ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2019м. ДніпроСправа № 904/515/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Клевець К.В., розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ

до Відповідача-1: Фізичної особи-підприємця Голенко Станіслава Миколайовича, м. Кам`янське, Дніпропетровська область

Відповідача-2: ОСОБА_1 , м . Кам`янське , Дніпропетровська област

про стягнення заборгованості у сумі 74 544,95 грн. Кредитним договором № 011/3135/225219 від 15.02.2017

Представники:

Від позивача Шипіленко Р.О. - адвокат за ордером № 2466/008 від 06.02.2019

Від відповідача-1 не з`явився

Від відповідача-2 не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до господарського суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Голенко Станіслава Миколайовича та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 74 544,95 грн. за Кредитним договором № 011/3135/225219 від 15.02.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідачем -1 порушені зобов`язання за Кредитним договором № 011/3135/225219 від 15.02.2017 року щодо своєчасного та повного повернення кредиту.

Позовні вимоги до Відповідача -2 обґрунтовані не виконанням останнім договору поруки № 305653/3135/2559799 від 15.02.2017 року, відповідно до умов якого Поручитель зобов`язався відповідати перед Кредитором солідарно з Позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть в майбутньому, які випливають з умов Кредитним договором № 011/3135/225219 від 15.02.2017.

Ухвалою від 13.02.2019 позовну заяву залишено без руху та зобов`язано Позивача протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме:

- надати докази відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів;

- надати свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю або посвідчення адвоката Вуйка В.А.

26.02.2019 Позивач надав до суду заяву про усунення недоліків.

27.02.2019 судом направлено запити до Головного управління юстиції ДМС у Дніпропетровській області, ВАДР управління паспортної роботи громадянства та реєстрації фізичних осіб ГУ МВС у Дніпропетровській області та Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС у Дніпропетровській області.

20.03.2019 від Головного управління юстиції ДМС у Дніпропетровській області надійшла відповідь на запит.

Ухвалою суду від 21.03.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 16.04.2019.

Ухвалою від 16.04.2019 відкладено судове засідання на 14.05.2019.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про прийняття позовної заяви від 21.03.2019 направлено відповідачам -1 та -2 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за адресами, що зазначені в позовній заяві, які є місцезнаходженням відповідачів - 1 та - 2.

Проте, конверти разом з ухвалою повернуто до суду поштовим відділенням зв`язку без вручення адресату з довідкою форми Ф-20 з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Згідно з ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з п. 3 ст. 212 Цивільного кодексу України якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала.

З огляду на викладене, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд дійшов висновку щодо належного повідомлення Відповідачів -1 та -2 про розгляд справи.

Відповідачі - 1 та -2 вимог ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду не виконали, письмовий відзив на позовну заяву не подали .

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд звертає увагу на те, що строк розгляд справи закінчується 19.05.2019.

Крім того, щодо підсудності справи Господарському суду Дніпропетровської області суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

Частиною 11 ст. 30 ГПК України встановлено, що у випадку об`єднання позовних вимог щодо укладання, зміни, розірвання і виконання правочину з вимогами щодо іншого правочину, укладеного для забезпечення основного зобов`язання, спір розглядається господарським судом за місцезнаходженням відповідача, який є стороною основного зобов`язання.

Судовий процес фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 14.05.2019 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.02.2017 між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль") (кредитор - позивач) та Фізичною особою-підприємцем Голенко Станіславом Миколайовичем (позичальник - відповідач-1) укладено кредитний договір № 011/3135/335219 (далі - кредитний договір).

Відповідно до умов договору кредитор зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти (надаті - кредит) в формі не відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 100 000,00 грн. (надалі - ліміт), а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредиторі суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також виконати інші обов`язки визначені договором.

Під «невідновлювальною кредитною лінією» сторони розуміють форму видачі кредиту частинами (траншами), при якій після отримання позичальником повної суми кредитних коштів подальша видача кредитних коштів позичальнику припиняється незалежно від фактичної суми заборгованості за кредитом протягом строку дії договору (п. 1.1. кредитного договору).

