СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2019 р. Справа № 905/1801/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В. , суддя Стойка О.В.,

за участі секретаря судового засідання Казакової О.В.,

за участі представників:

позивача - Короленко І.М., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЗП № 0020000 від 21.01.2019; ордер ЗП № 114605 від 03.04.2019 (приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в Господарському суді Запорізької області; його повноваження перевірені секретарем судового засідання

Господарського суду Запорізької області - Соловйовою В.О.),

відповідача - Міхно М.Г., адвокатське посвідчення № 4914; довіреність б/н від 18.01.2019, (приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в Донецькому апеляційному суді; його повноваження перевірені старшим розпорядником Донецького апеляційного суду - Остапенко Є.О.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача ТОВ "Будівельно-виробниче підприємство "Олтак" (вх. № 649Д/3) на рішення Господарського суду Донецької області від 01 лютого 2019 року (повний текст складено 04.02.2019) у справі № 905/1801/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-виробниче підприємство "Олтак", м. Запоріжжя,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бестбетон", м. Маріуполь Донецької області,

про стягнення збитків в сумі 112242,00 грн,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2018 року ТОВ "Будівельно-виробниче підприємство "Олтак" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до ТОВ "Бестбетон", в якій просив стягнути збитки в розмірі 112242,00 грн сплаченої позивачем попередньої оплати, що виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань з поставки товару за усним договором стосовно постачання 10 та 11 вересня 2018 готової бетонної суміші С20/25 (В25 М350) П4.

В процесі розгляду справи позивачемкілька разів зменшувались позовні вимоги.

В заяві про зменшення позовних вимог від 05.12.2018 позивач визначив розмір збитків в сумі 27258,00 грн, які складаються з 21540,00 грн вартості непоставленого товару по товарно-транспортній накладній від 11.09.2018 № 1060 та 5718,00 грн вартості ненаданих послуг з доставки продукції автобетонозмішувачем. Зазначає, що в обумовлений між сторонами термін 11.09.2018 від відповідача надійшли 3 машини з бетонною сумішшю, дві з яких було прийнято позивачем, а третю машину з бетонною сумішшю в обсязі 10 куб. м позивач відмовився прийняти через начебто неналежну якість бетону, товарно-транспортну накладну від 11.09.2018 № 1060 на поставку бетонної суміші в обсязі 10 куб. м не підписав. Бетонної суміші належної якості в обсязі 10 куб. м вартістю 21540,00 грн відповідачем поставлено так і не було, сплачену позивачем передплату за поставку товару в сумі 21540,00 грн не повернуто. Вважає, що через невиконання відповідачем своїх зобов`язань з постачання товару належної якості в обумовлений термін та враховуючи повідомлення позивача про втрату інтересу до виконання відповідачем зобов`язань з постачання товару, в силу ч. 3 ст. 612 Цивільного кодексу України, у відповідача виник обов`язок відшкодувати позивачеві збитки.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 01.02.2019 у справі № 905/1801/18 (суддя Левшина Г.В.) відмовлено повністю в задоволенні позовних вимог. Стягнуто з позивача на користь відповідача 2486,78 грн витрат, пов`язаних з розглядом справи. Рішення суду мотивовано недоведеністю факту наявності збитків на суму 27258,00 грн та відповідного причинного зв`язку між діями/бездіяльністю відповідача та збитками, оскільки позивачем не доведено порушення відповідачем своїх зобов`язань щодо якості поставленого товару.

Позивач - ТОВ "Будівельно-виробниче підприємство "Олтак" 19.02.2019, тобто в межах встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, звернувся до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивача збитки в сумі 27258,00 грн,. які складаються з 21540,00 грн вартості непоставленого товару по товарно-транспортній накладній від 11.09.2018 № 1060 та 5718,00 грн вартості ненаданих послуг з доставки продукції автобетонозмішувачем

