ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2019 року м.Дніпро Справа № 904/5468/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Верхогляд Т.А.( доповідача),

суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.,

cекретар судового засідання: Мудрак О.М.

представники сторін:

від позивача: Хлабистін Д.М., довіреність №2150 від 30.10.2018р., представник;

від відповідача: Заблуда Г.І., довіреність №4 від 06.03.2019 р., адвокат;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничої компанії «Гірничодобувна промисловість» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2019 року у справі № 904/5468/18 (суддя Васильєв О.Ю.)

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничої компанії «Гірничодобувна промисловість», м. Дніпро

про стягнення 50 640, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2019 року у справі № 904/5468/18 позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничої компанії «Гірничодобувна промисловість» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» 50 640, 00 грн. штрафу та 1762,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення мотивовано доведеністю позивачем того, що відповідач невірно зазначив масу вантажу в залізничній накладній №32301087 від 13.06.2018 року, що підтверджується комерційним актом №455806/25 від 19.06.2018 року і відповідно до ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України є підставою для стягнення штрафу в п`ятикратному розмірі провізної плати за вагон 50640,00грн.

Не погодившись з рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає на порушення господарським судом норм процесуального права щодо оцінки доказів, зокрема, ненадання оцінки тому факту, що при відправленні вантажу представником відповідача за участю представника позивача було проведено зважування вагону і було складено відповідний Акт від 13.06.2018 року.

При цьому, апелянт наголошує, що зважування здійснювалось на справних тензометричних вагах, що належать Публічному акціонерному товариству «Подільські Товтри».

Суд, на думку відповідача, не надав належної оцінки факту невиконання позивачем вимог п.22 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 року, не врахував положення ст.52 Статуту залізниць України, всупереч якій позивач здійснив перевірку маси вантажу.

Просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2019 року по справі №904/5468/18 скасувати. Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича Компанія «Гірничодобувна промисловість» штрафу у п`ятикратному розмірі провізної плати в розмірі 50 640, 00 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що погоджується з оскаржуваним рішенням, вважає його законним та обґрунтованим. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.03.2019 року поновлено строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження, розгляд скарги призначено у судове засідання на 06.05.2019 року.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.05.2019 року розгляд справи було відкладено на 13.05.2019 року у зв`язку з неявкою у судове засідання представників сторін.

В судовому засіданні 13.05.2019 року представник відповідача підтримав апеляційну скаргу. Представник позивача просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, 13.06.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Гірничодобувна промисловість» (надалі - відповідач) здійснило відправлення вагону №58842477 зі станції Нігин Південно-Західної залізниці на станцію Кам`янське Придніпровської залізниці вантаж (вапняк для флюсування) згідно накладної №32301087.

Під час перевірки маси вантажу згідно ст.24 Статуту залізниць України на станції Кам`янське Придніпровської залізниця позивачем була встановлена невідповідність зазначеної в накладній маси вантажу у вагоні №58842477, а саме - фактично встановлено, що маса вантажу складає 62 750, 00 кг, про що складено комерційний акт №455806/25 від 19.06.18р. Згідно з розділом "Д" вищезазначеного комерційного акту, складеного на підставі акту загальної форми № 20 від 19.06.18 року. на станції Кам`янське Придніпровської залізниці, зазначено наступне: 19.06.18р. проводилось контрольне переважування вагону №58842477, який прибув за досильною відправкою №47077243 ст. Верхівцеве. За документом значиться вантаж Вапняк для флюсування фракція 20-50мм, насипом, вага брутто не вказана, тара по документу 22 900 кг., нетто 57 400 кг. При переважуванні вагону у присутності ДС Сергієчка А.В., прийомоздавальинка ОСОБА_1 , вагаря ПАТ ДМК Стоянової Н ОСОБА_2 М. на справних 150т тензометричних вагах №095, які пройшли держповірку 21.03.18р. виявилось: брутто 85 650 кг., тара по документу - 22 900кг, нетто 62750 кг, що більше ваги, вказаної в документі, на 5 350 кг. Навантаження вище бортів на 50 см, па горбоподібне, без заглиблень. Люки закриті. Вагон у технічному відношенні справний».

У зв`язку з викладеним, на підставі ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України, позивачем здійснено нарахування відповідачу штрафу за неправильне зазначення відомостей про масу вантажу в сумі 50 640,00 грн, що і стало підставою для звернення із даним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1. «Правил оформлення перевізних документів», затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 року №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 року №138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 року за №765/19503, а також статтею 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме: пункту 2.1. та пункту 24 додатку 3, до цих Правил, графа «Маса вантажу, визначена відправником» заповнюється відправником. Відправник повинен вказати точну масу вантажу.

