Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

"17" травня 2019 р. Справа № 906/319/19

Господарський суд Житомирської області у складі судді Тимошенка О.М.

розглянувши справу

за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області

до Сільськогосподарського приватного підприємства "Оріон"

про стягнення 34 712,38 грн

ВСТАНОВИВ:

Позивачем пред`явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 34712,38грн. страхових внесків згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №1105 від 23.09.99.

Ухвалою від 15.04.19 суд відкрив провадження у справі №906/319/19 за вказаною позовною заявою та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження ,без повідомлення учасників справи.

Клопотань про інше від сторін до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд дійшов висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Вказаного висновку суд дійшов, враховуючи наступне.

Cтаттею 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

У статті 19 КАС України визначено справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, а саме: юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах.

Справою адміністративної юрисдикції в розумінні частини першої статті 4 КАС є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Частиною четвертою статті 46 КАС, передбачено, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень: про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України; про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції та який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. При цьому особа, яка здійснює публічно-владні управлінські функції, може ініціювати судове вирішення такого спору лише на виконання своїх повноважень у випадках, установлених законом.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 1105-ХІV від 23.09.1999 року (далі-Закон) Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Аналогічна норма викладена у п. 1.1 Статуту Фонду соціального страхування України, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 11.04.2017 № 28.

Відповідно до ст. 11 Закону № 1105-XIV, джерелом формування коштів Фонду є страхові внески страхувальників та застрахованих осіб.

Аналіз положень Закону № 1105-XIV, які визначають правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема й компетенцію Фонду та його робочих органів, дає підстави для висновку, що у відносинах, пов`язаних із виплатою страхувальником у передбачених законодавством випадках капіталізованих відповідно до Порядку платежів, ці органи не виступають на рівних засадах з іншими учасниками відповідних відносин, а здійснюють владні управлінські функції, спрямовані на забезпечення державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав.

Відповідно до частин першої, третьої статті 17 Закону № 1105-XIV спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, у тому числі спори щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування, накладення штрафів та з інших питань, вирішуються в судовому порядку.

Отже Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Житомирській області не позбавлене права звернутися до суду як суб`єкт владних повноважень для виконання покладених на Фонд Законом № 1105-XIV функцій за вирішенням спору щодо обов`язку страхувальника сплатити страхові внески.

З огляду на викладене суд вважає, що спори, пов`язані зі стягненням виконавчими дирекціями Фонду страхових платежів, підлягають розгляду відповідно до правил Кодексу адміністративного судочинства України - судами адміністративної юрисдикції, як такі, що є публічно-правовими за своєю правовою природою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

З огляду на вищевикладені обставини, провадження у справі №906/319/19 підлягає закриттю.

Згідно ч. 4 ст. 231 ГПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи вищевказані норми Закону України "Про судовий збір", питання про повернення судового збору позивачу буде вирішено судом після отримання відповідного клопотання.

Керуючись ст.ст. 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №906/319/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Житомирської області протягом десяти днів

Ухвала підписана 17.05.19.

Суддя Тимошенко О. М.

Друк:

1 - в справу

2,3 - сторонам (рек. з повідом.)