РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.05.2019Справа № 910/4087/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради

до Приватного акціонерного товариства «Київстар»

про стягнення 45.715,41 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

01.04.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради до Приватного акціонерного товариства «Київстар» про стягнення 45.715,41 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі укладеного між сторонами договору оренди нерухомого майна № 477-ДКП/12 від 27.07.2012 позивачем передано, а відповідачем прийнято у строкове платне користування комунальне нерухоме майно загальною площею 39,5 кв. м зі встановленою орендною платою, а саме 2.920,10 грн, з подальшим корегуванням індексу інфляції. Умовами договору було встановлено строк дії договору з 27.07.2012 по 13.07.2015, та передбачено, що у разі припинення дії цього договору об`єкт оренди повертається протягом 5 календарних днів, а обов`язок щодо складання акту приймання-передачі покладається на відповідача. У п. 3.3 договору передбачалося, що орендар сплачує 50% від загальної суми орендної плати на користь орендодавця до міського бюджету та 40% - на рахунок балансоутримувача. Відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради № 29/6 від 13.04.2016 орендар зобов`язаний сплачувати 70% від загальної суми орендної плати на користь орендодавця до міського бюджету та 30% - на рахунок балансоутримувача починаючи з 26.04.2016. 12.07.2018 відповідачем було повернуто об`єкт оренди та було підписано акт приймання-передачі комунального майна. Пункт 12.5. договору оренди встановлює, що у випадку припинення дії цього договору орендна плата сплачується орендарем до дати фактичного повернення об`єкта оренди за актом приймання-передачі. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе відповідачем зобов`язань згідно договору позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 45.715,41 грн, з яких 42.357,71 грн борг за період з 01.02.2015 по 12.07.2018 та 3.357,70 грн пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2018 відкрито провадження у справі № 910/4087/19 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Даною ухвалою суду було зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 02.04.2019 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 988 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, 53, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 02.04.2019 є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 02.04.2019, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 05.04.2019, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 988, а отже відповідач мав подати відзив до 22.04.2019 включно.

24.04.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (поданий до поштового відділення зв`язку 22.04.2019), відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю посилаючись на те, що позивач намагається в односторонньому порядку змінити порядок сплати та розмір орендної плати за договором, строк дії якого закінчився. Відповідач на умовах п. 3.3 договору повністю виконував взяті на себе зобов`язання, сплачував орендну плату в порядку, передбаченому Методикою розрахунку і порядку використання плати за оренду комунального нерухомого майна, визначеного рішенням № 8/21 від 29.02.2012. При цьому вказує, що позивачем не було надано доказів направлення рішення № 29/6 відповідачу чи його оприлюднення у встановленому порядку у період дії договору. Позивач не звертався до відповідача з пропозицією укласти додаткову угоду до договору про зміну пропорції перерахування орендної плати, визначено п. 3.3 договору. На даний час договір припинив свою дію, об`єкт оренди повернуто, жодних правових підстав для винесення змін до договору не існує. Окрім цього, вважає, що за вимогами позивача про стягнення орендної плати за період з 01.02.2015 по 20.02.2016 закінчився трирічний строк позовної давності про що заявлено відповідачем. Відповідач зазначає, що ним не було здійснено прострочення строків оплати платежів, а тому відсутні підстави для нарахування пені.

Відповідачем до відзиву додана заява про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення боргу за період з 01.02.2015 по 20.02.2016.

15.05.2019 до суду подано спільну заяву сторін про затвердження мирової угоди від 13.05.2019 та закриття провадження у справі № 910/4087/19.

Стосовно поданої сторонами на затвердження суду мирової угоди від 13.05.2019 суд відзначає наступне

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 192 Господарського процесуального кодексу України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Подана мирова угода від 13.05.2019 з боку позивача підписана директором Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради Мовшин Д.І. та з боку відповідача представником Приватного акціонерного товариства «Київстар» адвокатом Ральченко Ю.Г.

При цьому згідно наявної в матеріалах справи довіреності № 644 від 11.10.2018 вбачається, що адвокат Ральченко Ю.Г. має право представляти інтереси Приватного акціонерного товариства «Київстар» з усіма необхідними для цього правами та обов`язками, зокрема: укладати мирові угоди та досягати примирення у адміністративних справах.

