ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/7523/15-г

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,

за участю секретаря судового засідання - Журавльова А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" Наукового-технологічного концерну "Інститут монокристалів" Національної академії наук України на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2019 (Руденко М.А., Дідиченко М.А., Сулім В.В.) про закриття апеляційного провадження

у справі № 910/7523/15-г Господарського суду міста Києва

за первісним позовом Компанії "КМ КОР ЛІМІТЕД" (KM CORE LIMITED) до 1)Товариства з обмеженою відповідальністю "АТА", 2) Публічного акціонерного товариства "КВАЗАР" про виділ у натурі частки компанії "КМ КОР ЛІМІТЕД" (KM CORE LIMITED), припинення права спільної часткової власності компанії "КМ КОР ЛІМІТЕД" (KM CORE LIMITED), визнання за компанією "КМ КОР ЛІМІТЕД" (KM CORE LIMITED) права власності

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТА" до 1)Компанії "КМ КОР ЛІМІТЕД" (KM CORE LIMITED), 2) Публічного акціонерного товариства "КВАЗАР" про виділ у натурі частки товариства з обмеженою відповідальністю "АТА", припинення права спільної часткової власності товариства з обмеженою відповідальністю "АТА", визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю "АТА" права власності, за участю Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" Наукового-технологічного концерну "Інститут монокристалів" Національної академії наук України

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

1. Компанія "КМ КОР ЛІМІТЕД" (КМ CORE LIMITED) (далі - Позивач) звернулася в Господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТА" (далі - Відповідач-1) та Публічного акціонерного товариства "КВАЗАР" (далі - Відповідач-2) про виділ у натурі частки Позивача із нежилих будівель і нежилих приміщень, розташованих за адресою: м. Київ, вул.Північно-Сирецька, буд. 1-3, загальною площею 21 269,20 м2, а саме (частки) - нежилих приміщень № 3, № 4 (літ. А7) площею 234,2 м2, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 1-3; припинення права спільної часткової власності Позивача на нежилі приміщення № 3, № 4 (літ. А7) площею 234,2 м2, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 1-3, що становить 1/100 частину від нежилих будівель (літ. Л, Н, О) та нежилих приміщень (літ. А, А9, А7) загальною площею 21 269,2 м2, розташованих за адресою: м. Київ, вул.Північно-Сирецька, буд. 1-3; визнання за Позивачем права власності на окремий об'єкт нерухомого майна - нежилі приміщення № 3, № 4 (літ. А7) площею 234,2 м2, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 1-3.

2. Позов обґрунтовано положеннями статей 328, 355, 356, 358, 361, 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статей 4, 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18.06.2017. Позивач зазначив, що між співвласниками спірних нежитлових приміщень не було досягнуто згоди про умови поділу нерухомого майна; згідно з висновком щодо технічної можливості виділу у натурі частки з об'єкта нерухомого майна від 09.12.2014 виділ нежилих приміщень № 3, № 4 (літ. А7) загальною площею 234,2 м2, належних Позивачеві, із нежилих приміщень, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 1-3, загальною площею 21 269,20 м2, є можливим. Оскільки правовим наслідком виділу співвласником у натурі частки зі спільного майна є припинення права спільної часткової власності на це майно для співвласника, який здійснив такий виділ, Позивач вважав обґрунтованим припинення права спільної часткової власності та визнання за ним права власності на окремий об'єкт нерухомості - нежилі приміщення № 3, № 4 (літ. А7) площею 234,2 м2, розташовані за адресою: м.Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 1-3.

3. Відповідач-1 звернувся в Господарський суд міста Києва із зустрічним позовом до Позивача та Відповідача-2 про виділ у натурі частки Відповідача-1 із нежилих будівель і нежилих приміщень, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 1-3, загальною площею 21 269,2 м2, а саме (частки) - нежилих приміщень 1-го поверху (літ. А9) загальною площею 875,1 м2, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 1-3; припинення права спільної часткової власності Відповідача-1 на нежилі приміщення 1-го поверху (літ. А9) загальною площею 875,1 м2, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 1-3, що становлять 4/100 частин від нежилих будівель (літ. Л, Н, О) і нежилих приміщень (літ. А, А9, А7) загальною площею 21 269,2 м2, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 1-3; визнання за Відповідачем-1 права власності на окремий об'єкт нерухомого майна - нежилі приміщення 1-го поверху (літ. А9) загальною площею 875,1 м2, розташовані за адресою: м. Київ, вул.Північно-Сирецька, буд. 1-3.

