ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2019 року м.Дніпро Справа № 904/530/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В. - доповідач

судді: Парусніков Ю.Б., Чередко А.Є. (зміна складу судової колегії відбулась на підставі відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2019)

секретар судового засідання Кисельов Є.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Дорошенко О.М., Ордер ДН №015139 від 11.11.2018 р., адвокат;

від відповідача-2: Орел В.Ю., довіреність №3666 від 07.05.2019 р., адвокат;

представник відповідача-1 у судове засідання не з`явився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області про відмову у відкритті провадження від 18.02.2019, яка набрала законної сили з моменту її підписання - 18.02.2019, суддя Ніколенко М.О., у справі №904/530/19

за позовом ОСОБА_1 , м. Дніпро

до відповідача-1: Державного реєстратора Третяк Тетяни Василівни Виконавчого комітету Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області; село Чумаки, Дніпровський район, Дніпропетровська область

до відповідача-2: Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Райської Тетяни Максимівни, м. Дніпро

про визнання дій державного реєстратора незаконними, скасування реєстраційних дій,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року до Господарського суду Дніпропетровської області звернулась з позовом ОСОБА_1 до відповідача-1 : Державного реєстратора Третяк Тетяни Василівни Виконавчого комітету Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області та до відповідача-2 : Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Райської Тетяни Максимівни, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Легіон» та ОСОБА_3 , в якому просить:

- визнати незаконними дії державного реєстратора Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Третяк Т.В. зі скасування 02.08.2018р. державної реєстрації змін до установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Легіон" від 24.07.2018р. реєстраційний запис №4027878 (зміна складу або інформації про засновників) та реєстраційний запис №5027878 (зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів);

- скасувати реєстраційну дію № 5027878 від 02.08.2018р., вчинену державним реєстратором Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Третяк Т.В. в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

- скасувати реєстраційну дію №4027878 від 08.08.2018 року, вчинену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Райською Т.М. в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позов обґрунтовано незаконними діями державного реєстратора, якими скасовано раніше проведені реєстраційні дії про зміну установчих документів, що призвело до зміни складу учасників товариства та зміни майнового стану позивача, оскільки замість частки 71 % у статутному капіталі за даними реєстру позивачу стало належати частка у розмірі 20 % статутного капіталу. Зумовлений необхідністю захистити корпоративні права та інтереси, як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Легіон», позивач звернувся з позовом саме в порядку господарського судочинства на підставі ст. 20 ГПК України та відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладену в постанові від 04.09.2018р. у справі № 904/5857/17.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2019 року у справі № 904/530/19 відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України з огляду на те, що справа не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. На виконання ч. 6 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суд роз`яснив, що розгляд спору відноситься до юрисдикції адміністративного суду згідно п. 1 ч.1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приймаючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що спір про визнання незаконними рішення та дії державного реєстратора та приватного нотаріусу виник під час виконання ними своїх владних повноважень та адміністративних функцій, тобто з публічно-правових відносин, а тому спір належить до юрисдикції адміністративного суду. Суд зазначив, що між позивачем та відповідачами-1, -2 відсутній спір про право, при цьому позивач, як учасник товариства, не заявляє позовних вимог до товариства щодо порушення будь-яких його корпоративних прав.

Не погодившись з ухвалою про відмову у відкритті провадження у справі, ОСОБА_1 звернулась до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу господарського суду скасувати, справу направити для розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, апелянт зазначив, що суд не звернув уваги на п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України згідно якого до предметної підсудності господарського суду віднесено справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками юридичної особи. Диспозиція п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України не обмежує суб`єктний склад сторін корпоративного спору лише юридичною особою та її учасниками. У даній справі позов подано учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Легіон" - ОСОБА_1 , корпоративні права якої порушені діями державного реєстратора, який з власної ініціативи скасував раніше проведену державну реєстрацію змін відомостей про юридичну особу ТОВ "Агро Легіон", що свідчить про те, що ОСОБА_1 не зверталась за наданням адміністративних послуг. Внаслідок вчинення державним реєстратором зазначених дій змінився розмір частки позивача в статутному капіталі товариства : замість 71 % статутного капіталу, за даними реєстру, позивачу стало належати лише 20 %. В спірних правовідносинах державний реєстратор діяв не як суб`єкт владних повноважень, оскільки не був наділений владними управлінськими функціями по відношенню до позивача - учасника товариства, а як суб`єкт з організаційно-розпорядчими повноваженнями. Отже, на думку апелянта, спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративного суду, оскільки не випливає зі здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій. Таким чином, апелянт вважає, що даний спір підсудний саме господарському суду.

Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Райська Т.М. надав додаткові заперечення проти апеляційної скарги, в яких вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, посилається на те, що у цій справі дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії, зокрема, приватного нотаріуса, яка у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень, а тому, спір є публічно- правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Державний реєстратор Третяк Т.В. Виконавчого комітету Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області відзив на апеляційну скаргу або заперечення на неї до суду не надав.

Треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача і відповідача письмових пояснень, клопотань, заяв суду не надали, явку повноважних представників в судові засідання не забезпечили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується: повернутими поштовими повідомленнями надісланими на адресу ОСОБА_2 , зазначену в апеляційній скарзі, разом з ухвалами суду від 11.03.2019р., від 05.04.2019р., від 19.04.2019р., які повернулись до суду підприємством зв`язку з посиланням на причини повернення «закінчення строку зберігання» (а.с.55-57, 71-73, 76-79); рекомендованими поштовими повідомленнями про вручення 19.03.2019р. за довіреністю Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро Легіон» поштового відправлення з ухвалою суду від 11.03.2019р. (а.с. 80) та про вручення 18.03.2019р. ОСОБА_3 поштового відправлення з ухвалою суду від 11.03.2019р. (а.с. 74)

Отже апеляційним судом вжито заходи відповідно до вимог ГПК України щодо належного повідомлення вищевказаних осіб. Неявка учасників провадження по справі не перешкоджає розгляду справи (ст. 270 ГПК України).

