Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/43/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Антонова О.В.

за участю представників сторін:

прокурор: Канарський В.С. - посвідчення №049965 від 25.05.2018;

від позивача: Панасюк В.М. - довіреність № 220/525/Д від 03.12.2018;

Розмаїта О.В. - довіреність № 2 від 01.03.2019;

від відповідача: Мозговий В.В. - довіреність № 43 від 08.02.2019;

від третьої особи1: Капелюх В.О. - довіреність №851 від 20.02.2019;

від третьої особи2: не прибув;

від третьої особи3: Хоритонюк О.П. - керівник, наказ №25-ДП від 11.08.2017,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Військової прокуратури Житомирського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України в особі Військової частини НОМЕР_1

до Державного підприємства "Зарічанське лісове господарство"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

1) Квартирно-експлуатаційний відділ м.Житомира;

2) Центральне територіальне управління внутрішнього аудиту Міністерства оборони України;

3) 643 Управління начальника робіт Міністерства оборони України

про заборону ведення лісового господарства, використання лісового фонду на землях Міністерства оборони України

Заступник військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України в особі Військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду з вимогою заборонити Державному підприємству "Зарічанське лісове господарство" ведення лісового господарства та використання лісового фонду на земельних ділянках Міністерства оборони України загальною площею 2177,79 га., а саме: площею 523,07 га (державний акт ЯЯ № 076146 від 16.11.2006) за кадастровим номером :02:000:0001, площею 2 га (державний акт ЯЯ № 076149 від 16.11.2006) за кадастровим номером :06:000:0737, площею 381,7 га (державний акт ЯЯ № 076145 від 16.11.2006) за кадастровим номером :01:000:0053, площею 544,63 га (державний акт ЯЯ № 076148 від 16.11.2006) за кадастровим номером :03:000:0002, площею 726,39 га (державний акт ЯЯ № 076147 від 16.11.2006) за кадастровим номером :03:000:0001, що належать на праві постійного користування військовій частині НОМЕР_1 (смт. Вакуленчук, Чуднівський р-н, Житомирська обл.).

Ухвалою від 14.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання суду.

Ухвалою суду від 12.02.2019 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомира та Центральне територіальне управління внутрішнього аудиту Міністерства оборони України. Підготовче засідання відкладено на 20.02.2019.

Ухвалою суду від 20.02.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - 643 Управління начальника робіт Міністерства оборони України. Підготовче засідання відкладено на 15.03.2019.

Ухвалою суду від 15.03.2019, з метою належної підготовки справи для розгляду по суті, строк підготовчого провадження продовжено на тридцять днів.

У підготовчому засіданні 29.03.2019 оголошувалася перерва до 15.04.2019.

У підготовчому засіданні 15.04.2019 підготовче провадження закрито, за письмовим клопотанням представників сторін розпочато розгляд справи по суті та оголошено перерву до 10 год. 00 хв. 14.05.2019.

В судовому засіданні 14.05.2019 прокурор та позивач позов підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог та поданих письмових пояснень.

Представник відповідача позовні вимоги заперечив, з викладених у відзиві на позовну заяву мотивів.

Представники третіх осіб позов прокурора підтримали.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора та пояснення учасників справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначив прокурор у позовній заяві, на підставі розпорядження Чуднівської районної державної адміністрації № 450 від 19.10.2006, військовій частині НОМЕР_1 надано у постійне користування земельні ділянки загальною площею 2177,79 га, а саме: площею 523,07 га (державний акт ЯЯ № 076146 від 16.11.2006) за кадастровим номером :02:000:0001, площею 2 га (державний акт ЯЯ № 076149 від 16.11.2006) за кадастровим номером :06:000:0737, площею 381,7 га (державний акт ЯЯ № 076145 від 16.11.2006) за кадастровим номером :01:000:0053, площею 544,63 га (державний акт ЯЯ № 076148 від 16.11.2006) за кадастровим номером :03:000:0002, площею 726,39 га (державний акт ЯЯ № 076147 від 16.11.2006) за кадастровим номером :03:000:0001.

