ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.05.2019 Справа № 905/51/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.

секретар судового засідання (помічник судді) Табачніков В.Г.,

розглянувши матеріали справи за позовом: Заступника прокурора Донецької області (вул. Університетська, 6, м. Маріуполь, Донецька область, 87500),

в інтересах держави в особі: Маріупольської міської ради (пр. Миру, м. Маріуполь, Донецька область, 87500, ),

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Ігнатенко Віталія Павловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ),

про: 1) розірвання договору оренди від 19.04.2012р., зареєстрований в управлінні Держкомзему у м. Маріуполі Донецької області, про що у Книзі записів про державну реєстрацію договорів оренди землі вчинено запис №00886 від 16.05.2012р.; 2) зобов`язання Фізичної особи-підприємця Ігнатенко Віталія Павловича повернути на користь територіальної громади м. Маріуполя в особі Маріупольської міської ради земельну ділянку площею 0,2250 га, кадастровий номер :01:016:0224

за участю представників сторін:

прокурор: Владимирець А.О. службове посвідчення № 041301 від 10.02.2016;

від позивача:не з`явився;

від відповідача: не з`явився

Заступник прокурора Донецької області в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Ігнатенко Віталія Павловича про: 1) розірвання договору оренди від 19.04.2012р., зареєстрований в управлінні Держкомзему у м. Маріуполі Донецької області, про що у Книзі записів про державну реєстрацію договорів оренди землі вчинено запис №00886 від 16.05.2012р.; 2) зобов`язання Фізичної особи-підприємця Ігнатенко Віталія Павловича повернути на користь територіальної громади м. Маріуполя в особі Маріупольської міської ради земельну ділянку площею 0,2250 га, кадастровий номер :01:016:0224.

В обгрунтування позовних вимог прокурор посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди від 19.04.2012р. щодо будівництва автостоянки тимчасового зберігання автотранспорту.

Прокурор у судове засідання з`явився, просив суд задовольнити позовні вимоги.

Представники позивача та відповідача у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

20.02.2019р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 18.02.2019р., в якому останній вказує, на те, що існують правові підстави для залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.226 ГПК України та просить суд, у разі розгляду справи відмовити у задоволенні позовних вимог.

01.03.2019р. на адресу суду від позивача надійшли пояснення №1475/2019 від 25.02.2019р., в яких останній наполягає на задоволенні позовних вимог та просить суд розгляд справи здійснювати за відсутності свого представника.

15.03.2019р. на адресу суду від позивача надійшли пояснення №1795/2019 від 12.03.2019р., в яких останній наполягає на задоволенні позовних вимог та просить суд розгляд справи здійснювати за відсутності свого представника.

Дослідивши документи, наявні в матеріалах справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Маріупольської міської ради №6/16-1621 від 21.02.2012р. фізичній особі-підприємцю Ігнатенко В.П. надано в оренду земельну ділянку загальною площею 0,2250 га біля перехрестя вул. Купріна та вул. Матросова у Жовтневому районі м. Маріуполя, строком на 10 років для функціонування інфраструктури автомобільного та міського транспорту (будівництво автостоянки тимчасового зберігання автотранспорту).

19.04.2012р. між Маріупольською міською радою (далі - орендодавець або позивач) та Фізичною особою-підприємцем Ігнатенко В.П. (далі - орендар або відповідач) укладено договір оренди земельної ділянки (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець, згідно з рішенням Маріупольської міської ради №6/16-1621 від 21.02.2012р. надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться: біля перехрестя вул. Купріна та вул. Матросова у Жовтневому районі м. Маріуполя. Кадастровий номер земельної ділянки :01:016:0224.

Згідно з п. 3.1 договір укладено терміном на 10 років до 21.02.2022 року.

За приписами п. 5.1 договору земельна ділянка передається в оренду з метою та за цільовим призначенням для функціонування інфраструктури автомобільного та міського транспорту (будівництво автостоянки тимчасового зберігання автотранспорту).

