РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.05.2019Справа № 910/2357/19

Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Автотранс-ойл», Полтава

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техойл Трейд», м. Київ

про стягнення 279 922,44 грн,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Автотранс-Ойл" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл Трейд" (відповідач) суми заборгованості у розмірі 279 922,44 грн, з урахуванням штрафних та фінансових санкцій, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором № 21-08/3 поставки (за саміт-картками) від 01.08.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати поставленого на підставі договору поставки нафтопродуктів №Т-1505-17/2 від 15.05.2017 товару, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 286 857,79 грн., а також заявляє про стягнення з відповідача пені у розмірі 17 541,55 грн. та 3% річних у розмірі 1 461,80 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2019 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк та спосіб для усунення її недоліків.

15.03.2019 року до суду від позивача надійшов супровідний лист з додатками в порядку усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

З метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01030, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 5-В, направлялась ухвала суду. Ухвала суду також була направлена відповідачу на адресу визначену позивачем: 01030, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 5-В.

До суду повернулись поштові відправлення, адресовані відповідачу, а саме №745 та №737, які відповідно до повідомлень підприємства поштового зв`язку вручені відповідачу 28.03.2019 року та 25.03.2019 року відповідно.

Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач, у встановлений судом строк, не скористався.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ст. 165 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи та у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позовну заяву до суду не подав, справа підлягає розгляду за наявними у ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2017 року між позивачем (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грамет» (покупець) укладено Договір поставки (за смарт-картками) №21-08/3 (надалі - Договір), у відповідності до п. 1.1. якого продавець зобов`язується відпускати наступні нафтопродукти: бензин А-98 evro, бензин А-95 evro, бензин А-92 evro, бензин А-92 UA, дизельне паливо evro, скраплений газ пропан-бутан (надалі - товар) через свої АЗС за допомогою смарт-карт встановленого покупцем зразку, які належать покупцю, а покупець зобов`язується оплатити вартість нафтопродуктів, відпущених по смарт-картам.

Смарт-карта - паливна карта, видана покупцем, є засобом для обліку відпуску нафтопродуктів та скрапленого газу на АЗС і для складання інформаційних документів, не є платіжним засобом.

Право власності на товар переходить від продавця до покупця з моменту підписання видаткової накладної або пред`явлення покупцем чеку терміналу, що підтверджує відпуск товару. (п. 1.4. Договору).

Ціни на товар встановлені у національній валюті України за 1 літр з урахуванням ПДВ і зазначаються у видатковій накладній. (п. 2.1. Договору).

Згідно пункту 3.1. Договору сторонами визначеною, що оплата за товар проводиться на підставі рахунку або накладної. Покупець зобов`язується проводити попередню оплату в розмірі 100% від вартості товару протягом терміну дії рахунку.

Сторони визначають звітним періодом 1 календарний місяць. По закінченню звітного періоду, протягом 5 наступних за звітним періодом календарних днів, покупець формує звіт по кількості отриманого товару та направляє його продавцю з метою звіряння даних та формування продавцем видаткової накладної за звітний період. Одночасно із звітом, продавець надає покупцю видаткової та реєструє податкові накладні за звітний період. Протягом перших 5 календарних днів кожного наступного місяця між продавцем та покупцем проводиться остаточне звірення розрахунків за відпущений та отриманий на протязі місяця товар. Сторони підписують акт звірки взаєморозрахунків, а також видаткові накладні по відпуску товару по паливним картам. (п. 3.3. Договору).

Пунктом 8.2. Договору передбачено, що він набирає сили з моменту його підписання сторонами та поставленням печаток сторін і діє до 31.12.2017 року включно, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Якщо за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору, жодна із сторін не заявила письмового бажання його припинити, даний договір продовжує свою дію в повному обсязі на наступний календарний рік.

Додатком №1 до Договору сторони погодили перелік АЗС продавця.

Додатком №2 до Договору сторони погодили зразок паливних карток покупця.

