РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/474/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Чкан Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" (Сумська обл., с. Іванівка)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дамиріс" (м. Харків)
про визнання недійсними договорів,
за участю представників:

позивача - не з`явився;

відповідача - адв. Маленка Ю.А. (довіреність від 01.03.2019), адв. Тимченкка С.Л. (ордер серії СМ №068 від 13.03.2019);

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" (надалі - позивач) надало Господарському суду Харківської області позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дамиріс" (надалі - відповідач), в якій просить визнати недійсними договори підряду: №040817 від 04.08.2017; №070617 від 07.06.2017; №080617 від 08.06.2017; №180717 від 18.07.2017; №210717 від 21.07.2017; №270617 від 27.06.2017; №290617 від 29.06.2017; №300617 від 30.06.2017; №39 від 05.08.2017; №40 від 05.08.2017; №41 від 07.08.2017; №42 від 07.08.2017; №43 від 07.08.2017; №44 від 07.08.2017; №45 від 08.08.2017; №46 від 08.08.2017; №70/1 від 08.12.2017, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дамиріс" (місцезнаходження: 61145, м. Харків, вул. Новгородська, буд.1, кім. 2, ) та Державним підприємством "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України (місцезнаходження: 42839, Сумська область, В.-Писарівський район, с. Іванівка, вул. Іванівська, буд.1, ).

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у вищевказаних договорах сторонами не зазначено усіх істотних умов договору, а саме не вказано умов страхування ризиків випадкового знищення або пошкодження об`єкта будівництва, а також відсутня у договорі інформація про наявність у відповідача ліцензії на здійснення будівельних робіт, що на думку позивача є порушенням вимог закону до форми договору та порядку укладення договорів, а тому є підставою для визнання договорів недійсними.

При цьому позивач посилається на приписи статей 91, 203, 215 Цивільного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України "Загальні умови укладення та виконання договорів підряду у капітальному будівництві" №668 від 01.08.2005 та постанови Кабінету Міністрів України №1396 від 05.12.2007.

Крім того, позивач у позовній заяві вказує, що вищезазначені договори по суті є одним значним правочином, який був штучно поділений. В обґрунтування такого твердження позивач наводить ті обставини, що ці договори мають однаковий предмет договору ремонт приміщень, та характеризуються однаковою метою їх укладення капітальний ремонт приміщення.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.02.2019 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

У вказаній ухвалі суду вирішено справу №922/474/19 розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.03.2019 о 14:00 год, про що повідомлено учасників справи.

12.03.2019 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог та просить відмовити позивачу у їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до договорів підряду сторонами досягнуто згоди щодо всіх суттєвих умов відносно вказаного типу договору підряду, а саме: сторони встановили предмет, визначили ціну, строки виконання робіт та вказали порядок прийомки виконаних робіт, тому на підставі ст. 202, 207, 208, 629, 638 ЦК України та ч. 2, 3 ст. 180, ч. 1 ст. 181 ГК України, договір вважається укладеним. Відповідач також вважає необґрунтованим посилання позивача на п. 45 постанови КМУ №668 від 01.08.2005, оскільки розроблені та оспорювані позивачем договори підряду не містять умов страхування взагалі. Крім того відповідач у відзиві зазначає про те, що посилання позивача на відсутність у відповідача ліцензії на здійснення робіт, обумовлених договорами, не відповідає дійсності, оскільки 08.07.2014 відповідачем була отримана ліцензія на право здійснення будівельної діяльності серії АЕ №291131 строком до 08.07.2019 року, яка додана до відзиву.

13.03.2019 протокольною ухвалою відкладено підготовче засідання на 27.03.2019 о 12:30 год.

Оскільки судове засідання 27.03.2019 не відбулось у зв`язку із перебуванням судді-доповідача на лікарняному, згідно з п. 13 ст. 32 ГПК України ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.04.2019 було призначено підготовче засідання на 10.04.2019 о 15:00 год.

10.04.2019 протокольною ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.05.2019 о 15:30 год.

Протокольною ухвалою суду від 06.05.2019 розгляд справи було відкладено на 08.05.2019 о 12:30 год.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча позивач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Позивач не скористався своїм процесуальним правом на участь свого представника в засіданні суду.

Представники відповідача в судовому засіданні від 08.05.2019 проти позову заперечують в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників відповідача, суд встановив наступне.