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що 05.09.2018 між позивачем та відповідачем у спрощений спосіб був укладений договір на постачання 10 та 11 вересня 2018 року на виробничу площадку позивача готової бетонної суміші С20/25 (В25 М350), за наслідками якої відповідачем виставлено позивачу рахунок № 203 від 05.09.2018 на суму 308914,50 грн. Позивач перерахував попередню оплату на загальну суму 112242,00 грн за платіжними дорученнями № 3169 від 06.09.2018 на суму 43746,00 грн та № 3197 від 11.09.2018 на суму 68496,00 грн. На виконання договору відповідач 10.09.2018 доставив позивачу 2 автобетонозмішувача з бетонною сумішшю, які прийнято представником позивача, та 11.09.2018 доставив 3 автобетонозмішувача з бетонною сумішшю, два з яких були прийняті позивачем, а третій автобетонозмішувач з бетонною сумішшю обсягом 10 куб. м по товарно-транспортній накладній від 11.09.2018 № 1060 позивачем не прийнятий через начебто неналежну якість бетону, бетонну суміш було злито за межами будівництва. Позивачем 12.09.2018 направлено відповідачу вимогу про повернення сплаченої за товар передплати та повідомлено, що через прострочення відповідачем своїх зобов`язань їх виконання для позивача втратило свій інтерес. Накладні на постачання товару позивачеві не були направлені, товарно-транспортна накладна № 1060 від 11.09.2018, надана позивачеві 12.11.2018, не містить підпису особи, яка прийняла товар, що, як вважає позивач, свідчить про те, що товар в обсязі 10 куб. м не було поставлено. Отже позивачу завдано 27258,00 грн збитків, які складаються з 21540,00 грн вартості непоставленого товару - бетонної суміші в обсязі 10 куб. м у розмірі та 5718,00 грн вартості ненаданих послуг з доставки продукції автобетонозмішувачем, та підлягають до відшкодування.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 у справі № 905/1801/18 у зв`язку з недоплатою апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 722,00 грн, апеляційну скаргу позивача залишено без руху на підставі п. 2 ч. 3 ст. 258 та чч. 2, 6 ст. 260 Господарського процесуального кодексу та надано апелянту строк для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

На виконання зазначеної ухвали апелянт - ТОВ "Будівельно-виробниче підприємство "Олтак" 15.03.2019 за вх. № 2729 надав платіжне доручення від 12.03.2019 № 4677, яке свідчить про доплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 722,00 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 у справі № 905/1801/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача, встановлено відповідачу строк до 01.04.2019 для подання відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) апелянту копії відзиву з доданими до нього документами, розгляд справи призначено на 04.04.2019 о 12:30 год. та викликано в судове засідання представників учасників справи.

На виконання зазначеної ухвали відповідач надав відзив на апеляційну скаргу (вх. № 3374 від 03.04.2019), в якому не погоджується з доводами апелянта, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні 04.04.2019 ухвалою Східного апеляційного господарського суду у справі № 905/1801/18 оголошено перерву до 16.05.2019 о 10:00 год., викликано в судове засідання представників учасників справи та доручено Господарському суду Запорізької області (69001, м. Запоріжжя, вул. Гетьманська, 4, E-mail:) забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції по справі № 905/1801/18.

02.05.2019 у зв`язку з відпусткою судді Медуниці О.Є. проведено повторний автоматичний розподіл справи № 905/1801/18 та для розгляду зазначеної справи визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В., суддя Стойка О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.05.2019 у справі № 905/1801/18 задоволено клопотання відповідача - ТОВ "Бестбетон" про проведення судового засідання, призначеного на 16.05.2019 о 10:00, в режимі відеоконференції. Доручено Донецькому апеляційному суду забезпечити проведення відеоконференції у справі № 905/1801/18.

Представник позивача ТОВ "Будівельно-виробниче підприємство "Олтак" в судовому засіданні 16.05.2019 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представник Відповідача - ТОВ "Бестбетон" в судовому засіданні 16.05.2019 підтримав відзив на апеляційну скаргу повністю.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи, викладені в апеляційні скарзі, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача в судовому засіданні, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, ст. 174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договорів та інших правочинів, тобто, з дій осіб, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків згідно із ст.ст. 626, 627 Цивільного кодексу України є договором.

За змістом положень ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 Цивільного кодексу України).

