РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.04.2019Справа № 910/1941/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД» (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, 32 А, 3-й поверх)

до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5)

про стягнення грошових коштів, -

Суддя Данилова М.В.

Секретар судового засідання Бордунова К.Е.

Представники сторін:

від позивача: не з`явились

від відповідача: не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18 лютого 2019 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 13.02.2019 року до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 94 394, 27 грн., яка виникла у зв`язку з недостачею вантажу та порушенням терміну доставки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2019 року у справі № 910/1941/19 позовну заяву б/н від 13.02.2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення грошових коштів залишено без руху, надано Товариству з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД» строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

04 березня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД» на адресу суду було направлено заяву б/н від 04.03.2019 року про усунення недоліків (про що свідчить відбиток поштового штемпелю на конверті відправлення).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/1941/19, ухвалено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 20.03.2019 року, встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2019 року розгляд справи відкладено на 10.04.2019 року.

10.04.2019 року в судовому засіданні оголошену перерву на 24.04.2019 року.

24.04.2019 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов Відзив на позовну заяву № НЮ-14/1122 від 17.04.2019 року, та клопотання про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву.

Представник Позивача у судове засідання 24.04.2019 року не з`явився, проте 22.04.2019 року від Позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Представник Відповідача у судове засідання 24.04.2019 року не з`явився, проте 24.04.2019 року від Відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

ВСТАНОВИВ:

В липні-серпні 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД» (далі-Позивач) здійснювалось перевезення вантажу пшениці по накладній від 31.07.2018 р. № 43724723 у вагонах власності Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі-Відповідач) № 95613824, № 95676037 та № 59598839 за маршрутом Краснопавлівка Регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» - Жовтнева (експ.) Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця».

Вантаж у вагонах № 95613824, № 95676037 та № 59598839 по даній відправці Відповідачем був доставлений зі значною недостачею вантажу та порушенням терміну доставки, що підтверджується складеними працівниками ст. Запоріжжя-Ліве Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» комерційними актами від 02 серпня 2018 року № 460005/1137, № 460005/1138, та від 03 серпня 2018 року № 460005/1152.

01.08.2018 о 21:35 на шляху слідування вказаних вагонів за призначенням проз`їзду 11 км Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» машиністом поїзду № 2911 було повідомлено чергових по станції про відкриття по два розвантажувальні люки другого та третього з хвоста поїзда вагонів та висипання вантажу, що засвідчено складанням акту загальної форми ГУ-23 від 02.08.2018р. №41822

По прибуттю на ст. Запоріжжя-Ліве працівниками Відповідача було встановлено розкриття в кожному із вагонів № 95613824 та № 95676037 по два розвантажувальні люки, відсутність запірно-пломбувальних пристроїв відправника та доступ до вантажу.

Таким чином, Відповідачем, в порушення своїх зобов`язань по договору перевезення вантажу, яким у даному випадку є накладна № 43724723, порушені вимоги щодо доставки вантажу без зміни його стану, кількості та своєчасності з огляду на встановлені самим Відповідачем терміни.

Доступ до вантажу був усунений шляхом закриття розвантажувальних люків та накладенням запірно-пломбувальних пристроїв ст. Запоріжжя-Ліве на вагон № 95613824 - Е 982537, Н 928443 та на вагон № 95676037 - Е 982534, Е982523.

Для доставлення за призначення вантажу, який висипався із вагонів, Відповідачем був поданий справний вагон № 52681772.

На підставі вказаних обставин всі вагони відправки № 43724723 від 31.07.2018 р. були затримані Відповідачем для комісійного огляду та перевірки відповідності маси вантажу даним перевізного документу.

Дії Відповідача в особі працівників ст. Запоріжжя-Ліве щодо вагонів № 95613824, № 95676037 та № 59598839 засвідчені актами загальної форми ГУ- 23 від 02.08.2018р. № 41817, № 41818, № 41821, № 41822, № 178, № 179 та від 03.08.2018р. № 41828, № 180.

За результатами огляду і переважування Відповідачем були складені комерційні акти від 02 серпня 2018 року № 460005/1137, № 460005/1138, № 460005/1152 на нестачу вантажу відповідно в вагонах: № 95676037 - 7 850 кг, № 95613824 - 9 000 кг та № 59598839 на - 1 050 кг.

