РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.05.2019Справа № 910/13219/18
За позовом Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна», м. Київ

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Комунальне підприємство «Дніпровські міські теплові мережі» Дніпровської міської ради, м. Дніпро

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про зобов`язання повернути нерухоме майно та стягнення 400 141,28 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: Гаєвська Т.А. (адвокат за довіреністю №0054/19 від 04.03.2019)

від третьої особи 1: не з`явились;

від третьої особи 2: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про зобов`язання Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" (відповідач) повернути комунальне нерухоме майно, а саме частину даху та вбудоване нежитлове приміщення, загальною площею 36,0 кв.м., розміщене за адресою: м. Дніпро, вул. Софії Ковалевської, 53 , шляхом підписання акту приймання-передачі відповідно до умов Договору оренди від 10.07.2012 № 377-ДКП/12 та стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 107 257,00 грн з урахуванням штрафних санкцій, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.11.2018.

31.10.2018 року відповідачем подано до суду відзив, в якому зазначив, що Договір №377-ДКП/12 пролонгований на той самий строк на тих самих умовах, а тому його дія не припиналась. Відповідно до рішення від 13.04.2016 №29/6 Дніпропетровська міська рада змінила пропорцію розподілу орендної плати - 70% від загальної суми орендної плати мало сплачуватися до міського бюджету та 30% - балансоутримувачу. Крім того, влітку 2016 року відбулась зміна балансоутримувача об`єкту оренди. Згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.07.2016 №28/12 об`єкт оренди був переданий на баланс КП «Теплоенерго». Вказані зміни мали знайти своє відображення в Договорі. Без укладення відповідної додаткової угоди відповідач як орендар не мав підстав для внесення платежів за непередбаченою договором пропорцією та не визначеному договором балансоутримувачу. До внесення змін до Договору орендар (відповідач) тимчасово призупинив здійснення платежів. Також, відповідач зазначає, що позивачем під час здійснення розрахунку основної заборгованості не враховано платежі на загальну суму 4 977,09 грн. Крім того, відповідачем частково погашено основну суму заборгованості на суму 11 271,58 грн. Щодо пені, то відповідачем зазначено, що вона нарахована поза межами позовної давності.

12.11.2018 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якої він зазначає, що згідно умов рішень міської ради та безпосередньо Договору №377-ДКП/12 від 10.07.2012 не передбачено його пролонгації, таким чином строк дії договору скінчився 25.06.2015 року. Окрім того, позивач вказав, що за період з 15.06.2016 року по 09.10.2018 року відповідач не сплатив жодної копійки до міського бюджету, а всі платежі, здійснені відповідачем, позивачем враховані.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Комунальне підприємство "Дніпровські міські теплові мережі" Дніпровської міської ради та Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської ради та відкладено підготовче засідання до 11.12.2018.

04.12.2018 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, в яких він, окрім викладено у відзиві, вказав, що чинним законодавством передбачено пролонгацію договорів оренди за відсутності заяви про їх припинення. Окрім того, замість врахування позивачем 9 954,18 грн. платежів, здійснених відповідачем, позивач враховує 5 311,82 грн.

06.12.2018 року третьою особою-1 подано пояснення до позову в яких він позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

07.12.2018 року третьою особю-2 подано до суду пояснення, згідно з якими він просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В засіданні 11.12.2019 року судом було ухвалено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 29.01.2019 року.

25.01.2019 року позивачем та відповідачем подано заяву про затвердження мирової угоди.

В судовому засіданні 29.01.2019 року було оголошено перерву до 05.03.2019 року.

В судовому засіданні 05.03.2019 року було оголошено перерву до 02.04.2019 року.

01.04.2019 року позивачем подано до суду заяву про відмову від пункту 2 позову та повернення судового збору.

Окрім того, 01.04.2019 року від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності представника департаменту по роботі з активам Дніпровської міської ради в судовому засіданні.