Згідно з п. 1.2 кредитного договору, кінцевий термін надання кредиту - 16.03.2017 (останній день, коли позичальник може звернутися до кредитора з заявою про отримання траншу кредиту).

Кінцевий термін погашення кредиту позичальником - 15.02.2018 (останній день строку користування кредитом, в який позичальник має право здійснити остаточне погашення будь-якої заборгованості за договором) (п. 1.3. кредитного договору).

Кредит надається позичальнику на поповнення обігових коштів та ведення поточної фінансово-господарської діяльності, а саме: придбання сировини та матеріалів, оплата товарів та послуг (в т.ч. за зовнішньоекономічними контрактами). Кредитор у будь-який час протягом строку дії договору має право здійснювати перевірку цільового використання кредиту, вимагати від позичальника надання доступу до приміщень або матеріальних цінностей та будь-яких документів, необхідних для здійснення такої перевірки, а позичальник зобов`язаний на першу вимогу кредитора забезпечити представникам кредитора доступ до відповідних приміщень або матеріальних цінностей та надати документи, що підтверджують цільове використання кредиту (п. 1.4. кредитного договору).

Згідно з п. 2.1. кредитного договору, протягом всього строку фактичного користування кредитором позичальник зобов`язаний сплачувати щомісяця кредитору проценти, розмір яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 26.5% річних на рахунок нарахованих доходів кредитора № 206807449, в АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Пунктом 2.2. кредитного договору встановлено, що нарахування процентів за кредитом здійснюється не рідше одного разу на місяць, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році. Проценти нараховуються на залишок фактичної заборгованості позичальника за кредитом протягом всього строку користування кредитом. При розрахунку процентів враховується день видачі кредиту (частини кредиту); останній день строку користування кредитом не враховується.

Обов`язковими умовами надання позичальнику кредиту або його частини: є сплата комісії згідно п. 2.5. договору; укладення договорів забезпечення відповідно до ст.. 4 договору; відкриття поточного рахунку у кредитора; підписання графіку погашення заборгованості (додаток №1 до договору), надалі - графік, з урахування кредиту або його частини (траншу), що надається (п.п. 3.1., 3.1.1.-3.1.4. кредитного договору).

На умовах договору, після виконання позичальником обов`язкових умов, вказаних в пункті 3.1. договору, кредитор на підставі письмової заяви позичальника, в якій повинно зазначатися конкретне цільове призначення кредитних коштів та яка повинна бути подана не пізніше кінцевого терміну надання кредиту, зобов`язується надати в межах ліміту кредитні кошти з позичкового шляхом безготівкового перерахування на зазначений позичальником поточний рахунок позичальника в АТ «Райффайзен Банк Аваль», для подальшого використання за цільовим призначенням (п. 3.2. кредитного договору).

Відповідно до п. 4.1. кредитного договору виконання зобов`язань позичальника, що виникають (т.ч. виникнуть у майбутньому) за договором забезпечується порукою відповідно до договору поруки, який повинен бути укладений одразу ж після укладення договору, між кредитором і ОСОБА_1 (надалі за текстом - поручитель). Поручитель солідарно відповідає за виконання зобов`язань позичальника, що виникли або виникнуть у майбутньому на підставі договору. Забезпечення, зазначене в цьому пункті оформлюється відповідним договором поруки, який за текстом договору згадується як «Договір(-ори) забезпечення».

Пунктом 5.1. кредитного договору встановлено, що позичальник зобов`язаний виконати зобов`язання за договором (в т.ч. здійснити повернення кредиту, сплатити проценти, комісії, пеню, штрафи, неустойку та інші платежі) в порядку, визначеному договором. Під поняттям «Погашення заборгованості» сторони розуміють повернення суми кредиту сплати процентів за користування кредитом, сплати комісій, неустойок та інших платежів, якщо такі матимуть місце, як передбачені договором, в тому числі відшкодування витрат та збитків кредитора, пов`язаних з неналежним виконанням позичальником умов договору.

