ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.05.2019м. ДніпроСправа № 904/829/19
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергосістемс", м. Одеса

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтехкомп", м. Дніпро

про стягнення штрафних санкцій у розмірі 35 378,58грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Без участі представників сторін

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергосістемс" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, яким просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтехкомп" пеню у розмірі 14 728,44 грн. та штраф у розмірі 20 650,14 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №01/08. Позивач зазначає, що згідно Специфікації №1 відповідач повинен був поставити трансформатор силовий 10кВ ТМ-400/10/0,4 кількістю 2 шт загальною вартістю 146668,00грн. у строк до 25.10.2018 та трансформатор силовий 10кВ ТМ-630/10/0,4 кількістю 3 шт загальною вартістю 295002,00 у строк до 25.11.2018.

27.08.2018 листом за вих. №08/59 позивач надіслав електронною поштою постачальнику заявку, згідно якої відповідач повинен виготовити та поставити:

трансформатор силовий 10кВ ТМ-400/10/0,4 - у строк до 25.10.2018,

трансформатор силовий 10кВ ТМ-630/10/0,4 - у строк до 25.11.2018.

Повторну заявку на адресу відповідача було направлено 03.10.2018.

В порушення умов договору поставки відповідач поставив трансформатор силовий 10кВ ТМ-400/10/0,4 - 19.11.2018, трансформатор силовий 10кВ ТМ-630/10/0,4 - 31.12.2018.

Відповідно до умов пункту 7.2.1 договору, позивач нарахував пеню за порушення строків поставки товару у розмірі 14 728,44 грн. за загальний період з 25.10.2018 по 31.12.2018 та штраф у розмірі 20 650,14 грн.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що строки поставки передбачені у п.5.1. договору - до 30.11.2018. Сторони дійшли згоди про те, що поставки здійснюються окремими партіями в межах цього строку. Позивачем підставами позовних вимог зазначені порушення строків поставки товару за договором, встановленими в Специфікації окремо по кожній партії товару - по п.1 специфікації до 25.10.2018, по п.2. специфікації - до 25.11.2018. Зазначене суперечить умовам договору, зокрема п.5.1. Дана позиція також спростовується фактами оплати з боку позивача - перша часткова оплата за договором проведена 12.11.2018 у сумі 176 001,6грн. двома платіжними дорученнями (п/д №1134 на суму 136 001,60грн. та п/д № 1133 на суму 40 000,00грн). При цьому позивач безпідставно вважає, що перша партія товару вартістю 176 001,60грн. за п.1. Специфікації мала бути поставлена йому до 25.10.2018. З умов специфікації випливає 100% передплата товару, яка пов`язується з фактом виготовлення товару. Однак сторонами не визначені конкретні строки оплати, застосування позивачем штрафних санкцій передбачено за умови повного виконання позивачем своїх зобов`язань з оплати (передплати) товару. Фактична передплата товару за п.1 Специфікації відбулася 12.11.2018, за п.2 Специфікації - 05.12.2018, отже періоди нарахування пені повинні починатися відповідно з 13.11.2018 по 19.11.2018, та з 06.12.2018 по 03.01.2019, а в частині сплати штрафу у розмірі 7% підстави нарахування штрафу відсутні, оскільки прострочка виконання зобов`язання становить менше 30 днів.

Відзив містить клопотання про зменшення пені та штрафу, які є, на думку відповідача, надмірними порівняно з наслідками порушення грошового зобов`язання; просить врахувати невизначеність певних умов договору поставки щодо оплати/поставки товару, відсутність негативних наслідків для позивача внаслідок затримки поставки товару та її нетривалий період.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2019 відкрито провадження у справі №904/829/19. З огляду на те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи приписи ст. 12, ч. 1 ст. 247, ч. 7 ст. 250 ГПК України, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергосістемс" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Елтехкомп" (постачальник) укладено договір поставки 01/08, відповідно до умов якого (п.1.1.) постачальник протягом строку дії цього договору зобов`язується на підставі заявок замовника виготовити та поставити трансформатори за ДК 021:2015 код 31170000-8, належної якості, що відповідає державним стандартам, а замовник зобов`язується прийняти цей товар у власність та оплатити його.