В судовому засіданні 02.04.2019 року судом, протокольною ухвалою, було відмовлено в затвердженні мирової угоди, розгляд справи було відкладено до 14.05.2019 року.

Ухвалою від 14.05.2019 року провадження у справі №910/13219/18 було закрито в частині вимог про зобов`язання Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» повернути Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради комунальне нерухоме майно - частину даху та вбудоване нежитлове приміщення - загальною площею 36,0 кв.м. розміщену за адресою: м. Дніпро , вул . Софії Ковалевської, 53 , шляхом підписання акту приймання-передачі відповідно до умов Договору оренди від 10.07.2012 року №377-ДКП/12.

В судовому засіданні 14.05.2019 представник відповідача підтримав викладені ним у відзиві заперечення на позовну заяву та просив суд відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні 14.05.2019 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2012 року Департамент корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради (правонаступником якого є Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради) (орендодавець) та Приватне акціонерне товариство "МТС Україна" (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "ВФ Україна") (орендар) уклали Договір №377-ДКП/12 оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого сторони узгодили, що з метою ефективного використання комунального майна орендодавець на підставі рішення міської ради від 21.03.07 №41/11 із змінами та доповненнями передає, а орендар приймає в строкове платне користування комунальне нерухоме майно - частину даху ТРП (надалі - об`єкт оренди) загальною площею 36,0 кв.м розміщену за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Софії Ковалевської, буд. 53, вартість якого, згідно з незалежною оцінкою становить 86 507,00 грн без ПДВ, що перебуває на балансі МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі», для використання під розміщення антенно-фідерних пристроїв та телекомунікаційного обладнання оператора мобільного зв`язку.

Відповідно до п. п. 2.2.-2.3. Договору, орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з дати підписання сторонами цього договору та акта приймання - передачі об`єкта оренди. Передача об`єкта оренди в оренду здійснюється за вартістю згідно з незалежного оцінкою, проведеною станом на 18.06.2012 року на підставі акта приймання - передачі об`єкта оренди, підписаного балансоутримувачем, орендодавцем та орендарем.

Розділом 3 Договору сторони визначили розмір та порядок здійснення оплати орендної плати. Зокрема, пунктами 3.1.- 3.5. встановлено, що розрахунок орендної плати здійснюється за Методикою розрахунку і порядку використання плати за оренду комунального нерухомого майна, затвердженою міською радою. Розмір орендної плати відповідно до розрахунку орендної плати, що є невід`ємною частиною цього договору, становить 2 874,92 грн, без ПДВ/ базова за червень місяць 2012 рік. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється згідно з чинним законодавством та в повному обсязі спрямовується орендарем на рахунок балансоутримувача. Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до останнього числа першого місяця оренди, починаючи з липня місяця 2012 року. У платіжному дорученні обов`язково зазначити, номер договору оренди, дату укладення та назву орендаря. За користування об`єктом оренди орендар сплачує орендну плату, яку спрямовує: 50% від загальної суми орендної плати у розмірі 1 437,46 грн, без ПДВ до загального фонду міського бюджету; 50% від загальної суми орендної плати у розмірі 1 437,46 грн, без ПДВ на рахунок балансоутримувача об`єкта оренди. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць. Орендна плата сплачується орендарем щомісяця у термін не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, і не залежить від наслідків господарської діяльності орендаря. Орендна плата сплачується орендарем за весь час фактичного використання об`єкта оренди до дати підписання акта приймання-передачі об`єкта оренди, включно.

Відповідно до п. 10.1. Договору, цей договір діє: з 10 липня 2012 року по 25 червня 2015 року включно.

Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки, має переважне право, за інших рівних умов на переукладення договору оренди на новий термін. Умови договору оренди на новий сток встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо умов договору переважне право орендаря на переукладення договору припиняється. У разі відсутності протягом одного місяця заяви від орендаря про переукладення договору оренди на новий термін після отримання листа від орендодавця про закінчення терміну дії договору договір оренди вважається припиненим з наслідками, передбаченими п. 5.5. цього Договору. (пункти 10.2., 10.3. Договору).