Таким чином, загальна нестача вантажу у вказаних вагонах становить 17 900 кг.

Як зазначає Відповідач та не заперечує Позивач , після навантаження розсипаного вантажу із вагонів № 95613824, № 95676037 Відповідачем було дослано 9 400 кг. пшениці та видано вантажоодержувачу без претензії.

Таким чином, остаточна нестача вантажу складає 8 500 кг.

Судом встановлено, що комерційні акти підписані належними особами згідно з п. 10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 начальником станції, начальником вантажного району, працівником станції Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці.

Правильність оформлення комерційних актів та їх дійсність сторонами не заперечується.

Згідно зі ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

За умовами ч. 3 ст. 917 Цивільного кодексу України перевізник має право відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 Господарського кодексу України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантаж удо перевезення.

У ч. ч. 1-3 ст. 314 Господарського кодексу України зазначено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно з ч. 1 ст. 23 вищевказаного закону, перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажів іншому підприємству.

У статті 111 Статуту залізниць України наведено перелік обставин, наявність яких звільняє залізницю від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу.

Згідно з п. "а" ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі коли: вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у

непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення

Згідно з п. "е" ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі коли втрата, псування або пошкодження вантажу відбулися внаслідок: 1) таких недоліків тари, упаковки, які неможливо було виявити під час приймання вантажу до перевезення; 2) завантаження вантажу відправником у непідготовлений, неочищений або несправний вагон (контейнер), який перед тим був вивантажений цим же відправником (здвоєна операція); 3) здачі вантажу до перевезення без зазначення в накладній особливих його властивостей, що потребують особливих умов або запобіжних засобів для забезпечення його збереження під час перевезення; 4) стихійного лиха та інших обставин, які залізниця не могла передбачити і усунення яких від неї не залежало.

За умовами ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Вказані норми передбачають презумпцію вини перевізника у разі втрати, нестачі, псування й ушкодження вантажу, прийнятого до перевезення, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. Обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на перевізникові. Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення. Крім того, він також зобов`язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі. Невиконання цього обов`язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: усунення цих обставин не залежало від перевізника; перевізник не міг запобігти цим обставинам.

Тобто, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

За змістом статті 31 Статуту залізниць України та пунктів 5 і 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу вантажовідправник перед навантаженням вантажу у вагон повинен визначити його придатність для перевезення вантажу у комерційному відношенні, при завантаженні вантажів, які містять дрібні фракції, - усунути щілини та конструктивні зазори вагонів, а також вжити заходів щодо запобігання видуванню або висипанню вантажу.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 Статуту залізниць України відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов навантаження і кріплення вантажів.

Відповідно до п. 4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, відправник зобов`язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього природного середовища згідно з законодавством. Дрібні місця штучних вантажів відправник повинен об`єднати в більші.

Згідно з п. 5 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов`язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов`язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів. У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із шапкою). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої.

Згідно з п. 12.1 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20 грудня 1996 року N 411, забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, у тому числі спеціальний рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху, порушують охорону праці, а також ставити в поїзди вантажні вагони, стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться. Вимоги до технічного стану рухомого складу, порядок його технічного обслуговування і ремонту, а також відправлення його на заводи та депо для ремонту визначаються Державною адміністрацією залізничного транспорту України.

Так, за приписами п. 2.1 Правил комерційного огляду поїздів та вагонів усі вагони, які прибувають і відправляються із станції, де розташований пункт комерційного огляду (ПКО) оглядаються з метою виявлення та усунення несправностей, що загрожують збереженню вантажів.

Відповідно до параграфу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів на відкритому рухомому складі, правильність розміщення та закріплення вантажів перевіряє залізниця.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не спростовано сторонами, що у спірних перевезеннях як вантажовідправником, так і залізницею під час завантаження та після завантаження не було зроблено жодних письмових зауважень, щодо непридатності вагонів (в комерційному та технічному відношенні) для перевезення вантажу - пшениці навалом у вагонах відкритого типу. Не було зауважень залізниці і до якості здійсненого відправником завантаження.

