РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.04.2019Справа № 910/22951/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРС МЕДІА

КОРПОРЕЙШН";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий канал";

про стягнення компенсації за порушення виключних майнових суміжних прав

64000,00 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивача: Ясінська Н.В., керівник;

Від відповідача: Корнієнко М.К., адвокат.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРС МЕДІА КОРПОРЕЙШН" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий канал" про стягнення компенсації за порушення виключних майнових авторських прав у розмірі 64 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2016 року порушено провадження у справі № 910/22951/16, розгляд справи призначено на 24.01.2017 року.

У судових засіданнях 24.01.2017 р. та 02.02.2017 р. оголошувалась перерва у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2017 року у справі № 910/22951/16 призначено судову експертизу відео-звукозапису, проведення якої доручено Державному Науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, провадження у справі зупинено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2017 року провадження у справі № 910/22951/16 поновлено, слухання клопотання судового експерта призначено на 03.10.2017 року; витребувано у сторін документи, перелік яких встановлено у клопотанні судового експерта.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2018 року задоволено клопотання експерта від 14.02.2018 р. № 19/8-6/38(ІВ)-СЕ/17 про залучення до проведення судової експертизи відео-звукозапису, призначеної ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2017, спеціаліста звукорежисера.

До господарського суду від Державного Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2018 року призначено у справі № 910/22951/16 експертизу відео-звукозапису, проведення якої доручено атестованому судовому експерту Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Онищук Аллі Ігорівні та залучено до проведення експертизи відео-звукозапису спеціаліста звукорежисера Лютко Ольгу Євгеніївну.

До господарського суду від Державного Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2018 року провадження у справі поновлено, підготовче засідання призначено на 17.01.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/22951/16 до судового розгляду по суті на 12.02.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 відкладено розгляд справи по суті до 05.03.2019 р.

У судових засіданнях 05.03.2019 та 28.03.2019 оголошувалась перерва в слуханні справи по суті.

Позивач у судовому засіданні 16.04.2019 р. позов підтримав і просив задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.04.2019 р. проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

11.11.2016 року між ТОВ "Соні Мьюзік Інтертеймент", як ліцензіаром, та ТОВ "Юніверс Медіа Корпорейшн", як ліцензіатом укладено ліцензійний договір від № 147-Д, відповідно до предмету якого ліцензіар надає за винагороду (далі - роялті), а позивач отримує на умовах виключної ліцензії право використання Фонограм, вказаних в додатку № 2 до цього договору, кожним з вищевказаних способів використання, яке включає право здійснювати самостійно та/або дозволяти третім особам здійснювати по відношенню до таких Фонограм виключно відповідно до додатку № 2 та з метою їх використання у складі Передач на Телеканалах в межах Території та на протязі Строку (п. 2.1 ліцензійного договору № 147-Д) наступні дії:

- включення Фонограм у склад Передачі, тобто суміщення Фонограми з аудіовізуальним рядом Передачі (синхронізація) (п. 2.1.1 ліцензійного договору № 147-Д);

- технічна переробка/адаптація Фонограм з метою їх включення у склад Передачі та подальшого використання у складі Передачі згідно п. 2.1.4 цього договору (п. 2.12 ліцензійного договору № 147-Д);

- відтворення Фонограм у складі Передачі виключно для цілей виробництва Передачі 2.1.3 ліцензійного договору № 147-Д);

- подальше використання Фонограми у складі Передачі виключно в цілях (а) сповіщення Передачі для загального відома по телебаченню (включаючи кабельне телебачення) у складі Телеканалу (сповіщення по телебаченню), (б) доведення Передачі у складі Телеканалу до загального відома на офіційному власному сайті Телеканалу, без права завантаження та збереження Передачі кінцевим користувачем (2.1.4 ліцензійного договору № 147-Д).

Фонограма - виключно звукові записи виконання музичних творів (з текстом або без тексту), по відношенню до яких ліцензіар вправі на території України розпоряджатися виключним правом (виключними майновими суміжними правами) на такі фонограми (п. 1.2 ліцензійного договору № 147-Д).

