 від 13.04.2011р. є змішаним договором і до нього повинні також застосовуватись норми чинного законодавства, що регулюють заставу рухомого майна.

Згідно ч. 1 ст. 577 Цивільного кодексу України, якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, установлених законом.

Застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, (ч. 3 ст. 577 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», виключно після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

В оскаржуваній ухвалі місцевий суд посилається на договори купівлі-продажу нерухомого майна №387-390 від 29.09.2017р. і на цій підставі прийшов до помилкового висновку про відчуження за цими договорами цілісного майнового комплексу та про завершення в зв`язку із цим позасудового врегулювання за договором застави (іпотеки) №PL 11-027/28-2 від 13.04.2011р.

Крім декількох найменувань майна, яке є предметом вказаних договорів купівлі-продажу №387-390 від 29.09.2017р., предметом договору застави (іпотеки ) №PL 11-027/28-2 від 13.04.2011р. є також 317 найменувань іншого рухомого та нерухомого майна, що є доказом того, що позасудове врегулювання за договором застави (іпотеки ) №PL 11-027/28-2 від 13.04.2011р. на момент постановлення місцевим господарським судом оскаржуваної ухвали від 22.02.2019р. не завершене, а тому відсутні підстави для застосування ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку».

Частиною 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачаються наступні вимоги, тобто вимоги, які заявляються іпотекодержателем після завершення позасудового врегулювання.

Доказом не завершення позасудового врегулювання спору є той факт, що в господарському суді Черкаської області здійснюється розгляд справи №925/699/15 про звернення стягнення на майно, яке є предметом застави за договором застави (іпотеки) №PL 11-027/28-2 від 13.04.2011р.

20.04.2015р. господарським судом Черкаської області було порушено провадження у справі №925/699/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» до ПАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» про звернення стягнення на рухоме майно, яке є предметом застави за договором застави №42-3 від 30.11.2009р., укладеним між ВАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» та ПАТ «Старокиївський банк», шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

В ухвалі господарського суду Черкаської області у справі №925/699/15 зазначено, що згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна застава рухомого майна на підставі договору застави (іпотеки) №PL 11- 027/28-2 від 13.04.2011 року зареєстрована 14 квітня 2011 року за №11072165 із забороною відчуження (заставодержатель ПАТ «ОТП Банк»)

Ухвалою господарського суду Черкаської області по справі №925/699/15 було встановлено наступні факти: дослідженням умов Договору застави №42-3 від 30.11.2009р. та договору застави (іпотеки) №PL 11-027/28-2 від 13.04.2011р. встановлено, що в заставі обох банків знаходиться одне й те саме майно, яке належить на праві власності заставодержателю - ПАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів». Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, державна реєстрація обтяження з боку ПАТ «ОТП Банк» була первинною по відношенню до реєстрації ПАТ «Старокиївський банк».

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 15.08.2018р. у справі №925/699/15 ПАТ «ОТП Банк» було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (а.с. 199-200 том 8).

Згідно ч. 1 ст. 588 ЦК України, наступна застава майна, що вже заставлене, допускається, якщо інше не встановлено попереднім договором застави або законом.

Згідно п.14 договору застави (іпотеки) №PL 11-027/28-2 від 13.04.2011 року, ПАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» зобов`язується не відчужувати предмет застави (іпотеки) протягом дії договору застави (іпотеки), не передавати його в наступну заставу (іпотеку), в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування без отримання попередньої письмової згоди (має містити підписи уповноважених осіб та відбиток печатки) ПАТ «ОТП Банк» на це. Правочин щодо відчуження заставодавцем (іпотекодавцем) - ПАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» цього майна або його передачі в наступну заставу (іпотеку), спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди ПАТ«ОТПБанк» є недійсним.

Згідно п.14 договору застави (іпотеки) № PL 11-027/28-2 від 13.04.2011 року, іпотекодавець (заставодавець) - ВАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» зобов`язаний не створювати та не дозволяти створення на користь будь-яких третіх осіб будь-якого виду обтяження щодо вказаного в цьому договорі майна, окрім як в порядку, передбаченому в договорі застави (іпотеки) № PL 11-027/28-2 від 13.04.2011 року.

Згідно п.24 договору застави (іпотеки) №PL 11-027/28-2 від 13.04.2011р., укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ВАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів», єдиним дозволеним обтяженням на момент укладення цього договору був іпотечний договір №PL 08-633/28-2 від 03.09.2008р., укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ВАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів», посвідчений 03.09.2008р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рвач Ж.В., зареєстрований в реєстрі за №5761.

В даний час розгляд справи №925/699/15 здійснюється господарським судом Черкаської області, що свідчить про наявність судового спору про право щодо майна, яке є предметом договору застави (іпотеки) №PL 11-027/28-2 від 13.04.2011р., укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ВАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів», що виник внаслідок умисного порушення та невиконання заставодавцем умов договору застави (іпотеки) №PL 11-027/28-2 від 13.04.2011 року та незаконних дій посадових осіб ПАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів».