При цьому, положеннями ч.ч.1-3 ст. 180 Господарського кодексу України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Виходячи зі змісту ст. 638 Цивільного кодексу України, ст. 180 Господарського кодексу України, у разі недосягнення сторонами згоди за всіма істотними умовами договору, такий правочин буде тільки підтвердженням наміру сторін укласти відповідний договір.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 05.09.2018 між позивачем - ТОВ "Будівельно-виробниче підприємство "Олтак" (покупцем) та відповідачем - ТОВ "Бестбетон" (постачальником) у спрощений спосіб був укладений усний договір щодо постачання відповідачем на умовах передплати протягом 10-11 вересня 2018 року на виробничу площадку позивача готової бетонної суміші С20/25 (В25 М350).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було виставлено позивачу 3 рахунки на оплату: № 203 від 05.09.2018 на суму 308914,50 грн (т. 1 а.с. 9); № 203 від 05.09.2018 на суму 54072,00 грн (т. 1 а.с. 84) та № 218 від 10.09.2018 на суму 75861,00 грн (т. 1 а.с. 85).

Надана позивачем до позовної заяви копія рахунку на оплату № 203 від 05.09.2018 на суму 308914,50 грн, в т.ч. ПДВ - 51485,75 грн (т. 1 а.с. 9), стосується поставки товару бетонної суміші готової С 20/25(В25 М350) П4 у кількості 106,25 куб. м, вартістю 1795,00 грн за 1 куб. м без ПДВ або 2154,00 грн за 1 куб. м з ПДВ, на суму 190718,75 грн без ПДВ та послуги з доставки продукції автобетонозмішувачем у кількості 14 шт. на суму 66710,00 грн без ПДВ. Вказаний рахунок не містить будь-яких відміток відповідача - ТОВ "Бестбетон", підписів уповноважених осіб відповідача та не засвідчений печаткою підприємства.

Надана відповідачем до відзиву на позовну заяву копія рахунку на оплату № 203 від 05.09.2018 на суму 54072,00 грн, в т.ч. ПДВ - 9012,00 грн (т. 1 а.с. 84), стосується поставки товару бетонної суміші готової С 20/25(В25 М350) П4 у кількості 15 куб. м, вартістю 1795,00 грн за 1 куб. м без ПДВ або 2154,00 грн за 1 куб. м з ПДВ, на суму 26925,00 грн без ПДВ; та послуги з доставки продукції автобетонозмішувачем у кількості 2 шт. на суму 17640,00 грн без ПДВ та послуги з доставки продукції автобетонозмішувачем/додатковий час на вивантаження у кількості 1 год. на суму 494,00 грн без ПДВ. Вказаний рахунок підписаний відповідачем - ТОВ "Бестбетон" та засвідчений печаткою відповідача.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що наданий позивачем рахунок на оплату № 203 від 05.09.2018 на суму 308914,50 грн був лише проектом рахунку на оплату товару - бетонної суміші готової С 20/25(В25 М350) П4, але того ж дня замовником було зменшено замовлення на поставку бетонної суміші 10.09.2018 до 15 куб. м, внаслідок чого рахунок на оплату № 203 від 05.09.2018 було виправлено на суму 54072,00 грн.

Крім того, за усною заявкою позивача на поставку бетонної суміші 11.09.2018 відповідачем був виставлений рахунок на оплату № 218 від 10.09.2018 на суму 75861,00 грн (т. 1 а.с. 85).

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами чч. 1, 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до чинного законодавства права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції оформлюються первинними документами відповідно до вимог Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність.

Згідно ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За своїм змістом рахунок не є первісним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції, а є лише документом, в якому зазначено суму належного за товар платежу.

Враховуючи, що надана позивачем копія рахунку на оплату № 203 від 05.09.2018 на суму 308914,50 грн не містить будь-яких відміток відповідача - ТОВ "Бестбетон", підписів уповноважених осіб відповідача та не засвідчений печаткою підприємства, а оригінал зазначеного рахунку сторонами не надано до матеріалів справи, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що надана позивачем копія рахунку на оплату № 203 від 05.09.2018 на суму 308914,50 грн не є належним доказом визначення сторонами умов щодо обсягів та вартості поставки бетонної суміші за договором від 05.09.2018.