Прокурор вказує, що вищевказані земельні ділянки належать до земель Міністерства оборони України та використовуються військовою частиною НОМЕР_1 за призначенням.

В той же час, як вказує прокурор, у відповідності до п. 5.13 Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 03.07.2013 за №448 та Інструкції з обліку земельних ділянок в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22.12.2011 за № 795, земельні ділянки військової частини НОМЕР_1 перебувають на обліку КЕВ м. Житомир.

Оскільки на земельних ділянках зростає ліс, ведення лісового господарства було закріплено за ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат".

В подальшому, як вказує прокурор, наказом Міністра оборони України від 20.03.2009 № 123 "Про реорганізацію Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", шляхом виділу структурних підрозділів", створено Державне підприємство "Житомирський військовий лісгосп", на яке покладено ведення лісового господарства на вказаних землях.

Пояснює, що на виконання Розпорядження КМУ від 04.09.2013 за №773-р "Про передачу цілісних майнових комплексів державних підприємств до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів", до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів передано цілісний майновий комплекс ДП "Житомирський військовий лісгосп".

Відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів від 25.04.2018 за №312, ДП "Житомирський військовий лісгосп" змінив назву на ДП "Зарічанське лісове господарство".

Прокурор стверджує, що ДП "Зарічанське лісове господарство" протиправно здійснює ведення лісового господарства та використання лісового фонду на земельних ділянках військової частини НОМЕР_1 загальною площею 2177,79 га, оскільки вищевказані земельні ділянки належать до земель оборони, постійним користувачем яких є військова частина НОМЕР_1 , а право ведення лісового господарства у лісах на землях оборони та використання лісових ресурсів, мають постійні лісокористувачі Міністерства оборони України, до яких відповідач не належить.

Враховуючи зазначене, прокурор звернувся з даним позовом до суду.

Обґрунтовуючи звернення органом прокуратури з даним позовом в інтересах держави в особі позивача, прокурор вказує наступне.

Згідно зі ст. 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 671, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 4 Положення, на Міністерство оборони України, зокрема, покладено функції з управління об`єктами державної власності, які належать до сфери управління Міноборони. В свою чергу, військова частина НОМЕР_1 входить до сфери управління Міністерства оборони України та є органом управління закріпленим за нею майном.

Зсилаючись на ст. 3 ЗУ "Про Збройні Сили України", вказує, що органом влади на місцях в системі Збройних Сил України, на який покладено відомчий контроль щодо використання за цільовим призначенням земель, наданих в користування Збройних Сил України, а також їх облік, являється КЕВ м. Житомир.

Зазначає, що на адресу військової прокуратури Житомирського гарнізону неодноразово надходили листи про виявлення працівників ДП "Зарічанське лісове господарство" поблизу військової частини НОМЕР_1 , які проводять вирубку лісонасаджень.

Прокурор вважає, що відповідач своїми діями, а саме вирубкою лісів на земельних ділянках, які належать до земель оборони та безпосередньо використовуються для розміщення та діяльності військової частини НОМЕР_1 , яка є постійним землекористувачем, порушує оборонні інтереси держави. Зокрема, пояснює, що навколо військових частин та інших об`єктів, у разі необхідності, створюються захисні, охоронні та інші зони, з особливими умовами користування, а вирубка лісів ДП "Зарічанське лісове господарство" на спірних земельних ділянках, позбавляє можливості військову частину виконувати свої завдання за призначенням.

Повідомляє, що за заявою командування військової частини НОМЕР_1 Чуднівським відділенням поліції Бердичівського відділу поліції внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000223 від 13.07.2018 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України. Однак, за даними прокурора, виявлені порушення залишаються не усунутими.

