ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2019 р. м. Київ Справа № 910/679/19

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Бойко О.Ю., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Техноснаб», м. Київ,

до відповідача Києво-Святошинського районного комунального підприємства «Шкільні їдальні», м. Боярка,

про стягнення 339 391,89 грн.

за участю представників:

від позивача: Костюк Ю.М., довіреність від 08.04.2019 № 08-04/19;

від відповідача: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Техноснаб», м. Київ (далі по тексту ТОВ «Техноснаб») звернувся до господарського суду міста Києва з позовом від 18.01.2019 № 8 до відповідача Києво-Святошинського районного комунального підприємства «Шкільні їдальні», м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області (далі по тексту КП «Шкільні їдальні») в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 339 391,89 грн. за поставлений товар згідно видаткових накладних від 03.05.2018 №№ ООО-004334, ООО-004363, від 07.05.2018 №№ ООО-004614, ОО004313, ООО-004526, від 14.05.2018 №№ ООО-004802, ООО-004870, від 05.04.2018 № ООО-003274, від 13.04.2018 №№ ООО-003604, ООО-003599, від 23.04.2018 № ООО-003939, та покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за період з 05.04.2018 по 14.05.2018 ТОВ «Техноснаб» поставив КП «Шкільні їдальні» товар на загальну суму 339 391,89 грн., що підтверджується долученими до справи видатковими накладними. Однак, відповідач свого обов`язку щодо оплати за поставлений товар не виконав, у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість у розмірі 339 391,89 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.01.2019 №910/679/19 матеріали позовної заяви передано за встановленою підсудністю до господарського суду Київської області.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.02.2019 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/679/19. Ухвалено, що справа розглядатиметься в порядку загально позовного провадження. Підготовче засідання у справі №910/679/19 призначено на 18.03.2019.

Ухвалою суду від 18.03.2019 підготовче засідання відкладено на 08.04.2019.

Ухвалою суду від 08.04.2019 підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 06.05.2019.

В судове засідання 06.05.2019 з`явився представник позивача. Відповідач в судові засідання 18.03.2019, 08.04.2019, 06.05.2019 повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся судом належним чином. Відзиву, доказів на його підтвердження, чи письмових пояснень до суду не надходило.

Поштове відправлення, яким суд направляв відповідачу ухвалу про відкриття провадження у справі від 19.02.2019, повернуте на адресу суду за закінченням строку зберігання, копію ухвали від 18.03.2019 відповідач отримав 12.04.2019, а копію ухвали від 08.04.2019 отримав 17.04.2019, що підтверджується залученими до матеріалів справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відтак, суд належним чином повідомив відповідача про судовий розгляд, забезпечив відповідачу право та можливість взяти участь в судових засіданнях, подати відзив та докази на його підтвердження.

За таких обставин, відповідно до права суду, передбаченого частиною 9 ст. 165 ГПК України, суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Розглянувши позов ТОВ «Техноснаб» до КП «Шкільні їдальні» про стягнення 339 391,89 грн., всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі господарських договорів (частина 1 ст. 179 ГК України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 ЦК України).

Позивач за період з 05.04.2018 по 14.05.2018 здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 339 391,89 грн., що підтверджується залученими до матеріалів справи копіями підписаних обома сторонами видаткових накладних, а саме:

- видаткова накладна від 03.05.2018 № ООО-004334 на суму 40 841,95 грн.;

- видаткова накладна від 03.05.2018 №ООО-004363 на суму 17 460,00 грн.;

- видаткова накладна від 07.05.2018 №ООО-004614 на суму 46 512,00 грн.,

- видаткова накладна від 07.05.2018 №ОООО4313 на суму 25 121,90 грн.;

- видаткова накладна від 07.05.2018 №ООО-004526 на суму 29 502,00 грн.;

- видаткова накладна від 14.05.2018 № ООО-004802 на суму 16 314,00 грн.;

- видаткова накладна від 14.05.2018 № ООО-004870 на суму 15 504,00 грн.;

- видаткова накладна від 05.04.2018 №ООО-003274 на суму 60 471,58 грн.;

- видаткова накладна від 13.04.2018 №ООО-003604 на суму 61 012,46 грн.;

- видаткова накладна від 13.04.2018 №ООО-003599 на суму 15 552,00 грн.;

- видаткова накладна від 23.04.2018 №ООО-003939 на суму 11 100,00 грн.

В подальшому сторони склали та підписали акт звірки взаємних розрахунків станом на 05.06.2018, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем станом на 05.06.2018 становить 339 391,89 грн.

Позивач звернувся до відповідача з претензією щодо сплати заборгованості за надані послуги №413 від 06.09.2018, в якій вимагав від відповідача негайно погасити заборгованість у розмірі 339 191,89 грн., що підтверджується залученою до матеріалів справи копією претензії. Факт отримання зазначеної претензії, підтверджується залученою до матеріалів справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За своїм правовим змістом, відносини сторін є договором поставки. Згідно положень статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Відповідно до частини 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Оскільки зміст правочину поставки між сторонами зафіксований у документах, якими обмінялися сторони, зокрема у видаткових накладних, які підписані обома сторонами: від 03.05.2018 №№ ООО-004334, ООО-004363, від 07.05.2018 №№ ООО-004614, ОО004313, ООО-004526, від 14.05.2018 №№ ООО-004802, ООО-004870, від 05.04.2018 № ООО-003274, від 13.04.2018 №№ ООО-003604, ООО-003599, від 23.04.2018 № ООО-003939, а також в акті звірки від 05.06.2018, то сторони не порушили вимог частини 1 статті 208 ЦК України щодо письмової форми укладання правочинів між юридичними особами, та у відповідності до ст. 638 ЦК України досягли домовленості з усіх його істотних умов.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідач товар на загальну суму 339 391,89 грн. прийняв без зауважень, що породжує для відповідача обов`язок оплатити отриманий товар, а для позивача відповідно право вимагати оплати поставленого товару.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару, або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини 2 ст. 530 ЦК України до відповідних правовідносин не застосовується. При цьому підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар, при цьому строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими частинами 1, 2 ст. 692 ЦК України.

Враховуючи наведене вище, строк оплати поставленого позивачем відповідачу товару є таким, що настав.

Враховуючи подані позивачем докази (видаткові накладні: від 03.05.2018 №№ ООО-004334, ООО-004363, від 07.05.2018 №№ ООО-004614, ОО004313, ООО-004526, від 14.05.2018 №№ ООО-004802, ООО-004870, від 05.04.2018 № ООО-003274, від 13.04.2018 №№ ООО-003604, ООО-003599, від 23.04.2018 № ООО-003939, акт звіряння розрахунків від 05.06.2018), суд встановив, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на день розгляду справи становить 339 391,89 грн.

Відповідач доводи позивача не спростував, доказів оплати за поставлений товар, суду не представив.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 339 391,89 грн. є обґрунтованою, підтвердженою належними доказами та такою, яку належить задовольнити повністю.

Враховуючи наведене, керуючись ст.. 129 ГПК України суд покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору у розмірі 5 090,88 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Техноснаб» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Києво-Святошинського районного комунального підприємства «Шкільні їдальні» (08150, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Жуковського, буд. 4, код 32170620)

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Техноснаб» (01001, м. Київ, вул. Грушевського Михайла, буд. 4-А, кв. 2, код 31243650)

339 391,89 грн. (триста тридцять дев`ять тисяч триста дев`яносто одну гривню вісімдесят дев`ять копійок) основного боргу,

5 090,88 грн. (п`ять тисяч дев`яносто гривень вісімдесят вісім копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 22.05.2019.

Суддя О.В. Конюх