Позивачем на виконання умов договору від 05.09.2018 перераховано 112242,00 грн за платіжними дорученнями № 3169 від 06.09.2018 на суму 43746,00 грн та № 3197 від 11.09.2018 на суму 68496,00 грн, з призначенням платежу: за бетонну суміш, послуги доставки згідно рах. № 203 від 05.09.2018 (т. 1 а.с. 10-11).

Позивач - ТОВ "Будівельно-виробниче підприємство "Олтак" 06.09.2018 № 963 (т. 1 а.с. 14) звернувся до відповідача - ТОВ "Бестбетон" з листом-замовленням щодо постачання 10.09.2018 з 10:00 год. з інтервалом 40 хвилин бетонної суміші марки М350 П-4 обсягом 15 куб. м за адресою: с. Благовещенка Більмацького району.

На виконання вказаного замовлення відповідач 10.09.2018 доставив на адресу позивача (в с. Благовещенка Запорізької області) 2 автобетонозмішувача з бетонною сумішшю в загальному обсязі 15 куб. м, вартістю 1795,00 грн за 1 куб. м без ПДВ або 2154,00 грн за 1 куб. м з ПДВ, а саме:

- 8,0 куб. м - відповідно до товарно-транспортної накладної № 1045 від 10.09.2018 та матеріальної перепустки № 1045 від 10.09.2018, FORD АН 15 09 КХ, водій Рябченко (т. 1 а.с. 86, 87);

- 7,0 куб. м - відповідно до товарно-транспортної накладної № 1046 від 10.09.2018 та матеріальної перепустки № 1046 від 10.09.2018, автомобіль HANIA АН 43 93 НP, водій Винник (т. 1 а.с. 88, 89).

Поставлені відповідачем 10.09.2018 бетонні суміші за товарно-транспортними накладними № 1045 від 10.09.2018 та № 1046 від 10.09.2018 в загальному обсязі 15 куб. м прийнято представником позивача, що підтверджується відповідними підписами представників позивача на вказаних товарно-транспортних накладних.

11.09.2018 відповідач доставив на адресу позивача (в с. Благовещенка Запорізької області) нову партію товару, а саме: 3 автобетонозмішувача з бетонною сумішшю в загальному обсязі 24 куб. м, вартістю 1795,00 грн за 1 куб. м без ПДВ або 2154,00 грн за 1 куб. м з ПДВ, зокрема:

- 8,0 куб. м - відповідно до товарно-транспортної накладної № 1058 від 11.09.2018 та матеріальної перепустки № 1058 від 11.09.2018, автомобіль FORD АН 15 09 КХ, водій Винник (т. 1 а.с. 90, 91);

- 6,0 куб. м - відповідно до товарно-транспортної накладної № 1059 від 11.09.2018 та матеріальної перепустки № 1059 від 11.09.2018, автомобіль HANIA АН 43 93 НP, водій Винник (т. 1 а.с. 95, 96);

- 10 куб. м - відповідно до товарно-транспортної накладної № 1060 від 11.09.2018 та матеріальної перепустки № 1060 від 11.09.2018, автомобіль HOWO АН 68 82 МН, водій Новохатько (т. 1 а.с. 95, 96).

Бетонні суміші за товарно-транспортними накладними № 1058 від 11.09.2018 та № 1059 від 11.09.2018 в загальному обсязі 14 куб. м було прийнято представником позивача, що підтверджується відповідними підписами представників позивача на вказаних товарно-транспортних накладних.

Бетонну суміш в обсязі 10 куб. м за товарно-транспортною накладною № 1060 від 11.09.2018 представник позивача відмовився отримувати, зазначивши на паспорті якості бетонної суміші № 1060 від 11.09.2018 про те, що «повертає бетон через те, що не встигає його прийняти» (т. 1 а.с. 93).

Як зазначає в апеляційній скарзі позивач, водію автобетонозмішувача, що доставив бетонну суміш за товарно-транспортною накладною № 1060 від 11.09.2018, було запропоновано викликати повноважного представника для відбору проб, що водієм зроблено не було. Натомість, автомобіль покинув будівельний майданчик та злив бетонну суміш за межами будівництва.