Також пояснює, що в ході проведення аудиту фінансового та відповідності КЕВ м. Житомир за період з 01.06.2013 по 28.02.2017, встановлено, що ДП "Житомирський військовий лісгосп" не маючи права постійного землекористування чи лісокористування, здійснює вирубку на землях оборони, що підтверджено отриманою в ході проведення аудиту інформацією про видачу спеціальних дозволів на заготівлю деревини.

Зазначає, що Військовою прокуратурою Житомирського гарнізону на адресу військової частини НОМЕР_1 направлено лист, за результатами розгляду якого проведено службове розслідування та встановлено, що протягом 2018 року 6 разів зафіксовано випадки вирубки лісів працівниками ДП "Зарічанське лісове господарство". Оскільки претензійна робота за вказаними фактами, на думку прокурора, не проводиться, вказане свідчить про неналежний захист інтересів держави уповноважений органом.

Зважаючи на те, що уповноважені органи - Міністерство оборони України та військова частина НОМЕР_1 неналежно здійснюють свої функції щодо захисту інтересів держави, до суду з позовом про заборону ведення лісового господарства та використання лісового фонду на землях оборони не звертаються, заступник військового прокурора Житомирського гарнізону самостійно звертається до суду за захистом інтересів держави, оскільки захисту потребують реальні державні інтереси та майно держави.

Обґрунтовуючи строки позовної давності звернення до суду прокурор, зсилаючись на ст. 391 та правову позицію, викладену у постанові ВГСУ від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" вказує, що звертається до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, а на негаторний позов не поширюються вимоги щодо строків позовної давності. В свою чергу, позов про усунення порушень права землекористувача, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є землекористувачем, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право землекористування. Обов`язком землекористувача не є доказування неправомірності дій відповідача. Вони припускаються такими, доки сам відповідач не доведе правомірність своєї поведінки. З врахуванням викладеного, правила про негаторний позов підлягають застосуванню у випадку порушення права користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зсилається на ст. 19, 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст.ст. 1-3, 19-21, 77, 141, 142, 143, 149, 15 Земельного кодексу України, 4, 10, 16, 21, 203, 215, 257, 261 Цивільного кодексу України, ст. 2, 4, 29, 54, 56, 57, 75 ГПК України.

Відповідач, у відзиві на позовну заяву (а.с. 90-93, т.1) вказує, що зсилання заступника прокурора Житомирського гарнізону на розпорядження Чуднівської районної державної адміністрації №450 від 19.10.2006 року є безпідставним, оскільки останнє скасовано розпорядженням голови Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області №531 від 16.11.2007.

Пояснює, що відповідно до ст. 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", 13.06.2018 Державне підприємство "Житомирський військовий лісгосп" змінило найменування на Державне підприємство "Зарічанське лісове господарств" (скорочена назва - ДП "Зарічанський лісгосп"), засновником якого є Державне агентство лісових ресурсів України, видом діяльністю якого є лісництво та інша діяльність у лісовому господарстві. Відповідно до статуту Державне підприємство "Зарічанське лісове господарство" створено для ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів та інше. Саме засновником на Державне підприємство "Зарічанське лісове господарств" покладено ведення лісового господарства, в тому числі, на землях, зазначених заступником військового прокурора Житомирського гарнізону в позовній заяві, а саме землях загальною площею 2177,79 га, розташованих поблизу смт. Вакуленчук, Чуднівського району Житомирської області, які відповідно до повноважень передбачених ст.8 Лісового кодексу України, Кабінет Міністрів України своїм розпорядженням від 04.09.2013 року за №773-р, передав до управління Державному агентству лісових ресурсів України.

Вважає, що Державне підприємство "Зарічанське лісове господарств" є правонаступником Державного підприємства "Івано-Франківський військовий лісокомбінат", а тому, відповідно до вимог ст.104 ЦК України, всі права і обов`язки перейшли від Державного підприємства "Івано-Франківський військовий лісокомбінат" до Державного підприємства "Зарічанське лісове господарство", підтвердженням чого вважає витяг з Єдиного державного реєстру. Відповідно, земельні ділянки, які є предметом спору в даній справі за актами передачі Чуднівського військового лісництва від 30.06.2009 передані ДП "Івано- Франківський військовий лісокомбінат" та знаходяться в користуванні правонаступника ДП "Зарічанське лісове господарство".