За актом приймання-передачі від 10.07.2012 року позивач передав, а відповідач прийняв об`єкт оренди в комплекті та у стані, що відповідають істотним умовам договору оренди від 10.07.2012 №377-ДКП/12, у тому числі: об`єкт у задовільному стані.

Як зазначає позивач, дія Договору скінчилась 25.06.2015 року, проте станом на звернення до суду з позовом, відповідач не повернув об`єкт оренди та продовжує ним користуватись, у зв`язку з чим йому нараховано заборгованість з орендної плати за період з 01.06.2106 року по 31.07.2018 року в розмірі 101 511,72 грн та пеню за період з 21.07.2017 року по 21.08.2018 року в розмірі 5 745,28 грн. Також, позивачем заявлено вимогу про зобов`язання Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" (відповідач) повернути комунальне нерухоме майно, а саме частину даху та вбудоване нежитлове приміщення, загальною площею 36,0 кв.м., розміщене за адресою: м. Дніпро, вул. Софії Ковалевської, 53 , шляхом підписання акту приймання-передачі відповідно до умов Договору оренди від 10.07.2012 № 377-ДКП/12.

Ухвалою від 14.05.2019 року провадження у справі №910/13219/18 в частині вимог про зобов`язання Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» повернути Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради комунальне нерухоме майно - частину даху та вбудоване нежитлове приміщення - загальною площею 36,0 кв.м. розміщену за адресою: м. Дніпро, вул . Софії Ковалевської, 53 , шляхом підписання акту приймання-передачі відповідно до умов Договору оренди від 10.07.2012 року №377-ДКП/12 було закрито, таким чином, розгляд справи здійснюється за вимогами про стягнення з відповідача суми основної заборгованості розмірі 101 511,72 грн та суми пені в розмірі 5 745,28 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно частин 1 та 4 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (частина 1 статті 762 Цивільного кодексу України).

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживча річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Положеннями частини 1 статті 13 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", передача об`єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з пунктом 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Положеннями пункту 3.5 Договору передбачено, що орендна плата сплачується відповідачем за весь час фактичного використання об`єкта оренди до дати підписання акта приймання-передачі об`єкта оренди включно.

Як свідчать матеріали справи, 11.02.2018 відповідач передав, а балансоутримувач прийняв об`єкт оренди у комплекті та стані, що відповідають умовам Договору. Однак, орендну плату в повному обсязі не сплатив за весь час користування об`єктом оренди, у зв`язку з чим за період з 01.06.2016 по 31.07.2018 виникла заборгованість в розмірі 101 511,72 грн.

Крім того, згідно означеного акту від 11.02.2018 відповідач підтвердив заборгованість за Договором у розмірі 84 552,77 грн та пені в розмірі 10 188,23 грн.

У письмових запереченнях відповідач зазначив, що сплата орендних платежів була призупинена ним у зв`язку зі зміною пропорції та зміною балансоутримувача.

З приводу означеного твердження відповідача суд зазначає наступне.

Строк дії Договору відповідно до пункту 10.1 сторони погодили з 10.07.2012 по 25.06.2015 включно.

Пунктом 3.6. Договору сторони узгодили, що кошти (орендна плата), які сплачує орендар після закінчення строку дії договору оренди до підписання акта приймання-передачі, не є підставою вважати договір автоматично продовженим на новий термін.

Доказів, що підтверджують викладені обставини про продовження строку дії Договору на новий строк матеріали справи не містять та суду не надано.

Оскільки зміна балансоутримувача відбулася після закінчення строку дії Договору, твердження відповідача з приводу зупинення сплати орендної плати до моменту внесення змін до Договору є неправомірним.