Відповідно до постанови Верховного Суду від 27 березня 2018 р. у справі N910/4431/13 , правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво може бути універсальним або частковим (сингулярним). За універсального правонаступництва до правонаступника (фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обов`язки того суб`єкта, якому вони належали раніше. За часткового (сингулярного) правонаступництва від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права і обов`язки.

Правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні. Правонаступництво слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Доказами правонаступництва щодо окремого зобов`язання може бути: відповідний договір, на підставі якого воно виникло, передавальний акт чи розподільчий баланс, статут правонаступника.

Статтею 25 ГПК України передбачено можливість процесуального правонаступництва.

Оскільки правонаступництво можливе на будь-якій стадії процесу, правонаступник також вправі звернутись до господарського суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Процесуальне правонаступництво можна визначити як заміну сторони чи третьої особи у спірних або встановлених судом правовідносинах, внаслідок заміни суб`єктів права або обов`язку в матеріальних правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво можна визначити як заміну сторони чи третьої особи у спірних або встановлених судом правовідносинах, внаслідок заміни суб`єктів права або обов`язку в матеріальних правовідносинах, тобто, спочатку має відбутися заміна у матеріальних відносинах, щодо яких розглянутий спір, а потім, як наслідок, здійснюватися процесуальне правонаступництво.

Для правильного вирішення питання заміни кредитора у справі про банкрутство його правонаступником слід встановити, чи були визнані кредиторські вимоги правопопередника та в якому розмірі, а також обсяг переданих правонаступнику прав вимоги до банкрута.

В порушення вимог абз.6 та абз.7 ст.1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ч.4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, господарським судом Черкаської області в попередньому судовому засіданні взагалі не розглянуто вимоги, що виникли на момент звернення ПАТ «ОТП Банк» із заявою про порушення справи про банкрутство, і без постановления відповідної ухвали за результатами таких вимог, а розглядались вимоги, що виникли внаслідок процесуального правонаступництва через п`ять років після порушення провадження у справі про банкрутство та їх можливі наслідки.

Для правильного вирішення даного питання місцевому суду слід було встановити чи були визнані кредиторські вимоги правопопередника та в якому розмірі, а також обсяг переданих правонаступнику прав вимоги до банкрута. Оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferee potest, quam ipse haberet", який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Оскільки забезпечені заставою вимоги Банку було окремо внесено до реєстру вимог кредиторів банкрута та враховуючи, що Банком було відступлено право вимоги до боржника за кредитним договором, іпотечними договорами, а також договором відстунлення прав вимоги іншій юридичній особі, така юридична особа (новий кредитор) має право звертатись до господарського суду із заявою про заміну кредитора у справі його правонаступником, в частині суми на яку отримала право вимоги, в порядку ст. 21 Закону про банкрутство. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 14.06.2018р. у справі №909/942/15.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.04.2014 року справу № 01/5026/1357/2012 в частині розгляду вимог ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «Концерн Нафтаенерго» передано на новий розгляд до господарського суду Черкаської області, зобов`язано взяти до уваги викладені у постанові зауваження, зокрема, щодо надання правової оцінки договору поруки №SR 11-027/28-2/1 від 07 березня 2012 року (а.с.60-64 том 3), перевірки повноважень службовців ПАТ «ОТП Банк» ОСОБА_4 . та ОСОБА_5 під час підписання договору поруки.

Відповідно до частини першої статті 316 Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.07.2017р. у справі №925/1350/16 (а.с. 112-116 том 7), яка набрала законної сили і є чинною, було встановлено, що місцевим та апеляційним господарськими судами під час розгляду справи встановлено, що 11.04.2011р. між ПАТ "ОТП Банк" (банк) та ТОВ "Концерн Нафтаенерго" (клієнт) укладено договір про надання банківських послуг №CR 11-015/28-2, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати на вимогу клієнта банківську послугу (кредит), а клієнт зобов`язався прийняти банківську послугу та належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в договорі відносно такої банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг банку.

07.03.2012р. між ПАТ "ОТП Банк", гр. ОСОБА_6 (поручитель) та ТОВ "Концерн Нафтаенерго" (боржник) було укладено договір поруки №SR 11-027/28-2/1, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором за договором про надання банківських послуг №CR 11-015/28-2 від 11.04.2011, укладеним між банком та ТОВ "Концерн Нафтаенерго", та прийняття на себе прав та обов`язків боржника в повному обсязі таких зобов`язань на умовах визначених в цьому договорі (а.с.60-64 том 5).

