РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.05.2019 м. Київ Справа № 910/14619/18

За позовом: ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 ;

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРЕСТ ЛІМІТЕД";

про: зобов`язання виконати умови контракту.

у справі № 910/14619/18

За зустрічним позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРЕСТ ЛІМІТЕД";

до: ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 ;

про: зобов`язання укласти додаткову угоду.

Суддя Балац С.В.
Секретар судового засідання Радецька Ю.О.
Представники:
позивача (відповідача за зустрічним позовом): Печенізький В.С.;

відповідача (позивача за зустрічним позовом): Пастухов Ю.В.

С У Т Ь С П О Р У :

ВІЙСЬКОВА ЧАСТИНА НОМЕР_1 (далі позивач) звернулася до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРЕСТ ЛІМІТЕД" (далі відповідач) про зобов`язання виконати умови контракту.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами спору державного контракту від 22.12.2017 № 804т, що призвело до звернення позивача до суду із вимогами про зобов`язання відповідача виконати умови вказаного контракту.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.11.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/14619/18 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 26.12.2018.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив з урахуванням того, що останній належно виконував і виконує свої зобов`язання за державним контрактом від 22.12.2017 № 804т, що не передбачає необхідності його спонукання до виконання умов контракту, оскільки відповідач не відмовляється від своїх зобов`язань, а порушення термінів здачі військової техніки зумовлено через істотні порушення та односторонні зміни умов виконання робіт, що були допущені позивачем.

Ухвалами-повідомленнями від 14.12.2018 № 910/14619/18 сторони процесу повідомлені про призначення підготовчого засідання на 09.01.2019.

Позивач скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив, в якій вказано про те, що до позивача не надходило жодної вимоги відповідача щодо надання останньому технічної та конструкторської документації. Крім того, оскільки, за твердженням позивача, видання відповідачем доповнення № 1 до технічних умов передбачало раптове та суттєве збільшення обсягів робіт, що не були заявлені відповідачем на момент укладення державного контракту, позивач повинен був у такому випадку у встановлений законом термін пропонувати відповідачу укласти додаткову угоду або розірвати контракт та повернути невикористані кошти.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, надав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вказав про те, що інформація про відсутність експлуатаційної та конструкторської документації були відомі позивачу починаючи з 24.01.2018, оскільки 24.01.2018 сторони державного контракту від 22.12.2017 № 804т підписали акт виявлених недоліків військового майна, в якому на двох сторінках була відображена інформація про недоліки. Крім того, якісне та своєчасне виконання робіт та передачу військової техніки за державним контрактом з 20.06.2018 мали місце також суттєві зміни, які стосувались збільшення обсягів виконуваних завдань, що полягали в проведенні додаткових трудомістких робіт, які не були визначені та заявлені позивачем в затверджених до контракту технічних завданнях на момент його укладення.

До господарського суду надійшла зустрічна позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРЕСТ ЛІМІТЕД" (далі відповідач/позивач за зустрічним позовом) до ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 (далі позивач/відповідач за зустрічним позовом) про зобов`язання укласти додаткову угоду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ненадання позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) експлуатаційної та конструкторської документації безпосередньо вплинуло на якість, результати та строки виконання відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) робіт за укладеним між сторонами спору державним контрактом від 22.12.2017 № 804т, що призвело до звернення відповідача (позивача за зустрічним позовом) до суду із вимогами про зобов`язання позивача (відповідача за зустрічним позовом) укласти додаткову угоду до вказаного контракту про продовження строку виконання робіт до 28.02.2019 та уточнення обсягів робіт.

Ухвалою господарського суду від 08.01.2019 № 910/14619/18 зустрічну позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРЕСТ ЛІМІТЕД" до ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 про зобов`язання укласти додаткову угоду прийнято до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 910/14619/18 та об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом у справі № 910/14619/18.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) скориставшись своїм правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким зустрічний позов відхилив повністю з урахуванням того, що до позивача (відповідача за зустрічним позовом) не надходило жодної вимоги відповідача (позивача за зустрічним позовом) щодо надання йому технічної та конструкторської документації, а також зазначив аналогічні доводи, викладені у відповіді на відзив за первісним позовом.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) скориставшись своїм правом, наданим ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відповідь на відзив на зустрічний позов, в якій вказані аналогічні доводи, викладені у запереченнях на відповідь на відзив за первісним позовом.

В підготовчих засіданнях 09.01.2019 та 13.02.2019 оголошено перерви до 13.02.2019 та 27.02.2019 відповідно.

В підготовчому засіданні 27.02.2019 суд на місці ухвалив: закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 20.03.2019.

В судових засіданнях 20.03.2019 та 17.04.2019 оголошено перерви до 17.04.2019 та 08.05.2019 відповідно.

В судовому засіданні 08.05.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем (відповідачем за зустрічним позовом), як замовником та відповідачем (позивачем за зустрічним позовом), як виконавцем укладено державний контракт від 22.12.2017 № 804т (далі Контракт), відповідно до предмету якого виконавець зобов`язується виконати роботи з до оснащення та обладнання військової техніки, а замовник зобов`язується оплатити вказані роботи на умовах попередньої оплати (п. 1 Контракту).

Відповідно до календарного плану на виконання робіт за Контрактом, виконавець повинен виконати роботи до 31.07.2018 та до 21.09.2018 здійснити проведення випробувань виробу (зразку).