Передача - аудіовізуальний твір та/або інший аудіовізуальний продукт, виготовлений на замовлення та /або за рахунок Телеканалу, та/або призначений для використання/був використаний Телеканалом (п. 1.5 ліцензійного договору № 147-Д).

Телеканал - телерадіокомпанія, зареєстрована компетентним органом України, як суб`єкт інформаційної діяльності у відповідності із законодавством України (п. 1.6 ліцензійного договору № 147-Д).

Територія - Україна (п. 1.4 ліцензійного договору № 147-Д).

Строк - період часу, на протязі якого позивач вправі використовувати Фонограми у складі Передач. Початок строку - 01.01.2010 року, або дата оприлюднення Фонограми, якщо фонограма була оприлюднена після 01.01.2010 року. Закінчення строку - 01.01.2020 року (п. 1.3 ліцензійного договору № 147-Д).

Пунктом 2.6 ліцензійного договору № 147-Д визначено, що з метою уникнення сумнівів сторони узгодили, що ніякі авторські права не є предметом дійсного договору.

Положеннями п. 6.1 ліцензійного договору № 147-Д передбачено, що дійсний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє на протязі Строку, але в любому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань.

Умовами п. 6.2 ліцензійного договору № 147-Д, зокрема, визначено, що виключна ліцензія, надана по даному договору розповсюджується на період часу, починаючи з 01.01.2010 року, або з дати оприлюднення Фонограми, якщо Фонограма була оприлюднена після 01.01.2010 року та діє до 01.01.2020 року.

Додатком № 2 ліцензійного договору № 147-Д, зокрема, передбачена наступна фонограма:

- „Highway to Hell", виконавець - AC/DC.

Таким чином, судом встановлено, що позивач є суб`єктом суміжного права та володіє виключними майновими правами інтелектуальної власності на зазначену вище фонограму на підставі ліцензійного договору від 11.11.2016 року № 147-Д та додатку № 2 до нього.

Так, на підтвердження факту використання відповідачем спірного об`єкту шляхом його відтворення у складі аудіовізуального твору/програми "Анонс до фільму «Мумія.Принц Египту»", робоча назва "Не копай там, де не потрібно", позивач посилається на відеозапис трансляції спірного аудіовізуального твору на інтернет-ресурсі novy.tv, під логотипом телемовника "Новий канал", який належить відповідачеві.

Приписами статей 435, 440, 441, 443 Цивільного кодексу України, статей 7, 15, 31-33 Закону № 3792 встановлено: право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку (за договором, який відповідає визначеним законом вимогам); використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Відповідно до пункту 29 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності" з огляду на приписи ГПК України щодо обов`язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об`єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов`язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об`єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Згідно з пунктом 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності" відсутність вини порушника не звільняє його від обов`язку припинити порушення права інтелектуальної власності, а так само не виключає застосування щодо нього заходів, спрямованих на захист таких прав. Зокрема, опублікування в засобах масової інформації відомостей про порушення права інтелектуальної власності та змісту судового рішення щодо такого порушення, припинення дій, що порушують право інтелектуальної власності, здійснюються незалежно від вини порушника.

Втім, наведене правило підлягає застосуванню лише до тих способів захисту прав, які не належать до заходів відповідальності. Відповідальність за порушення прав інтелектуальної власності (у вигляді відшкодування збитків, шкоди, сплати компенсації) настає лише за наявності вини.

В судовому засіданні судом досліджено відеозапис програми та встановлено факт незаконного використання фонограми: „Highway to Hell", виконавець - AC/DC, шляхом відтворення у складі аудіовізуального твору/програми "Анонс до фільму «Мумія.Принц Египту»", робоча назва "Не копай там, де не потрібно" на інтернет-ресурсі novy.tv, який належить відповідачеві.

Докази правомірного використання спірної фонограми відповідачем не надано та в матеріалах справи відсутні.