Вказує, що на даний час Державне підприємство "Зарічанське лісове господарств" звернулося з позовом до господарського суду Житомирської області про визнання недійсними державних актів на право користування військовою частиною НОМЕР_1 , земельною ділянкою загальною площею 2177,79 га.

Згідно письмових пояснень на відзив-відповідь (а.с. 107-111, т. 2), відповідач ставить під сумнів достовірність державних актів, виданих ВЧ А2365, оскільки відповідно до Публічної кадастрової карти України, за кадастровим номером :06:000:0737, площею 2 га, рахується земельна ділянка 0,25га, яка знаходиться у приватній власності.

Вважає, що правомірно користується земельною ділянкою, так як останні були передані у користування відповідно до розпорядження КМ України №773-р від 04.09.2013 Державному підприємству лісових ресурсів України, яке є органом управління ДП "Зарічанське лісове господарство".

Звертає увагу, що ВЧ НОМЕР_1 не надала будь-якої технічної документації, яка свідчить про використання даних земель у військових цілях, а навпаки, має намір використовувати ліси, розташовані на вищезазначених земельних ділянках, для заготівлі дров та будівельних матеріалів.

Вважає, що ведення лісового господарства КЕВ м. Житомир та 643 Управління начальника робіт буде суперечити вимогам ст. 57 ЗК України, оскільки останні не мають відповідних документів та дозволів.

За вказаних обставин відповідач просить суд залишити позов без задоволення.

У письмових запереченнях на відзив (а.с. 183-186, т.1, 2-5 т.2) прокурор зауважує, що відповідно до чинного законодавства, розпорядження №450 від 19.10.2006 є ненормативним актом, який застосовується одноразово і після реалізації вичерпує свою дію, тому Чуднівська РДА не могла скасувати своє попереднє рішення.

Також прокурор звертає увагу, що Вищий господарський суд України у постанові від 06.08.2014 у справі №906/1704/13 та апеляційний суд Житомирської області в постанові від 12.09.2018 по справі №278/1283/14-ц встановили, що в Статуті ДП "Житомирський військовий лісгосп", затвердженому наказом МОУ №250 від 27.05.20109, відсутні положення про правонаступництво.

Міністерство оборони України та Військова частина НОМЕР_1 , згідно письмових пояснень (а.с. 135-137, 153-158, т.1), позовні вимоги прокурора підтримали. Вважають, що оскільки спірні земельні ділянки належать до земель оборони, у відповідача відсутнє право користування ними. Додатково у письмових поясненнях (а.с. 95-98, т.2) МОУ, зсилаючись на ст. 261 ЦК України та п. 4 Постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013 за №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" та правову позицію, наведену у Постанові Верховного суду України у справі №6-2070цс16, вказує, що строк позовної давності починає свій перебіг з травня 2017 року, тобто, з часу виявлення Управлінням внутрішнього аудиту порушення прав військової частини.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників судового процесу, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Положеннями статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до п.п. 3,4 ст. 23 Закон України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

У Рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини). Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини).

Також ЄСПЛ звертав увагу на категорії справ, у яких підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у разі захисту інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси значного числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Так, прокурор обґрунтовує порушення інтересів держави тим, що уповноважені органи - Міністерство оборони України та військова частина НОМЕР_1 неналежно здійснюють свої функції щодо захисту інтересів держави, до суду з позовом про заборону ведення лісового господарства та використання лісового фонду на землях оборони, не звертаються. Таким чином, прокурором наголошено у позовній заяві, що захисту потребують реальні оборонні інтереси держави, що зачіпає інтереси значного числа громадян та узгоджується з вищенаведеними приписами щодо здійснення прокурором представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і з дотриманням принципу змагальності.

