ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"06" травня 2019 р. Справа № 911/44/19

За позовом Керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області, 07400, Київська область, місто Бровари, вулиця Київська, будинок137 в особі територіальної громади міста Бровари Київської області

до 1. Броварської міської ради Київської області, 07400, Київська область, місто Бровари, вулиця Гагаріна, будинок 15

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Гутта", 07400, Київська область, місто Бровари, вулиця Порошкова, будинок 5

про визнання незаконним та скасування рішення Броварської міської ради Київської області №1211-68-09 від 27.08.2009, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки №3266 від 25.09.2009 та визнання недійсним державного акта на право власності серії ЯЛ 395098 від 12.08.2010

суддя Шевчук Н.Г.

секретар судового засідання Матраєва Н.С.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Борисюк А.А. (посв. №050033 від 12.06.2018);

від відповідача 1: Ющенко І.М. (дов. №2-15/52 від 04.01.2019; посв. №18 від 05.11.2018);

від відповідача 2: не з`явився.

Суть спору: Керівник Броварської місцевої прокуратури Київської області звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі територіальної громади міста Бровари Київської області до Броварської міської ради Київської області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Гутта» про визнання незаконним та скасування рішення Броварської міської ради Київської області №1211-68-09 від 27.08.2009, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки №3266 від 25.09.2009 та визнання недійсним державного акта на право власності серії ЯЛ 395098 від 12.08.2010.

Заявою №3505вих-19 від 02.05.2019 позивач повідомив, що у пункті 3 прохальної частини позовної заяви була допущена описка у зазначенні номеру оскаржуваного рішення і вказано №1211-68-09 замість №1211-68-05, у зв`язку з чим просить розглядати позовну вимогу про визнання недійсним рішення Броварської міської ради Київської області №1211-68-05 від 27.08.2009 (арк.с. 156-167).

Враховуючи, що в тексті позовної заяви мова йде про рішення Броварської міської ради Київської області №1211-68-05 від 27.08.2009, що присутній у судовому засіданні представник Броварської міської ради Київської області погодився з цією заявою і підтвердив, що рішення має саме №1211-68-05, суд розглядає наступні позовні вимоги:

- визнати незаконним та скасувати рішення Броварської міської ради Київської області №1211-68-05 від 27.08.2009 «Про продаж земельних ділянок юридичним особам та внесення змін до рішень Броварської міської ради» про продаж Товариству з обмеженою відповідальністю «Гутта» земельної ділянки площею 0,1406га для обслуговування нежитлової будівлі (кафетерій) - землі комерційного використання по вул.Гагаріна, б/н в м.Бровари;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1406га кадастровий номер НОМЕР_1, землі комерційного використання, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, укладеного між Броварською міською радою Київської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гутта», посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Писаним В.Г. 25.09.2009 №3266 та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів №3633864;

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , виданий Товариству з обмеженою відповідальністю «Гутта» на земельну ділянку площею 0,1406, кадастровий номер НОМЕР_1, зареєстрований за №40 від 12.08.2010.

Відповідно до статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Так, відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

У разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право: 1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом; 2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Прокурор має право подавати позов в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, не в будь-якому випадку, а лише, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або ж такий орган взагалі відсутній.

Позовні вимоги з посиланням на статті 19, 20, 52, 127, 128 Земельного кодексу України,ь статті 16, 21 Цивільного кодексу України обґрунтовані тим, що передана у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Гутта» земельна ділянка відноситься до земель рекреаційного призначення і передана у приватну власність з порушенням закону, що є порушенням інтересів держави в особі територіальної громади міста Бровари щодо права власності на землю і незаконної передачі земель рекреаційного призначення для цілей, несумісних з правовим режимом використання земель вказаної категорії; що органи Держгеокадастру, на які державою покладені функції контролю за додержанням земельного законодавства, не наділені повноваженнями щодо захисту інтересів держави в судовому порядку; що права територіальної громади міста Бровари порушені діями Броварської міської ради, яка є органом місцевого самоврядування, який уповноважений представляти інтереси громади.

Зазначені обставини суд вважає достатніми підставами для представництва прокурором інтересів держави в особі територіальної громади міста Бровари в господарському суді.

Прокурор просить визнати поважними причини пропуску ним строку позовної давності та поновити його мотивуючи таку заяву тим, що йому стало відомо про незаконне вилучення земельної ділянки лише під час досудового розслідування кримінального провадження за №0000222 від 17.08.2018.