Використання твору без дозволу уповноваженої особи та без сплати авторської винагороди є порушенням авторського права, передбаченим пунктом "а" статті 50 Закону № 3792, за яке пунктом "г" частини другої статті 52 Закону № 3792 передбачено можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50.000 мінімальних заробітних плат.

Пунктом 42 Постанови пленуму Верховного суду України "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав від 04.06.2010 № 5 визначено, що розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат (пункт "г" частини другої статті 52 Закону), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі.

При цьому, чинне законодавство не містить приписів щодо безпосереднього причинного зв`язку між фактом завдання збитків та їх розміром і розміром можливої компенсації.

Так, приписи Цивільного кодексу України та Закону не ставлять розмір компенсації у залежність від кількості використаних об`єктів або їх складових частин (не містять приписів стосовно залежності розміру компенсації), а лише встановлюють право стягнення компенсації, виходячи з самого факту вчинення порушення авторського права. Інші обставини (стосовно систематичності вчинення порушень, їх (його) обсягу, кількості неправомірно використаних об`єктів тощо), в свою чергу, повинні враховуватися судом у визначенні суми компенсації в кожному конкретному випадку, виходячи з меж, встановлених згаданою статтею 52 Закону (від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат).

Аналогічна позиція Вищого господарського суду України викладена, зокрема, в оглядовому листі № 01-06/417/2012 від 04.04.2012 р.

Проте, суд зазначає, що Вищий господарський суд України листом №07.01-11/1085/17 від 06.07.2017 р. роз`яснив господарським судам України, що у визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення (абзац третій підпункту 51.3 пункту 51 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності").

Водночас, відповідно до пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Наразі такі зміни до Закону не внесені. Водночас виплата згаданої компенсації підпадає під ознаки "інших виплат", про які йдеться у наведеному приписі Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ, тобто розмір мінімальної заробітної плати, визначений цим Законом, на даний час не підлягає застосуванню як розрахункова величина при визначені компенсації, пов`язаної з порушенням авторського права і (або) суміжних прав.

Отже, при визначені розміру відповідної компенсації слід виходити з приписів пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та застосовувати розрахункову величину у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року (з 1 січня 2019 року - 1 921 грн.).

Разом з тим, суд вважає визначений Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРС МЕДІА КОРПОРЕЙШН" розмір компенсації необґрунтовано завищеним.

Так, Організацією належними засобами доказування доведено факт порушення в відповідачем майнових прав суб`єкта авторського права шляхом вчинення дій, які визнаються порушенням авторського права, але належним чином не обґрунтувано співвідношення розміру визначеної ним компенсації за порушення авторського права з розміром завданої неправомірним використанням об`єктів авторського права шкоди, що може бути визначена з урахуванням розміру збитків потерпілої особи, розміру доходу, отриманого відповідачем внаслідок правопорушення тощо.

За таких обставин, вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРС МЕДІА КОРПОРЕЙШН" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий канал" компенсації підлягає задоволенню частково у розмірі 19 210,00 грн. за розрахунком: один об`єкт інтелектуальної власності * 10 прожиткових мінімумів* 1 921 грн. 00 коп. (1*10* 1 921,00 = 19 210,00 грн.), за порушення майнових суміжних прав за використання фонограми: „Highway to Hell", виконавець - AC/DC.

Як встановлено ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, враховуючи порушення відповідачем виключних майнових суміжних прав позивача, з огляду на спрямованість застосовуваних судом компенсаційних заходів на захист порушеного права, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства - справедливості, добросовісності, розумності, суд вважає обґрунтованим стягнення з відповідача компенсації у розмірі 19 210,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за розгляд позовної заяви покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи зібрані докази по справі, пояснення представників сторін та керуючись статтями 129, 232, 236-241 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий канал" (01054, м. Київ, вул. Тургенєвська, 25; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверс медіа корпорейшн" (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4-А, оф. 139, ) 19 210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн. 00 коп. компенсації за порушення майнових суміжних прав та 288 (двісті вісімдесят вісім) грн. 15 коп. судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 15.05.2019