Також суд вважає, що підстави для процесуального представництва прокуратури є підтвердженими, оскільки прокурором попередньо, до подачі позову до суду, скеровано відповідні листи визначеним у справі позивачам (а.с. 84, 85).

Враховуючи, що предметом позову є заборона ведення лісового господарства, використання лісового фонду на землях Міністерства оборони України, слід зазначити наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі держаних актів ЯЯ № 076146, ЯЯ № 076149, ЯЯ № 076145, ЯЯ №076148 та ЯЯ №076147 від 16.11.2006, військовій частині НОМЕР_1 надано у постійне користування земельні ділянки загальною площею 21177,79га. Згідно вказаних актів, цільове призначення земельної ділянки: землі оборони (а.с. 44-48, т.1).

Так, за приписами статті 77 Земельного кодексу України, землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності. Навколо військових та інших оборонних об`єктів у разі необхідності створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування. Порядок використання земель оборони встановлюється законом.

Правові засади і порядок використання земель оборони визначається Законом України від 27.11.2003 за № 1345-IV "Про використання земель оборони".

За приписами ст. 1 вищевказаного Закону, землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України (далі - військові частини).

Частина 1 ст. 2 зазначеного Закону, визначає, що військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються у постійне користування відповідно до вимог Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 101 Земельного кодексу України, ліси, розташовані на землях оборони, призначені для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до закону. Охорона, захист, використання та відтворення лісів на землях оборони проводяться спеціалізованими лісогосподарськими підрозділами з урахуванням режиму цих територій в порядку, встановленому Законом України "Про використання земель оборони", цим Кодексом та іншими актами законодавства.

За приписами ст. 10 ЗУ "Про оборону України", Міністерство оборони України, зокрема, здійснює управління переданим Міністерству оборони України військовим майном і майном підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

Відповідно до ЗУ "Про господарську діяльність у Збройних Силах України", Господарська діяльність у Збройних Силах України - це специфічна діяльність військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України (далі - військові частини), пов`язана із забезпеченням їх повсякденної життєдіяльності і яка передбачає ведення підсобного господарства, виробництво продукції, виконання робіт і надання послуг, передачу в оренду рухомого та нерухомого військового майна (за винятком озброєння, боєприпасів, бойової та спеціальної техніки) в межах і порядку, визначених цим Законом.

За приписами Положення про порядок ведення лісового господарства у лісах, що знаходяться на землях, наданих для потреб оборони, затвердженого наказом Міністерства оборони України №22 від 21.01.1997, право вести лісове господарство у лісах на землях оборони та використовувати лісові ресурси мають постійні лісокористувачі Міністерства оборони України.

Згідно зі ст. 4 ЗУ "Про використання земель оборони", військові частини за погодженням з органами місцевого самоврядування або місцевими органами виконавчої влади і в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, можуть дозволяти фізичним і юридичним особам вирощувати сільськогосподарські культури, випасати худобу та заготовляти сіно на землях, наданих їм у постійне користування.

Тобто, право вести лісове господарство у лісах на землях оборони та використовувати лісові ресурси мають постійні лісокористувачі Міністерства оборони України.

Як зазначалось вище, військовій частині А2365 надано у постійне користування земельні ділянки загальною площею 21177,79га, що підтверджується відповідними Державними актами (а.с. 44-48, т.1).

Частиною 1 статті 92 Земельного кодексу України встановлено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній та комунальній власності, без встановлення строку.

Разом з тим, як встановлено судом, в ході проведення фінансового аудиту та аудиту відповідності Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомир за період 01.06.2013 по 28.02.2017, Центральним територіальним управлінням внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, (а.с. 28-37, т.1) виявлено, що ДП "Житомирський військовий лісгосп" не маючи прав постійного земле- та лісокористування продовжує вирубку на землях оборони, що підтверджено інформацією про видачу спеціальних дозволів (лісорубних квитків) на заготівлю деревини в порядку рубок головного користування, рубок формування та оздоровлення лісів та інших рубок, оприлюднених на сайті Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства.