За умовами п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення та параграфу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів, після завантаження вугілля кам`яного на відкритому рухомому складі, зазначені у спірних накладних вагони мали бути перевірені працівниками залізниці.

Залізниця, оглянувши подані до перевезення завантажені вагони за спірними залізничними накладними, прийняла їх до перевезення, проставивши календарний штемпель станції Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці у спірних залізничних накладних.

Жодних актів щодо наявності несправностей у вагонах залізницею складено не було, що свідчить про відсутність зауважень до вагонів як комерційному так і технічному відношенні.

Вказане підтверджує, що ТОВ «ГРЕЙНСВАРД» належним чином здійснив навантаження та підготовку вантажу до транспортування.

Окрім того, норми Статуту залізниць України передбачають, що в разі завантаження вантажу у технічно несправні вагони або вагони, непридатні для перевезення даного виду вантажів, перевізник був зобов`язаний відмовитись від приймання вантажу до перевезення.

Залізниця після проставлення відповідної відмітки в спірних залізничних накладних, взяла на себе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу, а також підтвердила, що саме вона несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу.

Встановлені судом обставини свідчать про втрату частини вантажу саме під час перевезення.

За таких умов, суд дійшов висновку про те, що саме АТ "Українська залізниця" несе відповідальність за втрату вантажу у вагонах № 95613824, № 95676037 та № 59598839.

Як вбачається з матеріалів справи АТ "Українська залізниця" не надала до суду належних доказів на підтвердження обставини, що звільняють її від відповідальності за втрату вантажу.

Згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниць України залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Вартість вантажу, що перевозиться з оголошеною вартістю, визначається у такому ж порядку (пункт 4 Правил перевезення вантажів з оголошеною вартістю).

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто), становить 0,5 маси, зазначеної в перевізних документах.

Судом були здійснені дії з розрахунку вартості недостачі вантажу.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 8, 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Клопотання Відповідача про продовження строку на подання відзиву обґрунтовано тим, що спір у даній справі випливає із діяльності відособленого підрозділу АТ «Українська залізниця» - регіональної філії «Одеська залізниця», а для підготовки відзиву, контр розрахунку, захисту прав та законних інтересів Відповідача по даній справі є необхідність витребування документів зі структурних підрозділів залізниці. У зв`язку з тим, що структурні підрозділи залізниці територіально віддалені, для їх отримання Відповідачу потрібен певний час.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк з поважних причин та приймає відзив до розгляду.

Суд ще раз звертає увагу, що після навантаження розсипаного вантажу із вагонів № 95613824, № 95676037 Відповідачем було дослано 9 400 кг. пшениці та видано вантажоодержувачу без претензії. Таким чином, остаточна нестача вантажу складає 8 500 кг

Приймаючи до уваги встановлений судом факт втрати частини вантажу з вини Відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД» про стягнення суми збитків, які виникли у зв`язку з нестачею вантажу при перевезенні, в розмірі 94 394, 27 грн., є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 47 600 грн.

Частиною 8 статті 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частино 1 та 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 126 статті 123 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Положеннями частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивачем надано договір про надання правової допомоги, акт виконаних робіт до вказаного договору та рахунок на оплату юридичних послуг на суму 3 000 грн.

За таких обставин суд вважає, що компенсація судових витрат пов`язаних з професійну правничою допомогою підлягає задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 968,69 грн. відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (ідентифікаційний код 40075815, адреса: 03150, м. Київ, вул. Тверська, 5) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД» » (ідентифікаційний код 41564379, адреса: 03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, 32 А, 3-й поверх) грошові кошти: збитки, які виникли у зв`язку із нестачею вантажу при перевезенні - 47 600 грн. (сорок сім тисяч шістсот грн.).

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (ідентифікаційний код 40075815, адреса: 03150, м. Київ, вул. Тверська, 5) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙНСВАРД» » (ідентифікаційний код 41564379, адреса: 03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, 32 А, 3-й поверх) судові витрати: судовий збір - 968,69 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім грн. 69 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу - 3 000 грн. (три тисячі грн.).

4. В решті позовних вимог відмовити.

5.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17 травня 2019р.

Суддя М.В. Данилова