Пунктом 6.5 договору передбачено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється протягом 5 днів після державної реєстрації цього договору згідно з актом приймання-передачі об`єкту оренди.

Як вбачається з п.п. 9.2.1, 9.2.6, 9.2.7 договору орендар зобов`язаний: приступити до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; використовувати земельну ділянку відповідно до мети, визначеної у договорі і згідно з цільовим призначенням, з дотриманням режиму використання земель;

Як встановлено п. 11.4.2 договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною зобов`язань передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Договір оренди земельної ділянки від 19.04.2012р. підписаний та скріплений печатками обох сторін без зауважень.

Актом приймання-передачі земельної ділянки позивачем на користь відповідача передано земельну ділянку площею 0,2250 га, кадастровий номер: :01:016:0224.

Прокурор вказує, що Департаментом по роботі з активами Маріупольської міської ради проведено обстеження земельної ділянки площею 0,2250 га, кадастровий номер :01:016:0224, яка розташована біля перехрестя вул. Купріна та вул. Матросова у Жовтневому районі м. Маріуполя, яка надана Відповідачу для функціонування інфраструктури автомобільного та міського транспорту будівництво автостоянки тимчасового зберігання автотранспорту) та складено акт від 18.10.2018. За результатами якого встановлено, що вказана земельна ділянка не використовується, вільна від забудови.

Аналогічне зафіксовано в акті перевірки від 23.02.2018, яку проведено Маріупольською міською радою.

Згідно з інформацією Управління державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради №24-34584-24.1 від 20.11.2018 в Єдиному реєстрі документів, що дають право за виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмова у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, відсутня інформація про документи дозвільного характеру на будівництво за адресою: біля перехрестя вул. Купріна та вул. Матросова у Жовтневому районі м. Маріуполя видані ФОП Ігнатенко В.П.

Як зазначає прокурор, відповідач будучи обізнаним як з умовами договору оренди в частині існування у нього обов`язку оформити в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області дозвіл на виконання будівельних робіт, та здати закінчений будівництвом об`єкт в експлуатацію, так з настанням наслідків у разі його невиконання у вигляді розірвання договору оренди за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, взятих на себе зобов`язань щодо забудови спірної земельної ділянки не виконав, так і в подальшому не приступив до виконання такого обов`язку.

З інформації Маріупольської міської ради №23.4-2843-07 від 01.03.2018 та №26-31323 від 30.10.2018р., Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Маріупольської міської ради №24-34584-24.1 від 20.11.2018 вбачається, що відповідач до використання земельної ділянки площею 0,2250 га, що знаходиться біля перехрестя вул. Купріна та вул. Матросова у Жовтневому районі м. Маріуполя не приступив.

На думку прокурора це є підставою для дострокового розірвання договору оренди землі за рішенням суду.

Відповідно до ст. 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

За приписами ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Як вбачається з ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря:

використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди;

дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил;

дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються;

своєчасного внесення орендної плати.

Орендодавець зобов`язаний:

передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди;

при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки;

не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою;

відшкодувати орендарю капітальні витрати, пов`язані з поліпшенням стану об`єкта оренди, яке проводилося орендарем за згодою орендодавця;

попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, які в процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану самого об`єкта оренди.

Статтею 25 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендар земельної ділянки має право:

самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі;

за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження;

отримувати продукцію і доходи;

здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем.

Орендар земельної ділянки зобов`язаний:

приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку;

виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі;

дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення;

у п`ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів.

Як вбачається з вищенаведених норм законодавства, серед обставин, які надають правові підстави для розірвання договору у судовому порядку є порушення орендарем взятих на себе зобов`язань, зокрема, які передбачені п.п. 9.2.1, 9.2.6, 9.2.7 договору.

Відповідач належним чином виконує свої зобов`язання за договором щодо оплати орендних платежів.