Обсяги закупівлі товару, зазначеного в Специфікації, можуть бути зменшені за згодою сторін залежно від реального бюджетного фінансування видатків замовника на закупівлю товару (п.1.3. Договору).

Відповідно до п.3.1. договору загальна сума закупівлі товару по договору становить 530 004,00грн., в тому числі 20% ПДВ у сумі 88 334,00грн. та складається з вартості усіх партій товару, які замовлятимуться замовником.

Порядок здійснення оплати врегульовано сторонами в розділі 4 договору поставки.

Так, оплата здійснюється за товар в безготівковому порядку шляхом перерахування замовником коштів на поточний рахунок постачальника. Оплата за товар визначається відповідною специфікацією (п.п.4.1, 4.2. Договору).

Згідно п.5.1. Договору постачальник здійснює поставку товару окремими партіями в кількості та строки згідно заявок замовника. Строк поставки по 30.11.2018. Відвантаження товару здійснюється відповідно до умов EXW (Інкотермс 2010): вул. берегова, буд.133"Б", м. Дніпро, 49021.

Датою поставки кожної окремої партії товару визнається дата, коли товар у відповідній кількості повністю переданий замовнику в пункті призначення, що оформлюється підписанням видаткової накладної на партію товару (п.5.3. договору).

За змістом п.5.5. Договору, строк поставки партії товару не може бути меншим ніж 1 (один) робочий день від дня, наступного за днем отримання відповідної заявки.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим Договором (п.7.1 Договору).

Відповідно до п.7.1. договору, за несвоєчасну поставку одиниць товару або поставку партії товару не в повному обсязі, заявленому замовником, постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення поставки за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками та обов`язкового скріплення печатками сторін і діє по 31.12.2018, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.10.1. Договору).

Відповідно до Специфікації №1 (а.с.16), яка є Додатком до договору №01/08 від 13.08.2018, відповідач повинен був поставити:

трансформатор силовий 10кВ ТМ-400/10/0,4 кількістю 2 шт загальною вартістю 146 668,00грн. у строк до 25.10.2018;

та трансформатор силовий 10кВ ТМ-630/10/0,4 кількістю 3 шт загальною вартістю 295002,00 у строк до 25.11.2018.

27.08.2018 листом (за вих. №08/59, а.с.21-22) позивач надіслав електронною поштою - постачальнику заявку, згідно якої відповідач повинен виготовити та поставити:

трансформатор силовий 10кВ ТМ-400/10/0,4 - у строк до 25.10.2018,

трансформатор силовий 10кВ ТМ-630/10/0,4 - у строк до 25.11.2018.

Повторну заявку на адресу відповідача було направлено електронною поштою 03.10.2018 (а.с.19-20).

На виконання умов договору відповідач поставив позивачу трансформатор силовий 10кВ ТМ-400/10/0,4 - 19.11.2018 та трансформатор силовий 10кВ ТМ-630/10/0,4, що підтверджується видатковими накладними:

№126 від 19.11.2018 на суму 176 001,00грн. (а.с.28),

№13 від 03.01.2019 на суму 354 002,4грн. (а.с.29).

В свою чергу, позивачем, в рахунок оплати поставленого товару за договором №01/08 від 13.08.2018 перераховано відповідачу 530004,00грн. згідно платіжних доручень:

№1133 від 12.11.2018 на суму 40 000,00грн.

№1134 від 12.11.2018на суму 136 001,60грн.,

№1157 від 21.11.2018 на суму 100 000,00грн.,

№1208 від 05.12.2018 на суму 200 000,00грн.,

№1209 від 05.12.2018 на суму 54 002,4грн. (а.с.23-27).