4. В обґрунтування вимог Відповідач-1 послався на положення статей 15, 16, 183, 317, 328, 356, 358, 361, 364 ЦК України, статті 20 ГК України та зазначив про неможливість виділу його частки у спільному майні за згодою інших співвласників, а також порушення у цьому випадку його прав Позивачем та Відповідачем-2. Вказав про наявність технічної можливості виділу у натурі спірної частки з об'єкта нерухомого майна, що підтверджується відповідним висновком від 04.12.2014. Відповідач-1 зазначив, що є власником нежилих приміщень 1-го поверху (літ. А9) загальною площею 875,10 м2, що становить 4/100 частин від нежилих будівель та приміщень площею 21 269,2 м2, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд.1-3. Право власності Відповідача-1 на ці нежилі приміщення підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна від 10.08.2007, укладеним між Відповідачами, а право власності Відповідача-1 на зазначені приміщення зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 12.09.2007, про що зароблено запис у реєстровій книзі № д.із - 228, за реєстровим № 129-3 та видано реєстраційне посвідчення № 038031.

Короткий зміст судових рішень

5. Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.05.2015 первісний позов задоволено повністю.

5.1. Виділено у натурі частку Позивача із нежилих будівель і нежилих приміщень, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 1-3, загальною площею 21 269,20 м2, а саме (частку) - нежилі приміщення № 3, № 4 (літ. А7) площею 234,2 м2, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 1-3. Припинено право спільної часткової власності Позивача на нежилі приміщення №3, № 4 (літ. А7) площею 234,2 м2, розташовані за адресою: м. Київ, вул.Північно-Сирецька, буд. 1-3, що становить 1/100 частину від нежилих будівель (літ.Л, Н, О) та нежилих приміщень (літ. А, А9, А7) загальною площею 21 269, 2 м2, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 1-3. Визнано за Позивачем право власності на окремий об'єкт нерухомого майна - нежилі приміщення № 3, № 4 (літ.А7) площею 234,2 м2, що розташовані за адресою: м.Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 1-3.

5.2. Зустрічний позов задоволено повністю. Виділено в натурі частку Відповідача-1 із нежилих будівель і нежилих приміщень, розташованих за адресою: м. Київ, вул.Північно-Сирецька, буд. 1-3, загальною площею 21 269,2 м2, а саме (частку) - нежилі приміщення 1-го поверху (літ. А9) загальною площею 875,1 м2, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 1-3. Припинено право спільної часткової власності Відповідача-1 на нежилі приміщення 1-го поверху (літ. А9) загальною площею 875,1 м2, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 1-3, що становить 4/100 частин від нежилих будівель (літ. Л, Н, О) та нежилих приміщень (літ. А, А9, А7) загальною площею 21 269,2 м2, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд. 1-3. Визнано за Відповідачем-1 право власності на окремий об'єкт нерухомого майна - нежилі приміщення 1-го поверху (літ. А9) загальною площею 875,1 м2, розташовані за адресою: м. Київ, вул.Північно-Сирецька, буд. 1-3.

6. У лютому 2017 року до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2015 звернулося Державне підприємство "Науково-дослідний інститут мікроприладів" НТК "Інститут монокристалів" Національної академії наук України (далі - Скаржник).

6.1. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу Скаржник послався на те, що місцевий господарський суд прийняв рішення про права та його обов'язки, а тому просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову та прийняти в цій частині нове рішення про відмову Відповідачу-1 у задоволенні зустрічного позову.

7. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2017 припинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Скаржника на рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2015.

8. Постановою Верховного Суду від 23.01.2018 ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2017 скасовано, а справу передано на розгляд до суду апеляційної інстанції.

9. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2015 залишено без змін.

10. Постановою Верховного Суду від 02.10.2018 постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2018 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали, прийнятої судом апеляційної інстанції

11. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2019 на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Скаржника на рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2015.

12. Ухвала суду мотивована тим, що з оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції не вбачається, що судом вирішені питання про права, інтереси та обов'язки Скаржника, оскільки майно, яке є предметом зустрічних позовних вимог, не є ідентичним із майном Скаржника, питання щодо володіння, розпорядження чи користування Скаржником спірними приміщеннями не були предметом розгляду даної справи і він не є учасником правовідносин, які розглядалися, а тому немає правового зв'язку між предметом спору за зустрічними позовними вимогами та відносинами, що виникли між Позивачем, Відповідачами та Скаржником.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

13. Скаржник подав касаційну скаргу на ухвалу суду апеляційної інстанції, в якій просить її скасувати, а справу передати до суду апеляційної інстанції на розгляд апеляційної скарги Скаржника по суті.