Позичальник зобов`язаний здійснити погашення кредиту та процентів ануїтет ними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту в дату, визначену графіком (додаток № 1 до договору). Якщо дата сплати, зазначена у графіку, не є банківським днем , платіж здійснюється не пізніше останнього банківського дня, що передує даті визначеній у графіку. При простроченні погашення ануїтентного платежу проценти, нараховані на суму простроченої заборгованості за період прострочення, підлягають сплаті додатково до сум, передбачених графіком. Під поняттям «Банківський день» сторони розуміють робочий день кредитора, протягом якого приймаються документи клієнтів на переказ і документи на відкликання та здійснення їх оброблення, передавання і виконання (п. 5.3. кредитного договору).

Відповідно до п. 5.6. кредитного договору при простроченні погашення кредиту проценти нараховуються за весь строк фактичного користування кредитором на суму фактичної заборгованості, в тому числі, протягом строку такого прострочення, та підлягають сплаті додатково до сум, передбачених графіком.

Згідно п. 5.8. кредитного договору вимоги кредитора щодо погашення заборгованості позичальника за договором підлягають задоволенню у такій черговості:

- сплата пені, штрафів та неустойки за належне виконання зобов`язань за договором;

- сплата прострочених процентів;

- погашення простроченої суми кредиту;

- сплата процентів;

- повернення суми заборгованості за кредитом;

- сплата інших платежів, передбачених договором або договорами забезпечення.

При цьому кредитор на власний розсуд має право направити грошові кошти, отримані від позичальника для погашення заборгованості, на погашення простроченої заборгованості за договором, у разі її наявності. Позичальник надає кредитору право самостійно приймати рішення щодо встановлення іншої черговості погашення заборгованості (кредиту, процентів, за користування кредитом, штрафів неустойки та пені) за договором. За запитом позичальника кредитор інформує позичальника про застосовану черговість погашення заборгованості.

Згідно п. 8.1. кредитного договору у разі настання обставини невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань (обов`язків) за договором, а також інші обставини, які, на думку кредитора, свідчать про те що зобов`язання позичальника за договором не будуть виконані, кредитор має безумовне право на власний розсуд без необхідності укладення будь-яких додаткових угод (договорів) вжити один або декілька таких заходів: відмовити в наданні кредиту або його частини за договором; скасувати або встановити розмір ліміту в розмірі фактичної заборгованості позичальника за кредитом; вимагати дострокового повного/часткового виконання позичальником зобов`язань за договором; вимагати від позичальника та/або поручителів надання забезпечення (додаткового забезпечення) виконання зобов`язань позичальника за договором (п.п. 8.1.1.-8.1.4. кредитного договору).

Пунктом 10.2. кредитного договору встановлено, що у разі зміни курсу гривні до іноземних валют, всі пов`язані із цим ризики несе позичальник. З підписанням договору позичальник свідчить, що йому зрозуміло та він згодний, що зміна курсів гривні до іноземних валют може привести до збитків та погіршення фінансового стану позичальника.

Позичальник свідчить, що всі ризики, пов`язані з істотною зміною обставин з яких позичальник виходив при укладенні договору та/або договору забезпечення (за наявності) позичальник приймає на себе, і такі обставини не є підставою для зміни або розірвання позичальником договору, договору забезпечення, а для невиконання позичальником зобов`язань за вищезазначеним договором (п. 10.3 кредитного договору).

У відповідності до п. 11.1. кредитного договору у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань, встановлених договором, сторони несуть відповідальність згідно законодавства України та положень договору. До регулювання правовідносин, які неврегульовані договором, застосовуються відповідні норми законодавства України.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріпленні печатками і діє до повного виконання ними прийнятих зобов`язань відповідно до договору (п. 12.1. кредитного договору).