Як убачається, в порушення умов договору поставки відповідач поставив трансформатор силовий 10кВ ТМ-400/10/0,4 вартістю 146 668,00 - 19.11.2018 (прострочення складає 24 дні), трансформатор силовий 10кВ ТМ-630/10/0,4 на суму 295002,00грн. - 31.12.2018 (прострочення складає 37 днів).

У зв`язку з простроченням виконання зобов`язань за договором позивачем на адресу відповідача направлена претензія за вих. №01/10 від 21.01.2019 (а.с.30), яка отримана відповідачем 28.01.2019 (а.с.31).

Претензія залишена відповідачем без задоволення.

Спір у справі стосується стягнення пені та штрафу за несвоєчасну поставку товару за договором поставки.

Згідно з ст. 526 ЦК України, яка кореспондуються із ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.

Статтею 611 ЦК України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з нормами ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

І цивільним, і господарським законодавством допускається можливість забезпечувати виконання зобов`язань таким способом, як пеня.

Господарський кодекс України не містить поняття пені. Водночас, згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим, господарським законодавством закріплено, що у випадку, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або в кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (ч. 4 ст. 231 ГК).

Тлумачення вказаної норми дозволяє констатувати, що на основі норм господарського законодавства пеня може бути застосована для забезпечення будь-якого зобов`язання, оскільки вона відноситься до штрафних санкцій.

Як наслідок, враховуючи ч. 2 ст. 9 ЦК України та ч. 2 ст. 4 ГК України, що передбачають наявність спеціальних норм, регулюючих господарські відносини, Суд вважає, що сторони не позбавлені права у господарському договорі забезпечувати пенею виконання будь-якого зобов`язання.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Тлумачення положень ч. 3 ст. 549 ЦК України в аспекті меж свободи договору дає можливість зробити висновок, що сторони у договорі можуть забезпечити за допомогою пені виконання не грошового зобов`язання.

Так, пунктом 7.2.1. договору передбачено, що за несвоєчасну поставку одиниць товару або поставку партії товару не в повному обсязі, заявленому замовником, постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення поставки за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.

Відповідно до умов цього пункту договору, позивач нарахував пеню за порушення строків поставки товару у розмірі 14 728,44 грн. за загальний період з 25.10.2018 по 31.12.2018 та штраф у розмірі 20 650,14 грн.

Перевіривши розрахунок пені за порушення строків поставки товару, суд встановив, що позивач припустився помилки та невірно визначив період прострочення виконання зобов`язання. Строк поставки товару за п.1. Специфікації - до 25.10.2018, тобто останній день поставки товару - 25.10.2018. Отже прострочка виконання зобов`язання починається з 26 числа відповідно.

Строк поставки товару за п.2 Специфікації до договору - до 25.11.2018, отже, останній день поставки товару - 25.11.2018, який є вихідним днем (неділя). У даному випадку останній день поставки товару - 26.11.2018. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч.5 ст. 254 ЦК України). Прострочка виконання зобов`язання починається з 27 числа відповідно.

Прийменник "до" з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь (постанови Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 803/350/17 та у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018 у справі № 815/1298/17, від 14.08.2018 у справі № 803/1387/17, від 28.08.2018 у справі № 814/4170/15).

Таким чином, пеня має бути нарахована наступним чином:

На суму поставки 146 668,00грн. пеня нараховується за період з 26.10.2018 по 18.11.2018 (24 дні): 146 668,00грн. х0,1%х24=3 520,03грн.

Суд зазначає, що нарахування позивачем пені за день, в який відбулась поставка продукції, є безпідставним, оскільки суб`єкт господарських відносин шляхом вчинення активних дій, проведених належним чином, припиняє таке зобов`язання, тому день належного виконання зобов`язання не є днем його прострочення.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 15.01.2015 по справі №910/23600/13 (№3-204гс14).

На суму поставки 295002,00грн. пеня нараховується починаючи з 27.11.2018 по 31.12.2018 (заявлений період; поставка товару здійснена 03.01.2019): 295002,00грн. х 0,1% х 35дн = 10325,07грн.