Пунктом 40 Контракту визначено, що датою закінчення дії Контракту є дата підписання акту здачі-приймання виконаних робіт, але не пізніше 21.09.2018.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Так за твердженнями позивача (відповідача за зустрічним позовом), відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) порушено строк виконання умов укладеного між сторонами спору Контракту, що призвело до звернення позивача (відповідача за зустрічним позовом) до суду із вимогами про зобов`язання відповідача (позивача за зустрічним позовом) виконати умови вказаного Контракту.

Водночас, до господарського суду м. Києва надійшло клопотання відповідача (позивача за зустрічним позовом) про долучення доказів, відповідно до якого останнім долучено до матеріалів справи акт здачі-приймання робіт за Контрактом від 23.04.2019, який підписаний сторонами, скріплений відбитками їх печаток та з якого вбачається, що виконавцем виконані умови Контракту в повному обсязі.

Приписами пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, відсутність предмету спору за первісним позовом є підставою для закриття провадження за первісними позовними вимогами у даній справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Вирішуючи спір в частині зустрічних позовних вимог суд дійшов висновку, що зустрічний позов задоволенню не підлягає з урахуванням такого.

Частиною 3 статті 510 Цивільного кодексу України визначено, що кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права і обов`язки.

Вже при передачі майна, що є складно-технічними виробами, було встановлено наявність істотних недоліків конструкції і за участю представника військової частини НОМЕР_2 ВП МО та позивача (відповідача за зустрічним позовом), було складено акт виявлених недоліків. Крім того, позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) не надано технічну документацію, що значно вплинуло на збільшення трудомісткості робіт та терміни їх виконання.

Також, 20.06.2018 мало місце суттєве збільшення позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) обсягів робіт, які не були заявлені останнім на момент укладення Контракту та полягали в проведенні додаткових трудомістких робіт.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом), як сторона Контракту, сумлінно виконував прийняті на себе зобов`язання щодо проведення робіт за Контрактом в умовах повної відсутності сприяння з боку позивача (відповідача за зустрічним позовом) в порядку статті 850 Цивільного кодексу України, відсутності його вказівок щодо порядку та строків виконання робіт.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) був вимушений переорієнтуватись на виконання додаткових робіт по дообладнанню конструкцій у зв`язку із рішенням позивача (відповідача за зустрічним позовом). З урахуванням статті 851 Цивільного кодексу України, у разі невиконання замовником його обов`язку підрядник мав право вимагати перенесення строків виконання роботи.

Виконання робіт за Контрактом здійснювалось в умовах, що унеможливлювали їх вчасне виконання саме через бездіяльність та односторонні істотні порушення, які були допущені безпосередньо позивачем (відповідачем за зустрічним позовом).

В той же час, відповідач (позивач за зустрічним позовом) в період строку дії Контракту та в подальшому у договірному та досудовому порядку неодноразово запропоновував та намагався вплинути на позивача (відповідача за зустрічним позовом) в питаннях спонукання його до вчинення дій по виконанню своїх зобов`язань.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом), як сторона, свідомо не сприяв процесу приймання у відповідача (позивача за зустрічним позовом) результатів робіт за Контрактом, що призвело до фактичного затягування строків приймання робіт по кожній з одиниць техніки та підписання акту виконаних робіт в цілому. В той же час, відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) було вчинено дії та надано позивачу (відповідачу за зустрічним позовом) в повному обсязі передбачені Контрактом документи, що підтверджують факт повного виконання договірних відносин, в тому числі позитивні результати випробувань, акти усунення недоліків, протоколи погодження договірної ціни, ПЗ № 2641 на виконання робіт за державним оборонним замовленням, спочатку по першій одиниці техніки, а потім і по другій одиниці. Тобто, позивач (відповідач за зустрічним позовом) вчасно не прийняв, як першу одиницю техніки, так і другу підписавши акт виконаних робіт лише 23.04.2019.

Частиною 1 статті 188 Господарського кодексу України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

В свою чергу, згідно з частиною першої статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 даного Кодексу і статтею 193 Господарського Кодексу встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Положеннями статті 42 Господарського кодексу України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 статті 15 Цивільного кодексу України закріплює за кожною особою право на захист свого цивільного права. Підставою для їх захисту є порушення, невизнання або оспорювання цивільного права.

Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, у недодержанні сторонами при вчиненні правочину вимог закону; поширенні про особу недостовірної інформації; протиправному позбавленні права власності чи його обмеженні; безпідставному заволодінні особою майном іншої особи-власника; вчиненні власнику перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїх майном; неправомірному використанні товару без згоди автора; невиконанні чи неналежному виконанні умов зобов`язання; безпідставній односторонній відмові від договору.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Проте, задоволення зустрічним позовних вимог у даній справі жодним чином не призведе до поновлення порушених прав відповідача (позивача за зустрічним позовом), оскільки відповідач (позивач за зустрічним позовом) просить суд зобов`язати позивача (відповідача за зустрічним позовом) укласти додаткову угоду до Контракту в частині продовження строку виконання робіт до 28.02.2019, в свою чергу, станом на момент вирішення спору по суті вказаний строк сплив.

Приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи те, що спір за первісним позовом виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору за первісним позовом на відповідача.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 180, 231, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Провадження у справі № 910/14619/18 в частині первісних позовних вимог закрити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВЕРЕСТ ЛІМІТЕД" (03170, м.Київ, ВУЛИЦЯ ПЕРЕМОГИ, будинок 9А, ідентифікаційний код: 38980356) на користь ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 (61070, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ АКАДЕМІКА ПРОСКУРИ, будинок 1, ідентифікаційний код: НОМЕР_3 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 1.762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

3. У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 16 травня 2019 року

Суддя С.В. Балац