З поданої довіреності не вбачається повноважень адвоката Ральченко Ю.Г. укладати від імені Приватного акціонерного товариства «Київстар» мирових угод в господарських справах.

Згідно з ч. 5 ст. 192 Господарського процесуального кодексу України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

З огляду на викладене суд, приходить до висновку, що подана на затвердження суду мирова угода від 13.05.2019 не відповідає діючому законодавству України та не може бути затверджена судом.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.07.2012 між Департаментом корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради, правонаступником якого є Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради (орендодавець, позивач) та Приватним акціонерним товариством «Київстар» (орендар, відповідач) було укладено договір нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 477-ДКП/12 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору з метою ефективного використання комунального майна орендодавець на підставі рішення міської ради № 41/11 від 21.03.2007 із змінами та доповненнями передає, а орендар приймає в строкове платне користування комунальне нерухоме майно - частина покрівлі та нежитлові приміщення (далі - об`єкт оренди) загальною площею 39,5 кв. м, у тому числі (30 кв. м та 9,5 кв. м), розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, просп. Героїв, 31, що перебуває на балансі МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» для розміщення антенно-фідерних пристроїв та обладнання стільникового зв`язку.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

Згідно з п. 7.1 договору орендодавець зобов`язаний передати орендарю в оренду об`єкт оренди згідно з цим договором за актом приймання-передачі, який підписується балансоутримувачем, орендодавцем та орендарем одночасно з цим договором.

Відповідно до п. 2.2 договору орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі об`єкта оренди.

Згідно акту приймання-передачі від 27.07.2012 орендодавець передав, а орендар прийняв в користування об`єкт оренди.

У відповідності до приписів ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно з п. 10.1 договору він діє з 27.07.2012 до 13.07.2015 включно.

Відповідно до п. 2.6 договору орендар зобов`язаний повернути об`єкт оренди за актом приймання-передачі об`єкта оренди, підписаним балансоутримувачем, орендодавцем та орендарем. Майно вважається повернутим з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі об`єкта оренди.

Згідно акту приймання-передачі від 12.07.2018 орендар передав, а орендодавець прийняв об`єкт оренди.

Спір виник внаслідок того, що з урахуванням рішення Дніпропетровської міської ради № 29/6 від 13.04.2016 та внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору у відповідача виникла заборгованість по орендній платі за період з 01.02.2015 по 12.07.2018 в сумі 42.357,71 грн та за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання позивачем нарахована пеня в сумі 3.357,70 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано Главою 53 Цивільного кодексу України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено Главою 20 Господарського кодексу України

Пунктом 7 ст. 179 Господарського кодексу України визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов`язанні у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Зі змісту статті 632 Цивільного кодексу України вбачається, що ціна в договорі встано влюється за домовленістю сторін, тобто є вільною, за виключенням випадків визначених законом, у яких ціни (тарифи, ставки тощо) встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами міс цевого самоврядування.

Відповідно ч. 1 до ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, істотними вважаються насамперед ті умови договору, які названі такими за законом.

Статтею 284 Господарського кодексу України (п. 1) визначено, що істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про оренду державного та кому нального майна» істотною умовою договору оренди є, зокрема, орендна пла та з урахуванням її індексації.

Орендна плата, як істотна умова договору оренди, за розміром, формою та порядком її сплати визначається статтями 19, 20 цього Закону.

Відповідно до п. 3.1 договору розрахунок орендної плати здійснюється за Методикою розрахунку і порядку використання плати за оренду комунального нерухомого майна, затвердженою міською радою.

Згідно з п. 3.2 договору розмір орендної плати відповідно до розрахунку орендної плати, що є невід`ємною частиною цього договору, становить 2.920,10 грн без ПДВ/базова за червень 2012 року.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється згідно з чинним законодавством та в повному обсязі спрямовується орендарем на рахунок балансоутримувача.

Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до останнього числа першого місяця оренди, починаючи з липня 2012 року.

Пунктом 3.3 договору визначено, що за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендну плату, яку спрямовує:

- 50% від загальної суми орендної плати у розмірі 1.460,05 грн до загального фонду міського бюджету;

- 50% від загальної суми орендної плати у розмірі 1.460,05 грн на рахунок балансоутримувача об`єкта оренди.

Згідно з ч. 2 ст. 284 Господарського кодексу України умови договору оренди зберігають свою силу на весь строк дії договору, а також у разі якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря.