Щодо доводів прокурора відносно того, що відповідач допустився порушень договору, оскільки, не приступив до будівництва автостоянки тимчасового зберігання автотранспорту, не оформив дозвіл на виконання будівельних робіт та здав закінчений будівництвом об`єкт в експлуатацію, суд виходить з наступного.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Зі змісту ч.1, 3 ст. 251 Цивільного кодексу України вбачається, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

У відповідності до ч.1 ст. 255 Цивільного кодексу України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Згідно з ч.1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

З огляду на те, що у договорі оренди не був встановлений конкретний строк у який відповідач повинен здійснити дії направлені на будівництво автостоянки тимчасового зберігання автотранспорту, оформити дозвіл на виконання будівельних робіт та здати закінчений будівництвом об`єкт в експлуатацію, то це свідчить про те, що таке зобов`язання відповідач може виконати у будь-який час дії договору, але не пізніше до дня закінчення дії договору.

Тому, в діях відповідача відсутні порушення зобов`язань зазначених у тому числі в п.п. 9.2.6, 9.2.7 договору, що свідчить про відсутність підстав для розірвання договору в судовому порядку та повернення земельної ділянки.

Крім того, за приписами ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Позивачем до матеріалів справи не додано доказів того, що не здійснення відповідачем дій направлених на будівництво автостоянки тимчасового зберігання автотранспорту, оформлення дозволу на виконання будівельних робіт та здача закінчений будівництвом об`єкт в експлуатацію позбавляє його того, на що він розраховував при укладанні договору.

На підставі вищевикладеного позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо підстав представництва прокураторою інтересів Маріупольської міської ради.

Відповідно до вимог ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює ттедставництво інтересів держави у виключних випадках і в порядку, що зазначені законом.

Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14 жовтня 2014 року встановлює певні рамки для відповідного представництва, але ст. 23 цього закону зберігає правові підстави для використання прокурором процесуального інструменту представництва в суді законних інтересів держави.

Згідно з ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Як вбачається з ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду з інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Частиною 2 ст. 5 Конституції України передбачено, що носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через пани державної влади та органи місцевого самоврядування.

Таким чином, з огляду на зазначену норму закону, прокурор може заявити і інтересах держави позов, який виражається в інтересах частини українського народу - членів територіальної громади, якщо захист цих інтересів не здійснює ібо неналежним чином здійснює саме орган місцевого самоврядування, хоча він, цей орган, навпаки, покликаний ці інтереси захищати.

Крім того, з урахуванням ст.ст. 1, 2, 6, 10 Закону України «Про місцеве іамоврядування в Україні», орган місцевого самоврядування представляє відповідну територіальну громаду і здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Однак, первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр.

Конституція України (статті 13, 14) визначає, що земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Порушення встановленого законом порядку володіння, користування і розпорядження землями із порушенням встановленого порядку надання земель в оренду і є підставою для вжиття заходів прокурорського реагування, у тому числі й шляхом звернення із позовною заявою до суду в інтересах держави.

Тому, звернення прокурора з даним позовом до господраського суду в інтересах Маріупольської міської ради є правомірним.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовні вимоги Заступника прокурора Донецької області в інтересах держави в особі: Маріупольської міської ради до Фізичної особи-підприємця Ігнатенко Віталія Павловича про: 1) розірвання договору оренди від 19.04.2012р., зареєстрований в управлінні Держкомзему у м. Маріуполі Донецької області, про що у Книзі записів про державну реєстрацію договорів оренди землі вчинено запис №00886 від 16.05.2012р.; 2) зобов`язання Фізичної особи-підприємця Ігнатенко Віталія Павловича повернути на користь територіальної громади м. Маріуполя в особі Маріупольської міської ради земельну ділянку площею 0,2250 га, кадастровий номер :01:016:0224 - відмовити.

Вступну та резолютивну частину рішення складено та підписано 14.05.2019р.

Повний текст рішення складено та підписано - 23.05.2019р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач: Маріупольська міська рада (пр. Миру, м. Маріуполь, Донецька область, 87500, ).

Відповідач: Фізична особа-підприємець Ігнатенко Віталій Павлович ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Суддя О.М. Сковородіна