Аргументи учасників справи

Доводи Скаржника, який подав касаційну скаргу (узагальнено)

14. Суду не надано документу щодо можливості виділення як окремого майна приміщень 1-го поверху (літ. А9) загальною площею 875,1 м2 Відповідачем-1.

15. Суд апеляційної інстанції в порушення статей 13, 14 ГПК України, не врахувавши факт того, що судовою експертизою у справі №910/4521/14 встановлено факт неможливості доступу до адміністративного корпусу Скаржника через інші приміщення, ніж приміщення 875,1 м2, стосовно яких Господарський суд міста Києва прийняв рішення від 27.05.2015, безпідставно дійшов висновку про те, що оскаржуваним рішенням не вирішується питання про права та інтереси Скаржника.

16. Апеляційний господарський суд не перевірив легітимність правовстановлюючих документів Відповідача-1 на приміщення Скаржника, дійшов до незаконного та безпідставного висновку про непорушення прав Скаржника та, відповідно, наявність підстав для закриття провадження.

Позиція Відповідача-1 у відзиві на касаційну скаргу

17. Скаржником не надано документів, які б підтверджували його право власності на спірний об'єкт нерухомості площею 875,1 м2. Судом апеляційної інстанції дано оцінку всім матеріалам справи та доводам сторін, належним чином досліджено всі обставини справи.

Позиція інших учасників справи у відзиві на касаційну скаргу

18. Позивач та Відповідач-2 відзив на касаційну скаргу не надали, що у відповідності до частини 3 статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення у даній справі у касаційному порядку.

Інші документи у справі

19. Скаржник надав пояснення на відзив Відповідача-1, проте Суд зазначає, що подання пояснення на відзив не передбачено розділом IV главою 2 ГПК України.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

20. Ухвалюючи рішення, місцевий господарський суд, керуючись статтями 15, 183, 317, 321, 328, 256, 358, 361, 364 ЦК України, дійшов висновку про обґрунтованість вимог первісного і зустрічного позовів, виходячи із того, що Позивач та Відповідач-1 є добросовісними набувачами своїх часток у праві спільної часткової власності; співвласники не дійшли згоди про порядок володіння та користування належним їм на праві спільної часткової власності майном і про виділ в натурі спірних часток із майна, що є у їх спільній частковій власності; виділ цих часток без втрати їх цільового призначення в окремі самостійні об'єкти нерухомого майна є технічно можливим.

21. Скаржник, який не брав участі у справі, але вважав, що суд вирішив питання про його права, інтереси та (або) обов'язки, подав апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2015.

22. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, Скаржник послався на те, що спірні нежитлові приміщення загальною площею 875,1 м2, першого поверху (літ. А9) не можуть бути окремим об'єктом нерухомого майна, адже запроектовані невід'ємною частиною адміністративно-лабораторного корпусу як місця спільного користування (є центральним входом до адміністративно-лабораторного корпусу Скаржника) і без їх використання нормальна експлуатація всього корпусу неможлива, що підтверджується висновками двох судових експертиз у справах №910/4521/14, №910/14022/14, в яких брали участь Відповідачі та Скаржник. Скаржник, також, зазначав про наявність у нього майнових прав на спірні приміщення загальною площею 875,1 м2, 1-го поверху (літ. А9), розташовані у м.Києві, вул. Північно-Сирецькій,1-3, які суд першої інстанції, задовольняючи зустрічний позов, виділив у натурі Відповідачу-1.