Частина перша статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом прийнято до уваги платежі, які не враховані позивачем у підрахунку основної суми заборгованості, а саме суми в розмірі: 1 431,71 грн сплачену згідно платіжного доручення № від 06.12.2012 року, 1 431,71 грн сплачену згідно платіжного доручення № від 06.12.2012 року, 1 430,28 грн сплачену згідно платіжного доручення № від 06.12.2012 року та 683,39 грн сплачену згідно платіжного доручення № від 06.12.2012 року, оскільки вказані суми, згідно наданого до позову розрахунку «Сплата до бюджету станом на 10.09.2018 за Договором оренди від 10.07.2012 №377-ДКП/12» не враховані позивачем.

Позивачем зазначалось, що при додаванні вказаних сум (1 431,71 грн + 1 431,71 грн + 1 430,28 грн + 683,39 грн) виходить 4 977,09 грн, яку позивачем враховано в другому рядку таблиці вказаного вище розрахунку.

Проте, як встановлено судом, сума в розмірі 4 977,09 грн, зазначена у другому рядку таблиці «Сплата до бюджету станом на 10.09.2018 за Договором оренди від 10.07.2012 №377-ДКП/12» враховує платіж здійснений згідно платіжного доручення № від 21.12.2012 року, а тому платежі по платіжним дорученням № від 06.12.2012 року, № від 06.12.2012 року, № від 06.12.2012 року № від 06.12.2012 року враховуються судом як часткова оплата відповідачем сум орендних платежів.

Таким чином, обґрунтованою до стягнення з відповідачасумою заборгованості з орендних платежів, станом на момент звернення позивача до суду з позовною заявою, є 96 534,63 грн.

Окрім того, відповідачем подано до суду докази в підтвердження проведення часткових сплат сум орендних платежів вже після звернення позивача до суду з даним позовом, на загальну суму 11 271,58 грн, а саме платіжні доручення:

- № від 09.10.2018 року на суму 3 701,55 грн;

- № від 29.10.2018 року на суму 3 783,11 грн;

- № від 09.10.2018 року на суму 3 786,92 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки предмет спору існував станом на час звернення позивача до суду з даним позовом та припинив своє існування в процесі розгляду справи, провадження у справі на суму 11 271,58 грн підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Таким чином, оскільки доказів сплати орендної плати у повному обсязі матеріали справи не містять та суду не надано, позовна вимога про стягнення основного боргу визнається судом обґрунтованою в частині та підлягає задоволенню на суму в розмірі 85 263,05 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 5 745,28 грн - пені за період з 21.08.2017 по 21.08.2018, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 Господарського кодексу України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня) за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане. Законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Відповідно до п. 9.2 Договору, за несвоєчасну сплату суми орендної плати орендар зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від несплаченої суми орендної плати за кожен день прострочення платежу за весь період існуючої заборгованості у співвідношенні, визначеному у п. 3.2. цього договору.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми пені в розмірі 5 745,28 грн, суд вважає його арифметично вірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо нарахуванням суми пені, не підтверджуються документально та не приймаються судом до уваги.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми пені в розмірі 5 745,28 грн. за період з 21.08.2017 року по 21.08.2018 року, визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір, у розмірі 1 585,85 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог та тієї частини, щодо якої провадження у справі закрито, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача, а решта судових витрат позивача зі сплати судового збору у розмірі 176,15 грн у зв`язку з частковою відмовою у задоволенні позову - на позивача.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі №910/13219/18 в частині вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» основної суми заборгованості в розмірі 11 271,58 грн.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» (ідентифікаційний код 14333937, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 15) на користь Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради (ідентифікаційний код 37454258, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, просп. Д.Яворницького, буд. 75) суму основного боргу в розмірі 85 263,05 грн (вісімдесят п`ять тисяч двісті шістдесят три гривні 05 копійок), суму пені в розмірі 5 745,28 грн (п`ять тисяч сімсот сорок п`ять гривень 28 копійок) та суму судового збору в розмірі 1 585,85 грн (одна тисяча п`ятсот вісімдесят п`ять гривень 85 копійок).

4. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

5. Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 176,15 грн покласти на Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради.

6. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 та п. 17.5. розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 24.05.2019 року.

Суддя С.М. Морозов