Позивач - ТОВ "Будівельно-виробниче підприємство "Олтак" 12.09.2018 за № 983 (т. 1 а.с. 82) направив відповідачу - ТОВ "Бестбетон" лист, в якому, посилаючись на те, що в обумовлений сторонами термін постачання товару не відбулось, поставлена відповідачем 11.09.2018 бетонна суміш не відповідала заявленим показникам якості та маркування, працівником відповідача здійснено незаконно злив бетонної суміші на території птахофабрики (біля огорожі), вимагає в строк до 17.09.2018 здійснити демонтаж та вивіз вказаної бетонної суміші та повідомляє, що через прострочення відповідачем своїх зобов`язань щодо постачання товару та постачання товару неналежної якості, їх виконання відповідачем для позивача втратило свій інтерес, у зв`язку з чим вимагає протягом 7 днів з моменту отримання даного листа повернути позивачу перераховану передоплату в сумі 112242,00 грн.

Відповідач - ТОВ "Бестбетон" у відповідь на вимогу позивача листом від 20.09.2018 за вих. № 02/18 (т. 1 а.с. 13) відмовився виконувати вимогу позивача через її необґрунтованість та безпідставність.

Позивач - ТОВ "Будівельно-виробниче підприємство "Олтак" звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до ТОВ "Бестбетон", в якій просив стягнути збитки в розмірі 112242,00 грн сплаченої позивачем попередньої оплати, що виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань з поставки товару за усним договором стосовно постачання 10 та 11 вересня 2018 готової бетонної суміші С20/25 (В25 М350) П4.

В процесі розгляду справи позивач кілька разів зменшував позовні вимоги. В заяві про зменшення позовних вимог від 05.12.2018 позивач, посилаючись на те, що накладні на постачання товару позивачеві не були направлені, а товарно-транспортна накладна № 1060 від 11.09.2018 не містить підпису особи, яка прийняла товар, що, як вважає позивач, свідчить про те, що товар в обсязі 10 куб. м не було поставлено, визначив розмір збитків в сумі 27258,00 грн, які складаються з 21540,00 грн вартості непоставленого товару по товарно-транспортній накладній від 11.09.2018 № 1060 та 5718,00 грн вартості ненаданих послуг з доставки продукції автобетонозмішувачем.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 01.02.2019 у справі № 905/1801/18 відмовлено в задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідно до ст. 20 Господарського кодексу України, ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту порушених або оспорюваних прав та охоронюваних законом інтересів може бути відшкодування збитків.

За приписами ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з положеннями ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною.

У відповідності до ч. 1 ст. 226 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Обов`язок відшкодувати збитки є загальною формою цивільно-правової відповідальності, яка настає для боржника внаслідок порушення ним зобов`язань.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України та ст. 224 Господарського кодексу України.

Умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв`язку між діями особи та збитками, які складають об`єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

За приписами ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 662 Цивільного кодексу України встановлений обов`язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст.663 Цивільного кодексу України).

Одночасно, згідно із ст. 689 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що в листі-замовленні від 06.09.2018 № 963 позивачем - ТОВ "Будівельно-виробниче підприємство "Олтак" визначено умови постачання відповідачем - ТОВ "Бестбетон" бетонної суміші, зокрема: дату та час (10.09.2018 з 10:00 год. з інтервалом 40 хвилин), обсяг (15 куб. м дату), марку бетонної суміші (марка М350 П-4) та місце доставки (с. Благовещенка Більмацького району).

Позивач за платіжним дорученням № 3169 від 06.09.2018 перерахував відповідачу 43746,00 грн, з призначенням платежду: за бетонну суміш, послуги доставки згідно з рахунком № 203 від 05.09.2018.

Згідно наявних в матеріалах справи товарно-транспортних накладних № 1045 від 10.09.2018 та № 1046 від 10.09.2018 відповідачем було поставлено позивачу бетонну суміш обсягом 8,0 куб. м та 7,0 куб. м відповідно, які прийнято позивачем без заперечень щодо строку достави та якості товару, що не заперечується позивачем.