Відповідно до п. 3.4 договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць.

Таким чином, сторонами договору було узгоджено розмір оре ндної плати, що сплачується до міського бюджету з визначенням її у сумі 1.460,05 грн на місяць та з встановленням порядку подальшого обчислення її розміру за насту пні періоди шляхом корегування на індекс інфляції за попередній місяць.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дніпропетровської міської ради № 29/6 від 13.04.2016 внесено зміни до рішення № 19/10 від 06.04.2011 «Про внесення змін до рішення міської ради № 41/11 від 21.03.2007 «Про оренду нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста», а саме абзац другий п. 9.1 Порядку передачі в оренду нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста викладено а редакції: орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату у співвідношенні: якщо балансоутримувачем майна є підприємство, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста - 70% до загального фонду міського бюджету, 30% - балансоутримувачу незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До зобов`язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов`язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 ст. 632 Цивільного кодексу України регламентовано, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

В силу приписів ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 651 Цивільного кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Частинами 2-3 статті 188 Господарського кодексу України передбачено, що сторона договору, яка вважає за необхідне, зокрема, змінити договір, повинна надіслати пропозицію про це другій стороні, яка у двадцятиденний строк після одер жання такої пропозиції повідомляє іншу сторону про результати її розгляду.

Однак, судом встановлено, що на день вирішення спору сторонами не уклада лось будь-яких змін до договору в частині узгодження нового розміру орендної плати, що підлягає перерахуванню відповідачем до міського бюджету (до 70% від загальної суми орендної плати).

Відповідно до частин 4-5 статті 188 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінте ресована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Доказів того, що позивач звертався з позовом до суду про спонукання від повідача про внесення змін до договору в частині нового розміру орендної плати не подано.

Суд дійшов висновку, що за відсутності належного оформлення внесених до договору змін щодо розміру орендної плати, у відповідача не виникло зобов`язання по сплаті коштів до міського бюджету в іншому розмірі, ніж визначений договором.

Відповідно до п. 3.5 договору орендна плата сплачується орендарем щомісяця у термін не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним, і не залежить від наслідків господарської діяльності орендаря.

Орендна плата сплачується орендарем за весь час фактичного використання об`єкта оренди до дати підписання акта приймання-передачі об`єкта оренди, включно.

Згідно з п. 5.2 договору орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату за весь час фактичного використання об`єкта оренди до дати підписання акта приймання-передачі об`єкта оренди, включно.

Позивачем за спірний період з 01.02.2015 по 12.07.2018 нараховано орендну плату в наступному розмірі: за лютий 2015 року - 3.966,28 грн, за березень 2015 року - 4.394,64 грн, за квітень 2015 року - 5.009,89 грн, за травень 2015 року - 5.120,11 грн, за червень 2015 року - 5.140,59 грн, за липень 2015 року - 5.089,18 грн, за серпень 2015 року - 5.048,47 грн, за вересень 2015 року - 5.164,58 грн, за жовтень 2015 року - 5.097,44 грн, за листопад 2015 року 5.199,39 грн, за грудень 2015 року - 5.235,79 грн, за січень 2016 року - 5.235,79 грн, за лютий 2016 року - 5.235,79 грн, за березень 2016 року - 5.235,79 грн, за квітень 2016 року - 5.235,79 грн, за травень 2016 року - 5.235,79 грн, за червень 2016 року - 5.235,79 грн, за липень 2016 року - 5.235,79 грн, за серпень 2016 року - 5.235,79 грн, за вересень 2016 року - 5.235,79 грн, за жовтень 2016 року - 5.235,79 грн, за листопад 2016 року - 5.235,79 грн, за грудень 2016 року - 5.235,79 грн, за січень 2017 року - 5.293,38 грн, за лютий 2017 року - 5.346,31 грн, за березень 2017 року - 5.442,54 грн, за квітень 2017 року - 5.491,52 грн, за травень 2017 року - 5.562,91 грн, за червень 2017 року - 5.651,92 грн, за липень 2017 року - 5.663,22 грн, за серпень 2017 року - 5.657,56 грн, за вересень 2017 року - 5.770,71 грн, за жовтень 2017 року - 5.839,96 грн, за листопад 2017 року - 5.892,52 грн, за грудень 2017 року - 5.951,45 грн, за січень 2018 року - 6.040,72 грн, за лютий 2018 року - 6.095,10 грн, за березень 2018 року - 6.162,15 грн, за квітень 2018 року - 6.211,45 грн, за травень 2018 року - 6.211,45 грн, за червень 2018 року - 6.211,45 грн, за 12 днів липня 2018 року - 2.387,60 грн.