31.10.2017 сторонами укладено додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 011/3135/335219 від 15.02.2017, відповідно до якої пункт 1.3. викладено в наступній редакції: « 1.3. Кінцевий термін погашення кредиту позичальником - 15.10.2020 (останній день строку користування кредитом, в який позичальник має здійснити остаточне погашення будь-якої заборгованості за договором)». (п. 1.1. додаткової угоди).

Пунктом 2 додаткової угоди встановлено, що станом на дату укладення додаткової угоди сума несплачених процентів термін сплати позичальником яких настав становить 3 837,82 грн. (надалі - проценти). На підставі цієї додаткової угоди в день її укладення здійснюється капіталізація процентів шляхом збільшення заборгованості позичальника за кредитом на зазначену в цьому пункті додаткової угоди суму процентів. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику.

Кредитор цією додатковою угодою повідомляє позичальника, що за договором анульовано (прощено) заборгованість позичальника за пенею/ штрафом(ами)/ неустойкою, строк позовної давності за якою не минув, в розмірі 1885,91 грн. (далі - боргові зобов`язання). - З моменту підписання позичальником цієї додаткової угоди, він вважається повідомленим про анулювання вищезазначених боргових зобов`язань та про те, що вказана сума анульованих боргових зобов`язань буде включена кредитором до податкового розрахунку доходу, нарахованого на користь позичальника, за підсумками звітного періоду, в якому боргові зобов`язання було анульовано. При цьому, на позичальника відповідно до підпункту «д» 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України покладається обов`язок сплатити податку на доходи фізичних осіб з доходу у вигляді суми анульованих боргових зобов`язань та відображення суми отриманого доходу у річній податковій декларації. Позичальник усвідомлює, що кредитор не несе будь-якої відповідальності за невиконання позичальником своїх податкових зобов`язань. Сплата податків, пов`язаних із виконанням цього договору, здійснюється відповідно до податкового законодавства і не впливає на цивільно-правові відносини сторін за додатковою угодою та договором. Ця додаткова угода не звільняє позичальника в подальшому від виконання умов/вимог визначених в ст.. 11 «Відповідальність сторін» договору (п. 3. додаткової угоди).

Сторони дійшли згоди викласти графік погашення заборгованості у новій редакції згідно додатку №1 до цієї додаткової угоди (п. 4 додаткової угоди).

Інші умови договору залишаються без змін і сторони підтверджують по ним свої зобов`язання (п. 5 додаткової угоди).

31.10.2017 між позивачем та відповідачем підписано графік погашення заборгованості (додаток №1 до договору в редакції додаткової угоди) (а.с.38).

Із наданої позивачем банківської виписки вбачається, що на виконання умов кредитного договору позивач надав позичальнику кредит у сумі 100 000,00 грн. (а.с. 39).

Відповідач-1 свої зобов`язання в частині своєчасного та повного погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, згідно з графіком погашення заборгованості, не виконав.

З огляду на порушення відповідачем-1 встановленого кредитним договором графіку погашення кредиту, позивач звернувся до відповідача-1 з вимогою про дострокове виконання грошових зобов`язань (а.с. 46).

Відповідач -1 відповіді на вимогу не надав суму боргу не погасив.

Згідно з розрахунком позивача, заборгованість відповідача-1 за кредитним договором № 011/3135/335219 від 15.02.2017 року складає 74 544,95 грн., з яких:

- заборгованість за кредитом у розмірі - 67 748,60 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом: 11 058,27 грн.;

- заборгованість за відсотками у розмірі - 6 769,35 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками: 4 779,67 грн.

Причиною спору є неналежне виконання відповідачем -1 прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 011/3135/335219 від 15.02.2017 року в частині повернення заборгованості за кредитом.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог на підставі наступного.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частинами 1 та 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові), зокрема, грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 цієї глави і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

На час розгляду спору доказів сплати заборгованості по кредиту господарському суду не надано, обставин наведених позивачем у позовній заяві не спростовано, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості по кредиту у розмірі 67 748,60 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 11 058,27 грн та заборгованості за процентами - 6 796,35 грн., в тому числі заборгованість за відсотками - 4 779,67 грн. підлягають задоволенню.

В забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором, 15.02.2017 між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор) та ОСОБА_1 (відповідач-2, поручитель) укладено Договір поруки № 305653/3135/2559799 (далі - договір поруки).

Відповідно до п. 1.1. договору поруки поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов кредитного договору, за умовами якого позичальник зобов`язаний: повернути 100 000,00 грн. (далі - кредит), в порядку, передбаченому кредитним договором, не пізніше 15.02.2018, або іншої дати, визначеної відповідно до умов кредитного договору; сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 26,5% річних або в будь-якому іншому розмірі, зміненому відповідно до умов кредитного договору, у т.ч. на підставі додаткових угод до нього, укладених після набуття чинності цим договором; сплатити комісію в розмірах, передбачених кредитним договором; сплатити пені, штрафи, передбачені кредитним договором, а також відшкодувати витрати та збитки кредитора, пов`язані з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору (п.п. 1.1.1. - 1.1.4. договору поруки).

Пунктом 1.2. договору поруки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в порядку та строки, визначені кредитним договором, у тому числі, при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання забезпечених зобов`язань.

Поручитель погоджується та зобов`язується солідарно відповідати за виконання забезпечених зобов`язань правонаступниками позичальника чи будь-якою іншою особою, на яку буде переведено борг за кредитним договором та/або яка буде визначена боржником за забезпеченими зобов`язаннями (п. 1.5. договору поруки).

Відповідно до п. 1.6. договору поруки поручитель набуває всі права кредитора по кредитному договору, в тому числі й тих, що забезпечували його виконання, лише після повного виконання забезпечення та взятих на себе зобов`язань по цьому договору. Часткове виконання не надає поручителю зазначених прав.

Згідно до п. 2.1. договору поруки у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань, поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань в порядку та строки, встановлені кредитним договором, кредитор набуває права вимоги до поручителя щодо сплати заборгованості за порушеними забезпеченими зобов`язаннями.

Поручитель зобов`язується здійснити виконання порушених забезпечених зобов`язань протягом 10 банківських днів з дати отримання вимоги від кредитора та в обсязі, зазначеному в такій вимозі. Вимога кредитного є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання поручителем забезпечених зобов`язань в розмірі, визначеному кредитором у вимозі. Кредитор має право направити вимоги поручителю будь-яку кількість разів до повного виконання забезпечених зобов`язань (п. 2.2. договору поруки).

Відповідно до п. 2.3. договору поруки поручитель зобов`язаний здійснювати виконання забезпечених зобов`язань в валюті, визначеній умовами кредитного договору. Якщо забезпечені зобов`язання виражені в іноземній валюті, поручитель за згодою кредитора може здійснювати їх виконання в національній валюті із застосуванням курсу гривні до відповідної іноземної валюти, що зазначений кредитором у вимозі або іншим чином погоджений сторонами (зазначена сума повинна бути збільшена на суму витрат та комісій на при купівлі іноземної валюти).

Пунктом 2.5. договору поруки виконання забезпечених зобов`язань здійснюється поручителем шляхом переказу грошових коштів на зазначені в вимозі рахунки кредитора.

Поручитель зобов`язується самостійно контролювати дотримання та своєчасне виконання позичальником забезпечених зобов`язань перед кредитором, отримувати інформацію про зміну забезпечених зобов`язань (п. 2.6 договору поруки).

Згідно п. 2.8. договору поруки на підставах та з наслідками, що статтею 528 Цивільного кодексу України поручитель має право за власної ініціативою здійснювати повне або часткове виконання забезпечених зобов`язань позичальника, у тому числі до настання або до закінчення строків їх виконання за кредитним договором, кредитор приймає таке виконання при дотриманні кожної з наступних умов.