Таким чином, відповідачем поставлено позивачу бетонну суміш в обсязі 15,0 куб. м за заявкою від 10.09.2018 № 693.

Позивач здійснив нову оплату за платіжним дорученням № 3197 від 11.09.2018 на суму 68496,00 грн, з призначенням платежду: за бетонну суміш, послуги доставки згідно з рахунком № 203 від 05.09.2018.

Відповідач 11.09.2018 доставив на адресу позивача (в с. Благовещенка Запорізької області) нову партію товару за товарно-транспортними накладними № 1058 від 11.09.2018 (8,0 куб. м), № 1059 від 11.09.2018 (6,0 куб. м) та № 1060 від 11.09.2018 (10 куб. м).

За товарно-транспортними накладними № 1058 від 11.09.2018 та № 1059 від 11.09.2018 бетонні суміші в загальному обсязі 14 куб. м було прийнято представником позивача, що підтверджується відповідними підписами представників позивача на вказаних товарно-транспортних накладних.

За товарно-транспортною накладною № 1060 від 11.09.2018 бетонну суміш в обсязі 10 куб. м представник позивача відмовився отримувати.

Враховуючи неузгодження сторонами строку виконання відповідачем своїх зобов`язань з постачання бетонної суміші на 11.09.2018 та відсутність доказів звернення позивача з відповідною вимогою, посилання позивача на порушення відповідачем строків виконання зобов`язання з постачання бетонної суміші за товарно-транспортною накладною № 1060 від 11.09.2018 в обсязі 10 куб. м на суму 21540,00 грн є безпідставним.

Судова колегія не погоджується з доводами відповідача про неналежну якість бетонної суміші товару за товарно-транспортною накладною № 1060 від 11.09.2018, зважаючи на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача відмовився отримувати бетонну суміш в обсязі 10 куб. м за товарно-транспортною накладною № 1060 від 11.09.2018, з посиланням на те, що «повертає бетон через те, що не встигає його прийняти», про що зазначив в паспорті якості бетонної суміші № 1060 від 11.09.2018 (т. 1 а.с. 93).

Згідно зі ст. 268 Господарського кодексу України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів. Номери та індекси стандартів, технічних умов або іншої документації про якість товарів зазначаються в договорі. Якщо вказану документацію не опубліковано у загальнодоступних виданнях, її копії повинні додаватися постачальником до примірника договору покупця на його вимогу. У разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості.

Відповідно до ст. 673 Цивільного кодексу України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом.

Сторонами доказів узгодженням вимог щодо якості бетонної суміші, яку мав поставити відповідач 11.09.2018 не надано.

В листі-замовленні від 06.09.2018 № 963 позивачем було визначено лише марку бетонної суміші - марка М350 П-4, яку мав поставити відповідач 10.09.2018.

Як зазначає сам позивач в апеляційній скарзі, сторонами не здійснювався відбір проб в присутності представників обох сторін для визначення якості бетонної суміші в сертифікованій лабораторії відповідно до вимог Методик ДСТУ.

Докази звернень позивача до відповідача про сумісний відбір проб та складення акту приймання товару по якості в матеріалах справи відстуні.

Таким чином, посилання позивача на порушення відповідачем своїх зобов`язань щодо якості бетонної суміші за товарно-транспортною накладною № 1060 від 11.09.2018, є недоведеним, а отже недоведеними є факт наявності збитків на суму 27258,00 грн. та, відповідного причинного зв`язку між діями/бездіяльністю відповідача та збитками, що унеможливлює відшкодування збитків на підставі ст. 612 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача збитків в сумі 27258,00 грн.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 74 , ч. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази які підтверджують, що особа здійснювала всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду ухвалене з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Наведені позивачем в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги позивача та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Отже, в силу приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги позивача, судові витрати понесені апелянтом у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 129, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ТОВ "Будівельно-виробниче підприємство "Олтак" на рішення Господарського суду Донецької області від 01 лютого 2019 року по справі № 905/1801/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 01 лютого 2019 року по справі № 905/1801/18 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 21.05.2019.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з ч. 1 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Н.М. Пелипенко

Суддя С.В. Барбашова

Суддя О.В. Стойка