УХВАЛА

23 травня 2019 року

м. Київ

Справа № 916/1705/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є.В.- головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Служби автомобільних доріг в Одеській області на постанову Південно - західного апеляційного господарського суду від 13.02.2019 та рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2018 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ДОРЛІДЕР" до Служби автомобільних доріг в Одеській області про стягнення 8 148 640 грн,

ВСТАНОВИВ:

19.03.2019 Служба автомобільних доріг в Одеській області звернулась із касаційною скаргою на постанову Південно - західного апеляційного господарського суду від 13.02.2019 (у складі колегії суддів: Будішевської Л.О., Таран С.В., Аленіна О.Ю.) та рішення Господарського суду Одеської області від 15.11.2018 (суддя Гут С.Ф.).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2019 справу передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Краснов Є.В.- головуючий, Мачульський Г.М., Кушнір І.В.

Касаційна скарга не відповідала вимогам статті 288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у зв`язку з чим ухвалою Касаційного господарського суду від 18.04.2019 було залишено касаційну скаргу без руху та надано строк до 18.05.2019 для усунення недоліків, а саме, скаржнику потрібно надати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду мотивоване клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з зазначенням інших поважних підстав для поновлення відповідного строку.

Від скаржника до Суду надійшли документи на виконання ухвали Касаційного господарського суду від 18.04.2019, а саме, клопотання про поновлення строку на подання касаційної скарги на постанову Південно - західного апеляційного господарського суду від 13.02.2019, мотивоване тим, що оскаржувана постанова отримана 26.02.2019 та на думку скаржника, початком обчислення двадцятиденного строку на касаційне оскарження, з урахуванням положень статті 116 ГПК України, є наступний день після отримання оскаржуваної постанови, тобто 27.02.2019, а виходячи з цього останнім днем подання касаційної скарги є 19.03.2019.

Однак, з огляду на наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів приходить до висновку про те, що вони не є поважними та не можуть бути взяти до уваги для поновлення відповідного строку. Скаржник не навів будь - яких обґрунтованих доводів або об`єктивних причин, які б спричинили пропуск строку на касаційне оскарження.

Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати (стаття 115 ГПК України).

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (частина 1 статті 116 ГПК України).

Відповідно до частини 6 статті 116 ГПК України останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

З урахуванням наведених положень ГПК України, останній день двадцятиденного строку на касаційне оскарження постанови Південно - західного апеляційного господарського суду від 13.02.2019 (отриманої 26.02.2019) припадав саме на 18.03.2019.

При цьому, Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007).

При цьому легітимна мета обмеження прав дотримана, права скаржника не порушені, оскільки йому було надано право на обґрунтування пропуску строку на оскарження судового рішення про, яке він був обізнаний.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 292 ГПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.

За приписами пункту 4 частини 1 статті 293 ГПК України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі №916/1705/18.

За таких обставин, керуючись статтями 234, 292, 293 ГПК України, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Службі автомобільних доріг в Одеській області у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №916/1705/18 за касаційної скаргою Служби автомобільних доріг в Одеській області.

3. Касаційну скаргу та додані до неї документи повернути скаржнику.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Є. Краснов

Суддя Г. Мачульський

Суддя І. Кушнір