23. Відповідно до частини 1 статті 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

24. У розумінні згаданої правової норми судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та (або) обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та (або) обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Тобто, судовим рішенням безпосередньо зачіпаються права, інтереси та (або) обов'язки такої особи, в тому числі створюються перешкоди для реалізації її суб'єктивного права чи законного інтересу або реального виконання обов'язку стосовно однієї з сторін спору. Рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов'язки особи, яка не брала участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов'язки такої особи. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

25. Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з'ясовує, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та (або) обов'язки скаржника, чи вирішувалось питання про інтереси такої особи оскаржуваним рішенням, та, встановивши такі обставини, вирішує питання про скасування судового рішення на підставі пункту 4 частини 3 статті 277 ГПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь - якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

26. Якщо при цьому буде встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

27. Направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд в постанові від 02.10.2018 зазначив, що здійснюючи розгляд апеляційної скарги Скаржника, як особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції, встановивши відсутність порушення прав чи законних інтересів зазначеної особи рішенням, ухваленим судом першої інстанції, у зв'язку з чим така особа не була залучена судом до участі у справі, повинен був закрити апеляційне провадження в силу вимог статті 264 ГПК України.

28. Здійснивши новий розгляд справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що Скаржником не доведено, що спірне майно (нежилі приміщення першого поверху (літ. А9), загальною площею 875,1 м2 по вул. Північно-Сирецькій, 1-3 у м.Києві) є ідентичним із майном Скаржника, питання щодо володіння, розпорядження чи користування Скаржником спірними приміщеннями не були предметом розгляду даної справи і він не є учасником правовідносин, які розглядалися.

29. З огляду на наведене, а також враховуючи вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції від 02.10.2018, які, відповідно до статті 316 ГПК України є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що з оскаржуваного Скаржником в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції не вбачається вирішення питання про права, інтереси та (або) обов'язки Скаржника, оскільки зазначеним рішенням суду в частині спірного майна загальною площею 875,1 м2, вирішено спір, який виник між Відповідачем-1, Позивачем та Відповідачем-2, зокрема, визнано право власності за Відповідачем-1 на спірні нежитлові приміщення, які Відповідачем-1 придбано у Відповідача-2 на підставі договору від 10.08.2017, в той час, як Скаржник не є стороною даного договору та, відповідно, учасником спірних правовідносин, а тому суд апеляційної інстанції правильно закрив апеляційне провадження у даній справі.

30. Як вірно зазначає суд апеляційної інстанції, оскаржуючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, Скаржник посилається на наявність у нього права оперативного управління ввіреним йому державним майном загальною площею 875,1 м2, 1-го поверху (літ. А9), розташовані у м.Києві, вул.Північно-Сирецькій,1-3.

31. При цьому, звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник, фактично, просить суд розглянути та вирішити питання, яке має ознаки наслідків доведеності та встановлення наявності у Скаржника права неволодіючого власника спірного майна, яке Відповідачем-1 придбано у Відповідача-2 за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 10.08.2007.

32. За змістом статей 391, 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (негаторний позов).

32.1. Отже, у разі, якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до статті 392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно.

32.2. За наслідками доведення та встановлення за особою права власності на спірне майно, така особа, як неволодіючий власник, має право захисту свого права власності шляхом пред'явлення віндикаційного позову про витребування свого майна (статті 387, 388 ЦК України), або, як володіючий власник, - шляхом пред'явлення негаторного позову про усунення перешкод у користуванні і розпорядженні майном (стаття 391 ЦК України).

33. Судом апеляційної інстанції не встановлено, що Скаржником доведено наявність у нього майнових прав на спірні приміщення загальною площею 875,1 м2, 1-го поверху (літ. А9), розташовані у м.Києві, вул. Північно-Сирецькій,1-3, які суд першої інстанції, задовольняючи зустрічний позов, виділив у натурі Відповідачу-1.

34. В свою чергу, суд касаційної інстанції, в силу положень наведеної частини 2 статті 300 ГПК України, позбавлений права самостійно досліджувати, перевіряти та переоцінювати докази, самостійно встановлювати по новому фактичні обставини справи, певні факти або їх відсутність. З огляду на наведене, доводи касаційної скарги, зазначені в пунктах 14, 15, 16, Судом відхиляються.

35. Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не можуть бути підставою для скасування ухвали апеляційного господарського суду, оскільки вони ґрунтуються на помилковому тлумаченні Скаржником норм процесуального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

36. З огляду на викладене вище, касаційна скарга Скаржника задоволенню не підлягає, а оскаржуване судові рішення суду апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін як законне та обґрунтоване.

Щодо розподілу судових витрат

37. Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржуване судове рішення, судові витрати, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на Скаржника.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Науково-дослідний інститут мікроприладів" Наукового-технологічного концерну "Інститут монокристалів" Національної академії наук України залишити без задоволення.

2. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2019 у справі №910/7523/15-г залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Берднік І.С.

Міщенко І.С.