На виконання умов Договору у жовтні-листопаді 2018 року позивачем передано відповідачу товар на загальну суму 354 685,44 грн, що підтверджується зведеними видатковими накладними №30-11-334 від 30.11.2018, №30-11-764 від 30.11.2018, №31-10-365 від 31.10.2018, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Як стверджує позивач, відповідачем частково оплачено поставлений на підставі Договору товар на загальну суму 92 154,76 грн, що підтверджується актами звірки взаємних розрахунків та не заперечено відповідачем.

Так, позивачем виставлено відповідачу рахунок-фактуру №01-12-3/АЗС від 01.12.2018 на суму 262 530,68 грн.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати поставленого згідно Договору товару, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 262 530,68 грн та наявність обґрунтованої можливості нарахування відповідачу сум пені та 3% річних.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 165, 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 662, 692, 712 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Матеріалами справи підтверджується (зведені видаткові накладні №30-11-334 від 30.11.2018, №30-11-764 від 30.11.2018, №31-10-365 від 31.10.2018) факт поставки у жовтні-листопаді 2018 року позивачем відповідачу товару згідно Договору на загальну суму 354 685,44 грн.

В свою чергу, відповідачем частково оплачено отриманий у жовтні-листопаді 2018 року на підставі Договору товар на загальну суму 92 154,76 грн, що підтверджується актами звірки взаємних розрахунків, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов`язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно із частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалось вище, згідно пункту 3.1. Договору сторонами визначеною, що оплата за товар проводиться на підставі рахунку або накладної. Покупець зобов`язується проводити попередню оплату в розмірі 100% від вартості товару протягом терміну дії рахунку.

Позивачем виставлено відповідачу рахунок-фактуру №01-12-3/АЗС від 01.12.2018 на суму 262 530,68 грн. В зазначено рахунку-фактурі зазначено, що він дійсний протягом 1 банківського дні, за умови відсутності зміни ціни продавця.

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 3.1. Договору заборгованість відповідача за поставлений товар становить 262 530,68 грн, а строк виконання грошового зобов`язання на момент подання позовної заяви настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 262 530,68 грн за переданий у жовтні-листопаді 2018 року на підставі Договору товар. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, суду не наведено.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ "Торговий Дім Автотранс-ойл" про стягнення з ТОВ "Техойл Трейд" заборгованості у розмірі 262 530,68 грн є правомірними та обґрунтованими.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 16 053,93 грн та 3% річних у розмірі 1 337,83 грн за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.12.2018 року по 31.01.2019 року.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що за порушення зобов`язань щодо оплати товару покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми недоплати за товар за кожен день прострочення. Пеня нараховується та стягується за весь строк прострочення оплати за товар.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд вважає його правомірним та обґрунтованим, таким, що здійснений в порядку норм чинного законодавства, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума пені у розмірі 16 053,93 грн та сума 3% річних у розмірі 1 337,83 грн.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовано, контррозрахунку заявлених до стягнення з нього сум суду не надано.

Отже, враховуючи вищевикладене, невиконання відповідачем обов`язку покладеного на нього умовами Договору, позовні вимоги в справі №910/2357/19 про стягнення з відповідача суми основної заборгованості на суму в розмірі 262 5330,68 грн, суми пені в розмірі 16 053,93 грн та суми 3% річних в розмірі 1 337,83 грн, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 4 198,84 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техойл Трейд» (ідентифікаційний код 40458839, місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 4-А, офіс 208) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Автотранс-ойл» (ідентифікаційний код 36324681, місцезнаходження: 36008, м. Полтава, вул. Кагамлика, буд. 35) суму основного боргу в розмірі 262 530,68 грн (двісті шістдесят дві тисячі п`ятсот тридцять гривень 68 копійок), суму пені в розмірі 16 053,93 грн. (шістнадцять тисяч п`ятдесят три гривні 93 копійки), суму 3% річних в розмірі 1 337,83 грн (одна тисяча триста тридцять сім гривень 83 копійки) та суму судового збору в розмірі 4 198,84 грн (чотири тисячі сто дев`яносто вісім гривень 84 копійки).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 та п. 17.5. розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.М. Морозов