Ведення господарства на спірних земельних ділянках відповідач не заперечує та обґрунтовує тим, що Державним агентством лісових ресурсів України, ведення лісового господарства покладено на ДП "Зарічанське лісове господарство" .

Однак, матеріалами справи не спростовано, а відповідачем не доведено, що земельні ділянки вилучались із користування Міністерства оборони України та передавались Державному агентству лісових ресурсів. Крім того, матеріали справи не містять доказів зміни цільового призначення спірних земельних ділянок. Також суд вважає за доцільне звернути увагу, що Акт передачі Чуднівського військового лісництва від 30.06.2009 Міністерством оборони України та військовою частиною не підписано.

Водночас суд враховує, що розпорядженням КМУ від 04.09.2013 №773-р "Про передачу цілісних майнових комплексів державних підприємств до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів" (а.с.109, т.1) ц і л і с н и й м а й н о в и й к о м п л е к с Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" та Державного підприємства "Житомирський військовий лісгосп" передано із сфери управління Міністерства оборони до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів.

В розумінні Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (ч. 1 ст. 4), цілісним майновим комплексом є господарський об`єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання. У разі виділення цілісного майнового комплексу структурного підрозділу підприємства складається розподільчий баланс.

Тобто, розпорядження КМУ №773-р від 04.09.2013 передало цілісний майновий комплекс, до якого не можуть входити земельні ділянки, які відносяться до земель оборони та перебувають на праві постійного користування військової частини НОМЕР_1 . При цьому, слід зазначити, що доказів вилучення спірних земельних ділянок з користування Міністерства оборони України в особі НОМЕР_2 матеріали справи не містять. Також судом враховується, що ДП "Івано-Франківський ліспромкомбінат", згідно приписів законодавства, було передано лише право ведення лісового господарства на вищевказаних земельних ділянках, які залишилися у користуванні позивача.

Як вбачається із Статуту ДП "Зарічанське лісове господарство", затвердженого Наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 25.04.2018, за №312, останнє засновано на державній власності, створене відповідно до наказу Міністра Оборони України від 20.03.2009 року №123 "Про реорганізацію ДП Івано-Франківський військовий ліс промкомбінат", належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України (Орган управління майном) і координується Житомирським обласним управлінням лісового та мисливського господарства (а.с. 94-101, т.1).

Аналізуючи Розпорядження КМУ №773-р від 04.09.2013 та Статут ДП "Зарічанське лісове господарство", суд дійшов висновку, що останнє не входить до сфери управління Міністерства оборони України, а належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України.

Враховуючи зазначене, а також правовий статус спірних земельних ділянок, оскільки останні є військовим майном та закріплюються за військовими частинами Збройних Сил України в силу Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", у ДП "Зарічанське лісове господарство" відсутні правові підстави для ведення лісового господарства та використання лісового фонду на земельних ділянках Міністерства оборони України.

Разом з тим, твердження відповідача про те, що він є правонаступником ДП "Івано-Франківський військовий лісокомбінат" спростовується обставинами, встановленими у постановах Вищого господарського суду України від 06.08.2014 у справі №906/1704/13 та Апеляційного суду Житомирської області від 12.09.2018 у справі №278/1283/14-ц, про те, що у Статуті ДП "Житомирський військовий лісгосп" (назву змінено на ДП Зарічанське лісове господарство"), відсутні положення про правонаступництво.

За приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи а б о о с о б а, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За вказаного, не потребує доказуванню, той факт, що ДП "Житомирський військовий лісгосп" (назву змінено на ДП Зарічанське лісове господарство") не є правонаступником ДП "Івано-Франківський військовий лісокомбінат".