Пунктом 3.2. договору поруки встановлено, що у разі зміни курсу гривні до іноземних валют, всі пов`язані із цим ризики несе поручитель. З підписанням договору поручитель свідчить, що йому розтлумачено (зрозуміло) та він згоден, що зміна курсів гривні до іноземної валюти може привести до збитків та погіршення фінансового стану поручителя.

Поручитель свідчить, що всі ризики, пов`язані з істотною зміною обставин, з яких поручитель виходить при укладенні цього договору, поручитель приймає на себе, і такі обставини не є підставою для зміни або розірвання поручителем договору (п. 3.5. договору поруки).

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печаткою кредитора. Строк поруки, що встановлена договором, за кожним забезпеченням зобов`язанням становить 5 років від дня закінчення строку/настання терміну виконання відповідного забезпеченого зобов`язання. Порука для відповідного забезпеченого зобов`язання не припиняється після закінчення цього строку у разі, якщо кредитор у межах цього строку пред`явив вимогу до поручителя. Сторони погодили, що строк поруки для забезпечених зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, обчислюється окремо по кожній його частині починаючи від дня закінчення строку/настання терміну виконання відповідної частини такого забезпеченого забезпечення (п. 7.2. договору поруки).

31.10.2017 між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до Договору поруки № 305653/3135/2559799 від 15.02.2017 пунктом 1 якого сторони дійшли згоди внести зміни в умови договору та викласти підпункт 1.1.1. пункту 1.1. статті 1 «Предмет договору» в наступній редакції: « 1.1.1. повернути кредит у розмірі 100 00,00 грн. (кредит) в порядку, передбаченому кредитним договором, не пізніше 15.10.2020 року, або іншої дати, визначеної відповідно до умов кредитного договору.».

Позивачем на адресу відповідача -2 направлялась вимога про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором з проханням протягом 10 банківських днів погасити заборгованість (а.с. 47).

Відповідач -2 відповіді на вимогу не надав суму боргу не погасив.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

За таких обставин та з урахуванням умов договору поруки позивач набув право вимоги до поручителя, як солідарного відповідача щодо погашення заборгованості за Кредитним договором № 011/3135/335219 від 15.02.2017 у сумі заявлених позовних вимог.

Частиною першою статті 543 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Отже, в ході вирішення спору встановлений факт наявності заборгованості Відповідачів -1 та -2 за Кредитним договором № 011/3135/335219 від 15.02.2017 у сумі - 67 748,60 грн. та у сумі відсотків - 6 796,35 грн., які з урахуванням договору поруки підлягають стягненню з відповідачів солідарно.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн. покладаються на Відповідачів - 1 та -2 солідарно.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129,232-242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"до Відповідача-1: Фізичної особи-підприємця Голенко Станіслава Миколайовича, Відповідача-2: ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 74 544,95 грн. Кредитним договором № 011/3135/225219 від 15.02.2017 - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути солідарно з Фізичної особи-підприємця Голенко Станіслава Миколайовича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9; ) заборгованість за кредитом у розмірі 67 748,60 грн. (шістдесят сім тисяч сімсот сорок вісім грн. 60 коп.) та заборгованість за відсотками у розмірі 6 796,35 грн. (шість тисяч сімсот дев`яносто шість грн. 35 коп.), про що видати наказ.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 , дата народження 24 липня 1960 року) на користь Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9; ) заборгованість за кредитом у розмірі 67 748,60 грн. (шістдесят сім тисяч сімсот сорок вісім грн. 60 коп.) та заборгованість за відсотками у розмірі 6 796,35 грн. (шість тисяч сімсот дев`яносто шість грн. 35 коп.), про що видати наказ.

Стягнути солідарно з Фізичної особи-підприємця Голенко Станіслава Миколайовича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9; ) судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.), про що видати наказ.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 , дата народження 24 липня 1960 року) на користь Акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9; ) судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.), про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17.05.2019

Суддя Н.Г. Назаренко