Відповідач Броварська міська рада Київської області (далі - Броварська міська рада) проти позову заперечує з посиланням на те, що вказана земельна ділянка не відноситься до земель рекреаційного призначення, знаходиться на території зелених насаджень загального користування в межах інженерного коридору електромереж, що земельна ділянка парку «Перемога» в Державному земельному кадастрі не сформована, що позов поданий прокурором з пропуском строку позовної давності, а його клопотання про поновлення строку позовної давності вважає безпідставним, оскільки на час прийняття радою оскаржуваного рішення та укладення оскаржуваного договору на прокуратуру законодавцем був покладений обов`язок здійснення прокурорського нагляду за додержанням законів у діяльності органів місцевого самоврядування, що прокурором не обґрунтовано та не підтверджено підстави для представництва ним інтересів держави в суді.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гутта» (далі - ТОВ «Гутта») належним чином повідомлене про розгляд справ, своїми процесуальними правами не скористалось, відзив на позов не надало.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача суд

В С Т А Н О В И В :

Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради №465 від 18.12.2001 вирішено оформити ТОВ «Гутта» право тимчасового користування за рахунок забудованих земель земельною ділянкою площею 1437кв.м по вул.Гагаріна на умовах оренди на п`ять років, до 18.12.2006, для обслуговування кафетерію, який належить по праву власності згідно свідоцтва від 08.02.2001 №417 (землі комерційного призначення) (арк. с. 25).

Рішенням Броварської міської ради №141-10-05 від 26.10.2006 продовжено термін користування земельною ділянкою, що перебуває в оренді ТОВ «Гутта», площею 0,1437га для обслуговування кафетерію по вул. Гагаріна, зона-5, район 24, терміном на 2 роки (арк. с. 26-28).

Відповідно до цього рішення Броварською міською радою (орендодавець) та ТОВ «Гутта» (орендар) 27.02.2007 був укладений договір оренди земельної ділянки, яким передана в оренду на 2 роки до 26.10.2008 вказана земельна ділянка, яка є землями комерційного використання (арк. с. 31-36).

Згідно довідки Броварського міського відділу земельних ресурсів №1381-04-3/3 від 26.12.2006 надана в оренду ТОВ «Гутта» земельна ділянка площею 0,1437га по вул.Гагаріна для обслуговування кафетерію згідно державної статистичної звітності з кількісного обліку земель в межах Броварської міської ради (форма 6-зем) є землями комерційного використання (арк. с. 30).

Договором №1 від 04.12.2008 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 27.02.2007 Броварська міська рада та ТОВ «Гутта» продовжено строк договору оренди на 2 роки до 16.10.2010 (арк. с. 37-39).

Рішенням №1211-68-05 від 27.08.2009 «Про продаж земельних ділянок юридичним особам та внесення змін до рішень Броварської міської ради» Броварська міська рада вирішила продати у власність із земель державної власності ТОВ «Гутта» земельну ділянку площею 0,1406га для обслуговування нежитлової будівлі (кафетерій) - землі комерційного використання по вул.Гагаріна, б/н, вартістю 292504,24грн (пункт 1.4 вказаного рішення) (арк. с. 46).

На підставі цього рішення Броварська міська рада (продавець) і ТОВ «Гутта» (покупець) 25.09.2009 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення (далі - Договір купівлі-продажу земельної ділянки), реєстраційний №3265, відповідно до якого продавець передав (продав), а покупець прийняв (купив) земельну ділянку загальною площею 0,1406га кадастровий номер НОМЕР_1 для обслуговування нежитлової будівлі (кафетерію) - землі комерційного використання, розміщену на землях, що знаходяться у віданні Броварської міської ради, в АДРЕСА_1 (арк. с. 41-45).

На підставі цього Договору купівлі-продажу ТОВ «Гутта» був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , відповідно до якого ТОВ «Гутта» є власником вказаної земельної ділянки (арк.с. 85).

Зазначена земельна ділянка знаходилась у покупця у тимчасовому користуванні згідно договору оренди земельної ділянки від 27.02.2007 між Броварською міською радою і ТОВ «Гутта», укладеного на підставі рішення Броварської міської ради №141-10-05 від 26.10.2006.

Рішенням Броварської міської ради №1309-75-05 від 26.11.2009 припинено право користування ТОВ «Гутта» земельною ділянкою площею 0,0031 по АДРЕСА_1, у зв`язку з його добровільною відмовою (арк. с. 47).