Виходячи з умов п. 3.3 договору відповідач мав сплатити до міського бюджету 50% від загальної суми орендної плати в наступних розмірах: за лютий 2015 року - 1.983,14 грн, за березень 2015 року - 2.197,32 грн, за квітень 2015 року - 2.504,95 грн, за травень 2015 року - 2.560,05 грн, за червень 2015 року - 2.570,30 грн, за липень 2015 року - 2.544,59 грн. за серпень 2015 року - 2.524,24 грн, за вересень 2015 року - 2.582,29 грн, за жовтень 2015 року - 2.548,72 грн, за листопад 2015 року - 2.599,70 грн, за грудень 2015 року - 2.617,90 грн, за січень 2016 року - 2.617,90 грн, за лютий 2016 року - 2.617,90 грн, за березень 2016 року - 2.617,90 грн, за квітень 2016 року - 2.617,90 грн, за травень 2016 року - 2.617,90 грн, за червень 2016 року - 2.617,90 грн, за липень 2016 року - 2.617,90 грн, за серпень 2016 року - 2.617,90 грн, за вересень 2016 року - 2.617,90 грн, за жовтень 2016 року - 2.617,90 грн, за листопад 2016 року - 2.617,90 грн,за грудень 2016 року - 2.617,90 грн, за січень 2017 року - 2.646,69 грн, за лютий 2017 року - 2.673,16 грн, за березень 2017 року - 2.721,27 грн, за квітень 2017 року - 2.745,76 грн, за травень 2017 року - 2.781,46 грн, за червень 2016 року - 2.825,96 грн, за липень 2017 року - 2.831,61 грн, за серпень 2017 року - 2.828,78 грн, за вересень 2017 року - 2.885,36 грн, за жовтень 2017 року - 2.919,98 грн, за листопад 2017 року - 2.946,26 грн, за грудень 2017 року - 2.975,73 грн, за січень 2018 року - 3.020,36 грн, за лютий 2018 року - 3.047,55 грн, за березень 2018 ркоу - 3.081,08 грн, за квітень 2018 року - 3.105,73 грн, за травень 2018 року - 3.105,73 грн, за червень 2018 року - 3.105,73 грн, за липень 2018 року 1.193,80 грн, загалом в розмірі 112.090,00 грн.

З поданих відповідачем наступних платіжних доручень вбачається, що відповідачем здійснено оплату орендної плати таким чином: № 301676 від 13.02.2015 в сумі 1.883,35 грн, № 367534 від 14.04.2015 в сумі 2.197,35 грн, № 395218 від 14.05.2015 в сумі 2.504,98 грн, № 426430 від 12.06.2015 в сумі 2.560,09 грн, № 458453 від 14.07.2015 в сумі 2.570,30 грн, № 489389 від 14.08.2015 в сумі 2.544,60 грн, № 513425 від 14.09.2015 в сумі 2.524,24 грн, № 543944 від 13.10.2015 в сумі 2.582,30 грн, № 573158 від 13.11.2015 в сумі 2.548,73 грн, № 600904 від 14.12.2015 в сумі 2.599,70 грн, № 632286 від 14.01.2016 в сумі 2.617,90 грн, № 659667 від 12.02.2016 в сумі 2.641,46 грн, № 688300 від 14.03.2016 в сумі 2.594,34 грн, № 717983 від 14.04.2016 в сумі 2.617,90 грн, № 740623 від 13.05.2016 в сумі 2.617,90 грн, № 779691 від 29.06.2016 в сумі 2.617,90 грн, № 799796 від 14.07.2016 в сумі 2.617,90 грн, № 799798 від 12.08.2016 в сумі 2.617,90 грн, № 856757 від 14.09.2016 в сумі 2.617,90 грн, № 6498 від 08.12.2016 в сумі 2.617,90 грн, № 6499 від 08.12.2016 в сумі 2.617.90 грн, № 8157 від 14.12.2016 в сумі 2.617,90 грн. № 38349 від 23.01.2017 в сумі 2.617,90 грн, № 52822 від 14.02.2017 в сумі 2.646,70 грн, № 75150 від 14.03.2017 в сумі 2.673,16 грн, № 99428 від 14.04.2017 в сумі 2.721,28 грн, № 177203 від 17.07.2017 в сумі 8.353,19 грн, № 197630 від 15.08.2017 в сумі 2.831,62 грн, № 221840 від 14.09.2017 в сумі 2.828,79 грн, № 245632 від 13.10.2017 в сумі 2.885,36 грн, № 291709 від 04.12.2017 в сумі 2.919,99 грн, № 296786 від 14.12.2017 в сумі 2.946,27 грн., № 407464 від 13.04.2018 в сумі 3.081,08 грн, № 429549 від 14.05.2018 в сумі 3.105,73 грн, № 454770 від 14.06.2018 в сумі 3.105,73 грн, № 489363 від 13.07.2018 в сумі 3.105,73 грн, загалом в сумі 99.869,62 грн.