Сума штрафу у розмірі 7% обчислена позивачем вірно.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 34495,24грн., з яких пеня 13845,1грн. (3 520,03грн. + 10325,07грн.), штраф у розмірі 7% - 20 650,14грн.

Разом з тим, відповідач вважає, що штрафні санкції мали бути нараховані з моменту проведення повної оплати кожного з двох етапів поставки. Фактична передплата товару за п.1 Специфікації відбулася 12.11.2018, за п.2 Специфікації - 05.12.2018, отже періоди нарахування пені повинні починатися відповідно з 13.11.2018 по 19.11.2018, та з 06.12.2018 по 03.01.2019, а в частині сплати штрафу у розмірі 7% підстави нарахування штрафу відсутні, оскільки прострочка виконання зобов`язання становить менше 30 днів.

Суд не погоджується з доводами відповідача щодо періоду нарахування пені, оскільки факт порушення строку поставки, передбаченого умовами Специфікації, яка є додатком до договору та узгоджена сторонами, достеменно встановлено судом. При цьому, судом враховано той факт, що настання строку поставки продукції відповідачем не поставлено в залежність від певної відкладальної обставини, зокрема, від отримання ним передплати товару у розмірі 100% від позивача.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Зважаючи на зміст п.п.4.1., 4.2. договору поставки №01/08 від 13.08.2018, Специфікації №1, відповідно до якої оплата - 100% проводиться по факту виготовлення трансформаторів господарський суд вважає, що виконання відповідачем зобов`язання по поставці товару позивачу не є зустрічним по відношенню до зобов`язання позивача по сплатити 100% вартості товару в розумінні ст.538 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.613 ЦК України, на які посилається заявник в обґрунтування своїх заперечень, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Однак, внесення 100% вартості по факту виготовлення товару не є в розумінні ст.613 ЦК України встановленою договором дією кредитора (позивача), не вчинення якої унеможливлює виконання боржником (відповідачем) свого обов`язку по поставці товару у строк, чітко встановлений договором.

Крім того, договір поставки не містить умов, які б передбачали відстрочення виконання постачальником свого зобов`язання на період до проведення 100% оплати покупцем.

Вищезазначене виключає підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст.613 ЦК України та ст.221 ГК України, якими врегульовані правові наслідки прострочення кредитора.

За таких обставин, суд не приймає до уваги твердження відповідача про наявне прострочення виконання позивачем зобов`язання по стовідсоткової оплати, що, на думку заявника, потягло обґрунтоване перенесення ним строку поставки товару та, в свою чергу, нібито призвело до помилкового нарахування позивачем пені та штрафу.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 34495,24грн., з яких пеня 13845,1грн. (3 520,03грн. + 10325,07грн.), штраф у розмірі 7% - 20 650,14грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить зменшити пеню та штраф, які є, на думку відповідача, надмірними порівняно з наслідками порушення грошового зобов`язання; просить врахувати невизначеність певних умов договору поставки щодо оплати/поставки товару, відсутність негативних наслідків для позивача внаслідок затримки поставки товару та її нетривалий період.

Частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У частині 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів існування підстав для зменшення неустойки або переліку виняткових обставин, на підставі яких суд має право зменшити розмір штрафних санкцій.

Саме лише посилання відповідача на невизначеність певних умов договору поставки щодо оплати/поставки товару, відсутність негативних наслідків для позивача внаслідок затримки поставки товару та її нетривалий період, не є підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, а тому в задоволенні клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги суд зазначає таке.

13 лютого 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергосістемс" та адвокатом Кузнєцовою Л.В. було укладено договір №1-Г/19 про надання правової допомоги, відповідно до якого адвокат прийняв на себе зобов`язання надати замовнику правову допомогу по підготовці матеріалів, представництву і захисту інтересів замовника в Господарському суді Дніпропетровської області по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергосістемс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтехкомп" про стягнення штрафних санкцій за договором поставки від 13.08.2018 (а.с.34-35).