Прокурор вважає, що продаж земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 відбувся з порушенням вимог земельного законодавства (статей 19, 20, 52, 127, 128, частини третьої статті 83 Земельного кодексу України), оскільки вона була сформована за рахунок земель рекреаційного призначення, при відчуженні у приватну власність було змінено цільове призначення земель та площа самої земельної ділянки (вказана земельна ділянка є частиною земельної ділянки, якою ТОВ «Гутта» користувалось на підставі договору оренди, що обумовлює обов`язок розроблення проекту із землеустрою.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною третьою статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Статтею 19 Земельного кодексу України (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії відповідно до статті 20 Земельного кодексу України здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Статтею 21 цього Кодексу передбачено, що порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; г) притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель.

До земель рекреаційного призначення згідно статті 50 Земельного кодексу України належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів.

Статтею 51 цього Кодексу визначено, що до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації.

Згідно статті 52 Земельного кодексу України землі рекреаційного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. На землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель. Порядок використання земель рекреаційного призначення визначається законом.

Відповідно до статті 82 Земельного кодексу України юридичні особи (засновані громадянами України або юридичними особами України) можуть набувати у власність земельні ділянки для здійснення підприємницької діяльності у разі, зокрема, придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

Статтею 127 Земельного кодексу України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом. Продаж земельних ділянок державної та комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) на конкурентних засадах у формі аукціону здійснюється у випадках та порядку, встановлених главою 21 цього Кодексу.

Згідно статті 128 цього Кодексу продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Обов`язковість продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на них на конкурентних засадах (земельних торгах) визначена статтею 134 Земельного кодексу України, відповідно до якої земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі, зокрема, розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, в яких відсутні акції (частки, паї), що належать державі, крім випадків відмови власника розташованого на земельній ділянці нерухомого майна від її викупу або укладення договору оренди.

Пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України встановлено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Судом також встановлено, що на виконання розпорядження Київської обласної державної адміністрації №275 від 25.03.2011 «Про проведення у Київській області інвентаризації та розмежування земель державної та комунальної власності» прийняте рішення Броварської міської ради №213-08-06 від 21.04.2011 «Про проведення інвентаризації земель державної та комунальної власності в межах міста Бровари», в додаток до якого були внесені зміни рішенням Броварської міської ради №272-10-06 щодо проведення інвентаризації земельних ділянок рекреаційного призначення орієнтовною площею 43,8га.

Рішенням Броварської міської ради №315-11-06 затверджена технічна документація по інвентаризації земельної ділянки рекреаційного призначення площею 31,9934га парку «Перемога» без урахування земельної ділянки ТОВ «Гутта».

Рішенням Броварської міської ради №417-22-07 від 15.12.2016 наданий дозвіл комунальному підприємству Броварської міської ради Київської області «Бровари-Благоустрій» на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування орієнтовною площею 32,0000га за рахунок земель не наданих у власність, зелені насадження загального користування, для обслуговування парку «Перемога».

На теперішній час земельна ділянка парку «Перемога» в Державному земельному кадастрі не сформована.

Докази віднесення спірної земельної до категорії земель рекреаційного призначення відсутні.

Докази того, що при прийнятті рішення №1211-68-05 від 27.08.2009 «Про продаж земельних ділянок юридичним особам та внесення змін до рішень Броварської міської ради», яким Броварська міська рада вирішила продати у власність із земель державної власності ТОВ «Гутта» земельну ділянку площею 0,1406га для обслуговування нежитлової будівлі (кафетерій) - землі комерційного використання по вул.Гагаріна, б/н, вартістю 292504,24грн (пункт 1.4 вказаного рішення), нею були допущені порушення встановленого законом порядку розпорядження землями комунальної власності, відсутні.

За таких обставин позовна вимога про визнання незаконним та скасування цього рішення Броварської міської ради є безпідставною і не підлягає задоволенню.

Прокурором заявлена вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1406га кадастровий номер НОМЕР_1, землі комерційного використання, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, укладеного між Броварською міською радою Київської області та ТОВ «Гутта», посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Писаним В.Г. 25.09.2009 №3266 та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів №3633864.

Відповідно до приписів статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно частин першої - третьої, п`ятої та шостої статті 203 цього Кодексу зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Враховуючи встановлені судом обставини докази недодержання зазначених вимог при укладення договору купівлі-продажу відсутні, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

Зважаючи на викладене не підлягає задоволенню також вимога про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , який виданий ТОВ «Гутта» на земельну ділянку площею 0,1406, кадастровий номер НОМЕР_1, зареєстрований за №40 від 12.08.2010.

Судові витрати відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

У позові відмовити повністю.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складено та підписано: 16.05.2019.