Отже заборгованість відповідача по сплаті орендної плати за договором становить 12.220,38 грн, до складу якої входить сума боргу за грудень 2017 року - 2.975,73 грн, за січень 2018 року - 3.020,36 грн, за лютий 2018 року - 3.047,55 грн, за липень 2018 року - 1.193,80 грн, за лютий 2015 року - 1.982,94 грн.

Як вже зазначалось вище, відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення боргу за період з 01.02.2015 по 20.02.2016.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Відповідно до п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Заява відповідача про застосування строків позовної давності приймається судом до уваги, оскільки суд на підставі досліджених доказів установив, що право позивача, на захист якого він просить по сплаті орендної плати за лютий 2015 року відповідачем порушено, а отже приймається рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення 1.982,94 грн через пропуск строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 10.237,44 грн боргу з орендної плати є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

В частині стягнення з відповідача 32.120,27 грн боргу по орендній платі в позові слід відмовити.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України всі правочини щодо забезпечення виконання зобов`язань боржника перед кредитором повинні здійснюватися виключно у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Пунктом 9.2 договору визначено, що за несвоєчасну сплату суми орендної плати орендар зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від несплаченої суми орендної плати за кожен день прострочення платежу у співвідношенні, визначеному п. 3.3 цього договору.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При укладанні договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов`язання щодо оплати орендної плати.

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

З доданого до позовної заяви розрахунку вбачається, що позивач нараховує пеню за прострочення оплати орендної плати за березень - липень 2018 року.

Однак, як свідчать матеріали справи (наведені вище платіжні доручення) прострочення по сплаті орендної плати у визначеному договором розмірі за період з березня по червень 2018 року не мало місця. Крім того, позивач нараховує пеню на розмір орендної плати, який не передбачений умовами договору.

Разом з цим, матеріалами справи підтверджується, що відповідач в порушення умов договору у визначений строк оплату за надані послуги оренди за липень 2018 року не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

За розрахунками суду виходячи із розміру орендної плати за липень 2018 року -1.193,80 грн пеня (у заявлений позивачем період з 16.08.2018 по 15.02.2019) становить 215,93 грн.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 215,93 грн обґрунтовані і підлягають задоволенню.

В частині стягнення 3.141,77 грн пені в позові слід відмовити, оскільки нарахована з порушенням умов договору та норм чинного законодавства України.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявність у відповідача обов`язку сплати позивачу коштів в розмірі 32.120,27 грн (орендна плата) та 3.141,77 грн (пеня).

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.

Суд вважає відзначити, що за умовами договору кошти по орендній платі та пеня мають сплачуватись до загального фонду міського бюджету, тому присуджена заборгованість підлягає стягненню до загального фонду міського бюджету.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Відмовити у затвердженні укладеної сторонами мирової угоди від 13.05.2019.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київстар» (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, 53, ) до загального фонду міського бюджету (Банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ (ЕАП), р/р 4004, МФО899998, УК у Шевчен.р.м.Дніпра/Шевч.р/22080401) 10.237 (десять тисяч двісті тридцять сім) грн 44 коп. боргу по орендній платі, 215 (двісті п`ятнадцять) грн 93 коп. пені.

Стягувач - Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Д.Яворницького, 75, ).

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київстар» (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, 53, ) на користь Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Д.Яворницького, 75, ) 439 (чотириста тридцять дев`ять) грн. 26 коп. витрат по сплаті судового збору.

5. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В.Сівакова