Згідно Додатку №1 до цього договору вартість послуг на правову допомогу складає 5 200,00грн., з яких 3706,00грн.: вчинення процесуальних дій поза судовими засіданнями - вивчення матеріалів справи, підготовка документів, розрахунків, підготовка та подання процесуальних документів до суду, підготовка позовної заяви, розрахунки до позову, заперечення, пояснення та клопотання; 1494,00грн. - представництво інтересів замовника в місцевому господарському суді (а.с.36).

Згідно прибуткового касового ордеру №009 від 19.02.2019 ТОВ "Енергосістемс" сплатило адвокату Кузнєцовій Л.В. 5200,00грн.

Згідно статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлює, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Дія цього Закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами. За таких обставин судові витрати за участь адвоката у розгляді справи підлягають оплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, а їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності (далі - підприємства), органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності (далі - установи), фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність (далі - фізичні особи - підприємці) (далі разом у тексті - суб`єкти господарювання), фізичними особами визначається відповідно до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного банку України від 29.12.2017 № 148 (далі - Положення), яке розроблено відповідно до Закону України "Про Національний банк України".

Таким чином, позивач як юридична особа, під час здійснення операцій із готівкою має керуватися даним Положенням.

Згідно п.23 Положення касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівки.

Касові документи можуть бути паперовими або електронними.

Видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки підписуються керівником і головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником. До видаткових ордерів додаються заяви на видачу готівки, розрахунки. Підпис керівника установи/підприємства на видаткових касових ордерах не обов`язковий, якщо на доданих до видаткових касових ордерів документах, заявах, рахунках є його дозвільний напис (п.26 Положення).

У відповідності до п.28 Положення касир проводить видачу готівки тільки особі, зазначеній у видатковому касовому ордері або видатковій відомості.

Пунктом 38 Положення передбачено, що установи/підприємства зобов`язані мати касу, а їх керівники зобов`язані забезпечити облаштування цієї каси та зберігання готівки у ній. Установи/підприємства відображають у касовій книзі усі надходження і видачу готівки в національній валют. Кожна/кожне установа/підприємство (юридична особа), що має касу, веде одну касову книгу для обліку операцій з готівкою в національній валюті (п.39 Положення).

Позивачем до матеріалів справи додано копію прибуткового касового ордера №009 від 13.02.2019, згідно якого адвокат Кузнєцова Л.В. отримала 5200,00грн. Квитанція до прибуткового касового ордера скріплена печаткою адвоката Кузнєцової Л.В, не містить підпису бухгалтера позивача та директора.

Позивачем в порушення наведених вище положень не надані належні докази на підтвердження доказів понесених ним витрат: не надано суду видаткових касових ордерів або платіжних доручень про передачу коштів адвокату Кузнєцовій Л.В. Прибутковий касовий ордер, копія якого міститься в матеріалах справи, не є достатнім доказом понесених позивачем витрат.

За таких обставин, враховуючи те, що витрати позивача (а не прибутки адвоката) мають бути підтверджені видатковим касовим ордером з підписами керівника та головного бухгалтера, або у випадку безготівкового розрахунку - платіжним дорученням, які суду не подані, у суду відсутні підстави включати до судових витрат по справі витрати позивача на послуги адвоката як такі, що не підтверджені належними фінансовими документами.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1873,04 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергосістемс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтехкомп" про стягнення штрафних санкцій у розмірі 35 378,58грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтехкомп" (49021, м. Дніпро, вул. Берегова, 133-Б, ідентифікаційний код 41713527) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергосістемс" (65058, м. Одеса, Французький бульвар, буд.22, корп.2, кв.29, ідентифікаційний код 40491310) пеню у розмірі 13845,1грн., штраф у розмірі 7% - 20 650,14грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 1873,04 грн. , про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підписано 17.05.2019

Суддя Н.М.Євстигнеєва