ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Черкаси справа № 925/265/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Кучеренко О.І. із секретарем судового засідання Юхименко О.В. за участю представника позивача Шулєвої Т.Л., адвокат, розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями «ВІП-Рент» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Разек Черкаси» про стягнення 75382 грн 32 коп,

ВСТАНОВИВ:

Підприємство з іноземними інвестиціями «ВІП-Рент» звернулося з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 75382 грн 32 коп за угодою оперативного лізингу №8104 від 12 листопада 2015 року, обґрунтувавши позовні вимоги неналежним виконанням умов угоди в частині оплати предмета лізингу.

Відповідач (його представник), у встановлений судом строк, відзиву на позов не надав, у судове зсідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив. Ухвали суду від 14.03.2019, від 16.04.2019 були отримані уповноваженим представником відповідача, що підтверджується корінцями поштових відправлень, які наявні у матеріалах справи. Згідно з пунктом 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі неподання відповідачем відзиву на позов, у встановлений судом строк, без поважних причин суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Згідно з положеннями частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Отже, з огляду на зазначені положення закону та відсутність зобов`язання суду про обов`язкову участь відповідача у судовому засіданні, суд вважає, що неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні 14.05.2019 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі матеріали, судом встановлено, що між Підприємством з іноземними інвестиціями «ВІП-Рент» (наймодавець - позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Разек Черкаси» (наймач - відповідач у справі) 07.07.2016 була укладена угода оперативного лізингу (найму) №8104 (далі Угода), за умовами якої наймодавець зобов`язувався передати наймачу у платне володіння та користування автомобіль, що належить наймодавцю на праві власності, строком на 24 місяці. Наймач зобов`язувався прийняти автомобіль, користуватися ним відповідно до умов угоди та сплачувати орендну плату та інші платежі згідно з графіком платежів. В Угоді також зазначено, що інші питання, які неврегульовані у ній регулюються Загальними умовами оперативного лізингу (найму), які підписані Товариством з обмеженою відповідальністю «Разек Черкаси» 12.11.2015 та іншими двосторонніми документами, що додаються до Угоди. Загальні умови є невід`ємною частиною Угоди. Згідно з Розділом 3 Загальних умов наймач зобов`язувався сплачувати орендну плату шляхом 100% передоплати не пізніше строків, встановлених графіком платежів на підставі рахунку-фактури наймодавця. Отримання оригіналів рахунків наймач зобов`язувався протягом п`яти днів до дати оплати, вказаної у графіку. Наймач зобов`язувався проводити поточні ремонти автомобіля, проводити регулярне технічне обслуговування автомобіля та самостійно за власні кошти проводити ремонт і роботи, які не підлягають під дію гарантії чи страхування. Обов`язок з повернення автомобіля наймачу встановлений у пункті 12.1 Загальних умов, відповідно до якого після закінчення строку найму, його дострокового припинення чи розірвання, наймач повертає автомобіль за актом приймання-передачі у строки встановлені угодою.

До Угоди між сторонами був укладений графік платежів, у якому визначені періоди та суми регулярних платежів, які відповідач зобов`язався сплачувати за користування автомобілем.

Згідно з актом приймання-передачі від 23.07.2016 наймодавець передав наймачу у тимчасове користування автомобіль Renault Dokker, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Після закінчення строку дії Угоди 28.07.2018 за актом повернення автомобіля наймач повернув наймодавцю предмет лізингу. У пунктах 2.6-2.8 цього акту містить інформацію щодо заборгованості наймача, яка складається із заборгованості з орендної плати та заборгованості з відновлювальних та ремонтних робіт, загальна сума цих нарахувань становить 75447,22 грн. Відповідно до пункту 4 акту, вказану суму наймач зобов`язувався сплатити протягом 5 банківських днів з моменту підписання акту. Акт передачі автомобіля підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

Судом також встановлено, що з метою оплати лізингових платежів за квітень-червень 2018 року позивач направляв відповідачу рахунки-фактури № від 04.04.2018, № від 07.05.2018, № від 07.06.2018 на загальну суму 56694,70 грн. Також позивачем на оплату компенсації вартості відновлювального ремонту було виставлено рахунок-фактуру № від 09.08.2018 на суму 18687,62 грн. В рахунок відшкодування вартості відновлюваного ремонту 10.08.2018 відповідач перерахував позивачу 64,90 грн.

Оскільки, у терміни визначені актом передачі автомобіля наймач кошти не сплатив, позивач направив відповідачу фінансову вимогу №337-17 від 05.12.2018, у якій вимагав потягом семи календарних днів з дати отримання вимоги сплатити заборгованість, у тому числі і за вказаною ОСОБА_1 . На вимогу відповідач не відповів, кошти не сплатив.

Правовідносини, які виникли між сторонами за своїм характером являються господарськими, виходячи зі змісту статей 173, 174 Господарського кодексу України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до статті 1 Господарського кодексу України є предметом його регулювання.

У відповідності із статті 173 Господарського кодексу, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з статтею 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем була укладена Угода оперативного лізингу, у якій сторони визначили усі істотні умови такого виду договору, зокрема, визначили об`єкт лізингу, порядок його передачі та повернення, строки та розмір плати за його використання та інші умови необхідні для урегулювання цих правовідносин. На виконання укладеної між сторонами позивач передав відповідачу предмет лізингу - автомобіль.

Водночас, відповідач порушив умови укладеної Угоди в частині виконання своїх зобов`язань з оплати визначених угодою платежів, заборгувавши позивачу плату за користування об`єктом лізингу за квітень-травень 2018 року та вартість відновлювальних та ремонтних робіт автомобіля (75382,32 грн, з яких орендна плата у сумі 56694,70 грн та 18687,62 грн компенсація вартості робіт, за мінусом 64,90 грн). Вказана сума підтверджена відповідачем шляхом підписання акту про повернення автомобіля, у якому визначено, що відповідач зобов`язується сплатити вказану суму. На момент подання позову заборгованість відповідача перед позивачем не сплачена та становить 75382,32 грн, що підтверджено належними доказами.

Отже, з огляду на встановлені судом обставини та наведені правові норми позовні вимоги Підприємства з іноземними інвестиціями «ВІП-Рент» про стягнення заборгованості з відповідача є обґрунтованими, тому підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволенні повністю, сплаченого позивачем судового збору при поданні позову до суду підлягає до стягнення з відповідача у повному розмірі у сумі 1921,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Разек Черкаси» (проспект Хіміків, буд.74, м.Черкаси, 18018, ) на користь Підприємства з іноземними інвестиціями «ВІП-Рент» (вул.Госпітальна, 4, м.Київ, 01013, ) 75382 грн 32 коп заборгованості та 1921,00 грн коп судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги рішення, після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 23.05.2019

Суддя О.І.Кучеренко