Згідно з пунктом 28 Правил № 861/5082 вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів (зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за №862/5083) передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

За змістом статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується комерційним актом №455806/25 від 19.06.2018, в накладній №32301087 щодо вагону №58842477 вказана маса вантажу 57400 кг, фактично виявилося 62750 кг, що на 5350 кг більше маси, зазначеної в документі. Тобто, має місце неправильне зазначення у накладній маси вантажу. Наведене стало підставою для нарахування позивачем штрафу.

На момент розгляду справи доказів добровільної сплати зазначеного штрафу відповідачем не надано, а тому суд першої інстанції правильно зазначив про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача штрафу відповідно до ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України у розмірі 50640,00 грн.

Доводи відповідача щодо прийняття залізницею вантажу без зауважень та перевірки за участю працівника позивача маси вантажу є безпідставні, оскільки відповідно до п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зважування вантажу при прийнятті до перевезення не здійснюється. Однак, в силу ст. 24 Статуту залізниць України позивач не позбавлений права на перевірку його маси під час перевезення, що і було ним здійснено.

Апеляційний суд відхиляє аргументи відповідача, що згідно з п.22 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 року №644 перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Виконання залізницею додаткових операцій, пов`язаних з перевезенням вантажів (завантаження, розвантаження, зважування, експедирування тощо), здійснюється на підставі окремих договорів.

Пунктом 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів встановлено, що усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Таким чином, участь працівника залізниці при зважуванні вагону здійснюється лише за наявності окремого договору на зважування, письмової вимоги вантажовласника та сплаченого державного регульованого тарифу, який відображається в накопичувальній картці.

Колегією суддів встановлено, а відповідачем не спростовано, що між сторонами відсутній окремий договір на зважування із АТ «Укрзалізниця»; відсутня письмова вимога на участь працівника залізниці у зважуванні вагону; відсутня накопичувальна картка із даними щодо сплати державного регульованого тарифу за участь працівника залізниці при зважуванні вагону та надання такої послуги в цілому.

Підпис працівника ст. Нігин (якщо він є) на загальному обліку даних свідчить лише про прийняття вагонів до перевезення із масою, визначеною відправником і аж ніяк не свідчить про участь працівника залізниці при зважуванні вагонів, оскільки, як зазначено вище - участь працівника залізниці при зважуванні вагону здійснюється лише за наявності окремого договору на зважування, письмової вимоги вантажовласника та сплаченого державного регульованого тарифу, який відображається в накопичувальній картці.

Як зазначено самим же відповідачем, зважування спірного вагону проводилось не на вагах залізниці, а на під`їзній колії та вагах власності ПАТ «Подільські Товтри».

Тобто, зважування проводилося поза межами ст. Нігин і залізниці в цілому.

Оскільки, зважування спірного вагону проводилося поза межами залізниці, враховуючи відсутність окремого договору на зважування та накопичувальної картки із даними щодо сплати державного регульованого тарифу за участь працівника залізниці при зважуванні вагону та надання такої послуги в цілому, усі посилання відповідача на те, що залізниця приймала участь при зважуванні спірного вагону є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо інших доводів апелянта колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне:

- на підставі ст. 24 Статуту залізниця має право здійснювати зважування вагонів на будь-якому етапі перевезення, тому проведення такої дії на ст.Верхівцеве Придніпровської залізниці вимогам законодавства не суперечить;

- посилання скаржника на порушення позивачем ст.52 Статуту залізниць щодо підстав перевірки залізницею маси вантажу необґрунтовані, оскільки вказаною нормою передбачені підстави, обов`язкові для виконання, і у даному випадку ця стаття Статуту застосуванню до правовідносин сторін не підлягає;

- щодо складення комерційного акту, то п. 4 Правил складання актів встановлено, що комерційні акти складаються: на місцях загального користування - у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу. У даному випадку порушення з боку залізниці відсутні, оскільки контрольне зважування вагону, складення комерційного акту, видачу вантажу одержувачу було здійснено ст. Кам`янське 19.06.2018 року, тобто в один день. Тому комерційний акт ст. Кам`янське №455806/25 від 19.06.2018 року складений в межах встановленого вищезазначеними Правилами строку.

З огляду на все вищевикладене судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а оскаржуване рішення таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Підстави, передбачені ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області у даній справі від 06.02.2019 року відсутні.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2019 року у справі № 904/5468/18 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничу компанію «Гірничодобувна промисловість».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Підписано в повному обсязі 20.05.2019 року.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Л.М. Білецька

Суддя: Ю.Б. Парусніков