Згідно з пунктом 2.1. договору поруки порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов`язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку як встановлено у кредитному договорі.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору у випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, кредитор має при.во звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов`язань в повному обсязі чи в частині. Кредитор має право вимагати від поручителя прийняти на себе всі права та обов`язки клієнта за кредитним договором в порядку та на умовах визначених цим договором. Поручитель приймає на себе зобов`язання, у випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов`язань в обсязі, заявленому кредитором, протягом 1-го (одного) банківського дня з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора, якщо інше не передбачено цим договором. Погашення здійснюється поручителем шляхом перерахування відповідної суми на рахунок кредитора, який буде повідомлено поручителю у вимозі. За вимогою кредитора погашення боргових зобов`язань може бути здійснено на рахунок боржника.

Пунктами 3.6 та 3.7 договору поруки передбачено, що обов`язок поручителя виконати боргові зобов`язання виникає при отриманні від кредитора відповідної вимоги. Така вимога вважається отриманою поручителем, якщо кредитор надіслав її поштою за адресою вказаною в цьому договорі чи вручив вимогу особисто поручителю, що підтверджується підписом поручителя про отримання. Після отримання повідомлення про порушення поручитель зобов`язаний виконати вказану вимогу у зазначений в повідомленні строк або підписати отримане повідомлення і повернути його кредитору, що свідчить про прийняття на себе прав та обов`язків клієнта за кредитним договором.

22.06.2012р. ПАТ "ОТП Банк" звернулося до ОСОБА_6 з повідомленням, яке було підписано останнім, та відповідно до якого банк повідомив поручителя про порушення боржником своїх грошових зобов`язань та вимагав виконати порушене зобов`язання у тридцятиденний строк з дня направлення зазначеного повідомлення.

01.08.2012р. ТОВ "Концерн Нафтаенерго" отримало від ПАТ "ОТП Банк" копію повідомлення від 22.06.2012р., підписану ОСОБА_6 та ПАТ "ОТП Банк", про порушення грошового зобов`язання.

Як вже було зазначено вище, рішенням господарського суду Черкаської області від 14.10.2014р. у справі №5026/1110/2012 за позовом ПАТ "ОТП Банк" до ТОВ "Метон Трейдинг", за участю третьої особи - ТОВ "Концерн Нафтаенерго" про звернення стягнення на предмет іпотеки, було задоволено позовні вимоги ПАТ "ОТП-Банк", присуджено до стягнення з ТОВ "Метон Трейдинг" заборгованість за договором про надання банківських послуг №CR 11- 015/28-2 від 11.04.2011р., за рахунок реалізації майна за іпотечним договором.

Вказане рішення було змінено постановою Київського апеляційного господарського суду України від 07.06.2016р. в частині встановлення початкової ціни продажу предмета іпотеки, яке постановою Вищого господарського суду України від 25.10.2016р. у справі №5026/1110/2012 залишено без змін.

При розгляді вказаної справи судами встановлено, що ОСОБА_6 не прийняв на себе права та обов`язки клієнта за договором про надання банківських послуг №CR 11-015/28-2 від 11.04.2011р., обов`язок поручителя виконати боргові зобов`язання не виник, переведення боргу ТОВ "Концерн Нафтаенерго" за договором про надання банківських послуг №CR 11-015/28-2 від 11.04.2011р. на іншу особу - ОСОБА_6 не відбулося, з огляду на те, що повідомлення про порушення від 22.06.2012р. не має для сторін юридичного значення, не створює будь-яких наслідків, оскільки має бути підписане двома посадовими особами банку, що передбачено пунктом 15.1 ст. 15 Статуту «ОТП Банк».

Місцевий суд на вищевикладені обставини уваги не звернув і необґрунтовано відмовив АТ "ОТП Банк" у задоволенні заяви №12/4/9786 від 16.11.2012р. про визнання вимог до боржника та включення їх до реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга АТ "ОТП Банк" підлягає задоволенню, ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти нове рішення, яким необхідно задовольнити заяву №12/4/9786 від 16.11.2012р. АТ "ОТП Банк" про визнання вимог до ТОВ "Концерн Нафтаенерго" та включити в повному обсязі їх до реєстру вимог кредиторів боржника.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 275, 277, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу АТ "ОТП Банк" задовольнити.

Ухвалу господарського суду Черкаської області від 22.02.2019р. скасувати.

Прийняти нове рішення, яким: задовольнити заяву №12/4/9786 від 16.11.2012р. АТ "ОТП Банк" про визнання вимог до ТОВ "Концерн Нафтаенерго" та включення їх до реєстру вимог кредиторів.

Визнати АТ "ОТП Банк" (01601, м.Київ, вул. Жилянська, 43, ) кредитором ТОВ "Концерн Нафтаенерго" (20746, Черкаська область, Смілянський район, с.Березняки, вул. Куценка, 91, ) в сумі 15 686 029,06 грн.

Включити до реєстру вимог кредиторів вимоги АТ "ОТП Банк": 4 955 грн. - І черга задоволення, 14 775 603,76 грн. - ІV черга задоволення, 933 219,83 грн. - VІ черга задоволення.

Справу №01/5026/1357/2012 повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови складений та підписаний 16.05.2019р.

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко

Судді Б.В. Отрюх

Б.М. Грек