Водночас слід зазначити, що вищевказані обставини не впливають на результат вирішення спору, оскільки визначальним у даному випадку є саме факт віднесення відповідача до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України, та його вихід із сфери управління Міністерства оборони України.

Що стосується зсилання відповідача на оскарження вищезазначених державних актів на право постійного користування земельними ділянками, судом також враховується, що саме на зазначених державних актах ґрунтувалося право позивача щодо їх закріплення за ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" для ведення лісового господарства. Доказів існування у ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" інших прав, ніж ті, що ґрунтувалися на обумовленому законодавством волевиявленні позивача, стосовно спірних земельних ділянок матеріали справи не містять. За вказаного, визнання державних актів недійсними може лише додатково свідчити про те, що відповідач не наділений правом ведення лісового господарства на зазначених земельних ділянках.

Оскільки відповідачем не доведено законність ведення ним лісового господарства та використання лісового фонду на спірних земельних ділянках, при цьому Державні акти на право постійного користування, видані ВЧ А 2365 на день вирішення спору в суді є чинними, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16 квітня 2004р. №7 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2) визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, вимоги прокурора про заборону Державному підприємству "Зарічанське лісове господарство" ведення лісового господарства та використання лісового фонду на земельних ділянках Міністерства оборони України загальною площею 2177,79 га, що належать на праві постійного користування військовій частині НОМЕР_1 (смт. Вакуленчук, Чуднівський р-н, Житомирська обл.) є обґрунтованими, тому позов підлягає задоволенню.

Судові витрати, в порядку ч.4 ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Заборонити Державному підприємству "Зарічанське лісове господарство" (12440, Житомирська обл., Житомирський р-н., с. Зарічани, пров. Довженка, буд. 9, ід. код 36548884) ведення лісового господарства та використання лісового фонду на земельних ділянках Міністерства оборони України загальною площею 2177,79 га., а саме: площею 523,07 га (державний акт ЯЯ № 076146 від 16.11.2006) за кадастровим номером :02:000:0001, площею 2 га (державний акт ЯЯ № 076149 від 16.11.2006) за кадастровим номером :06:000:0737, площею 381,7 га (державний акт ЯЯ №076145 від 16.11.2006) за кадастровим номером :01:000:0053, площею 544,63 га (державний акт ЯЯ №076148 від 16.11.2006) за кадастровим номером :03:000:0002, площею 726,39 га (державний акт ЯЯ №076147 від 16.11.2006) за кадастровим номером :03:000:0001, що належать на праві постійного користування військовій частині НОМЕР_1 (12436, Житомирська обл., Чуднівський р-н, смт. Вакуленчук, ід. код НОМЕР_3 ).

3. Стягнути з Державного підприємства "Зарічанське лісове господарство" (12440, Житомирська обл., Житомирський р-н., с. Зарічани, пров. Довженка, буд. 9, ід. код 36548884) на користь військової прокуратури Центрального регіону України (01014, м. Київ, вул. Болбочана Петра, буд. 8, ід. код 38347014) 1921,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 24.05.19

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - у справу;
2 - Військовій прокуратурі Житомирської обл. - 100014, м. Житомир, вул. Д.Донцова,20 ( простою);
3 - Міністерству оборони України - 03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6 ( рек. з пов);
4 - Військовій частині НОМЕР_1 - 12436, Житомирська обл., Чуднівський р-н., смт. Вакуленчук ( рек. з пов.);
5 - ДП "Зарічанське ліс.госп." - 12440, с.Зарічани, провулок Довженка, 9 (простою);
6 - Квартирно-експлуатаційному відділу м. Житомира (10014, м. Житомир, вул. Д. Донцова, буд. 20) - рек. з пов.;
7- Центральному територіальному управлінню внутрішнього аудиту Міністерства оборони України (21007, м. Вінниця-7, вул. Стрілецька, буд. 23) - рек. з пов.;
8 - 643 Управлінню начальника робіт Міністерства оборони України (10029, вул.Ватутіна, 61, м.Житомир) - рек. з пов.