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, судова колегія апеляційного суду дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Предметом позовних вимог є оскарження позивачем як учасником товариства дій державного реєстратора та вчинених ним записів з мотивів порушення такими діями державного реєстратора корпоративні права позивача, оскільки в результаті реєстрації відбулись зміни у складі учасників товариства та зменшено розмір належної позивачу частки в статутному капіталі. На думку позивача, спір є корпоративним та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Господарський суд дійшов висновку про те, що спір не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, оскільки є публічно-правовим, а тому розгляд справи відніс до адміністративного судочинства відповідно до п. 1.ч.1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України. З цих підстав суд першої інстанції відмовив у відкритті господарського провадження у справі, посилаючись на п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України.

Предметом апеляційного перегляду ухвали господарського суду є спір про підсудність справи.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про належність розгляду даного спору в порядку адміністративного судочинства та вважає, що позовні вимоги не мають ознак та характеристик публічно-правового спору з огляду на таке.

Вирішуючи питання про визначення юрисдикції, до якої належить розгляд цієї справи, колегія суддів виходить з таких міркувань.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України до предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів відносяться справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Нормами ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України, які узгоджуються з п.п.14.1.90. Податкового кодексу України визначено термін «корпоративні права» - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Статтею 10 Закону України «Про господарські товариства» передбачено права учасників товариства: а) брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом; б) брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів; в) вийти в установленому порядку з товариства; г) одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов`язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів; д) здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом. Учасники можуть мати також інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

Згідно пунктів 1, 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, спір в якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

За пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом наведених вище норм права, до адміністративного суду можуть бути оскаржені рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є публічно-правовий характер спору, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад і участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Господарський суд виходив з того, що доводи позовної заяви ґрунтуються на протиправності дій державного реєстратора та нотаріуса як суб`єктів, наділених владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав. При цьому суд зазначив, що позивач як учасник товариства не заявляє позовних вимог до товариства щодо порушення будь-яких його корпоративних прав. Відтак, дійшов висновку, що спір не є корпоративним, а підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційний господарський суд вважає такі висновки господарського суду помилковими, оскільки в даному випадку ОСОБА_1 звернулась до господарського суду з позовом як учасник Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Легіон", корпоративні права якої порушені діями державного реєстратора зі скасування раніше зареєстрованих змін до установчих документів товариства, в результаті чого змінено розмір частки позивача в статутному капіталі товариства: замість 71 % статутного капіталу, за даними реєстру, позивачу стало належати лише 20 %.

У зв`язку з цим предметом даного спору є вимоги особи, визначеної в позові як учасник товариства, про визнання незаконними дії державного реєстратора, а також скасування реєстраційних записів про проведення реєстраційних дій державним реєстратором і приватним нотаріусом щодо змін до установчих документів товариства, частку у статутному капіталі якого має позивач.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань» визначено, що державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань» визначено, що державний реєстратор юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державний реєстратор) - особа, яка перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації, нотаріус.

За приписами пункту 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань» державний реєстратор проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру.

Водночас, статтею 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» встановлено спростовувану презумпцію відомостей, оголошених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ЄДР).

Так, особа, яка вважає своє право чи інтерес порушеними через подання та внесення до ЄДР недостовірних відомостей може вимагати їх захисту через корегування відомостей ЄДР та відображенні в ЄДР відповідних дійсних відомостей у спосіб, що забезпечить ефективне відновлення та захист її порушених прав та інтересів, зокрема, шляхом скасування запису в ЄДР (пункт 2 частини першої статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»).

У такому випадку, якщо суд встановить, що суб`єкт державної реєстрації вчинив запис в ЄДР за зверненням належного заявника, на підставі всіх необхідних для реєстрації документів відповідно до закону та відсутності встановлених законом підстав для відмови в державній реєстрації, це не є перешкодою для скасування в судовому порядку недостовірного запису в ЄДР, наявність якого порушує корпоративні права чи законні інтереси позивача.

Таким чином, даний спір носить ознаки корпоративного спору, виходячи зі змісту позовної заяви.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 3 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів відносяться справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Отже, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги щодо визнання незаконними дій державного реєстратора зі скасування запису про внесення змін до ЄДР, чим порушенні її корпоративні права як учасника товариства, належать до юрисдикції господарського суду та підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.

Відтак, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з доводами апеляційної скарги, які спростовують висновки господарського суду першої інстанції щодо віднесення цієї справи до адміністративного судочинства, як публічно-правового спору з оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на те, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, та враховуючи висновки суду першої інстанції, які призвели до постановлення помилкової ухвали про відмову у відкритті провадження у справі з підстав віднесення її до юрисдикції адміністративного суду, що є підставою для скасування ухвали господарського суду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2019 року у справі № 904/530/19 скасувати з направленням справи до господарського суду Дніпропетровської області.

Керуючись ст. ст. 271, 280-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2019 року у справі №904/530/19 - скасувати.

Cправу № 904/530/19 направити на розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23.05.2019 року.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя А.Є. Чередко