Між Державним підприємством "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В. М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДАМИРІС" було укладено низку договорів підряду на виконання ремонтних робіт, а саме: №070617 від 07.06.2017 на виконання робіт, які виконує підрядник: капітальний ремонт приміщення свинарнику в с. Василівка на суму 393223,20 грн; №080617 від 08.06.2017 на виконання робіт, які виконує підрядник: капітальний ремонт приміщення гаража в с. Іванівка на суму 399114,00 грн; №270617 від 27.06.2017 на виконання робіт, які виконує підрядник: капітальний ремонт майстерні в с. Іванівка на суму 637614,00 грн; №290617 від 29.06.2017 на виконання робіт, які виконує підрядник: капітальний ремонт приміщень та прибудов вісової в с. Василівка на суму 238341,64 грн; №300617 від 30.06.2017 на виконання робіт, які виконує підрядник: капітальний ремонт торгівельного комплексу в с. Іванівка на суму 95534,76 грн; №180717 від 18.07.2017 на виконання вид робіт, які виконує підрядник: капітальний ремонт приміщення гаража в с. Іванівка на суму 127008,00 грн; №210717 від 21.07.2017 на виконання робіт, які виконує підрядник: капітальний ремонт критого тіку в с. Василівка на суму 582040,28 грн; №040817 від 04.08.2017 на виконання робіт, які виконує підрядник: капітальний ремонт із заміною віконних блоків в адмінбудинку ДПДГ Правдинське в с. Іванівка на суму 192864,92 грн; №39 від 05.08.2017 на виконання робіт, які виконує підрядник: капітальний ремонт експедиції в с. Іванівка на суму 381967,20 грн; №40 від 05.08.2017 на виконання робіт, які виконує підрядник: капітальний ремонт приміщення корівника з вигулом на суму 264602,40 грн; №41 від 07.08.2017 на виконання робіт, які виконує підрядник: поточний ремонт заправочної станції в с. Іванівка на суму 27702,42 грн; №42 від 07.08.2017 на виконання робіт, які виконує підрядник: капітальний ремонт кормокухні на суму 260374,80 грн; №43 від 07.08.2017 на виконання робіт, які виконує підрядник: капітальний ремонт приміщення свинарнику в с. Василівка на суму 200104,80 грн; №44 від 07.08.2017 на виконання робіт, які виконує підрядник: поточний ремонт проходної тракторної бригади в с. Іванівка на суму 9174,48 грн; №45 від 08.08.2017 на виконання робіт, які виконує підрядник: поточний ремонт опалення в приміщенні мельниці в с. Іванівка на суму 66994,25 грн; №46 від 08.08.2017 на виконання робіт, які виконує підрядник: капітальний ремонт зерносховище кам`яне, зерносклад кам`яний та зерносушки на суму 137359,22 грн; №70/1 від 08.12.2017 на виконання робіт, які виконує підрядник: поточний ремонт адмінкорпусу на суму 288034,72 грн (надалі договори).

За цими договорами підрядник зобов`язується виконати обумовлені договорами роботи на об`єктах замовника, відповідно до кошторисних документацій, а замовник зобов`язується надати підряднику об`єкти для виконання робіт, передати підряднику затверджені кошторисні документації, прийняти об`єкти та оплатити роботи.

Вартість робіт узгоджена сторонами у п. 2.1 кожного з договорів.

Відповідно до п. 2.2 договорів вартість робіт сплачується замовником виконавцю не пізніше 5 (п`яти) банківських днів після підписання сторонами актів виконаних робіт.

В п. 2.3 договорів зазначено, що вартість об`єкта включає в себе вартість матеріалів і витрати на оплату робіт підрядника.

Згідно з п. 3.1. договорів виконані роботи згідно зазначених договорів підрядник здає замовнику по акту здавання-приймання виконаних робіт по формі КБ-2 та довідкою КБ-3.

Відповідно до п. 3.2 зазначених договорів роботи вважаються виконаними після підписання сторонами акту здавання-приймання виконаних робіт, який замовник зобов`язаний підписати протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту надання підрядником акту.

Відповідач повністю виконав свої зобов`язання за вищевказаними договорами, що підтверджується копіями відповідних актів приймання виконаних підрядних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін без зауважень.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Як вбачається зі змісту вищезазначених договорів, ці договори є договорами підряду.

Спірні договори підряду укладені сторонами у простій письмовій формі, що відповідає вимогам діючого законодавства, які ставляться до даного виду договорів.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 ГК України загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень ЦК України про договір підряду.

За загальними правилами ГК України істотними умовами договору є предмет, ціна, строк дії договору, а за правилами ЦК України істотною умовою є ціна договору.

Відповідно до п. 4 ст. 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно з ст. 837 ЦК України за договором підряду, одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Умови, викладені в спірних договорах були визначені та погоджені сторонами. Вказані договори містять умови, жодна з яких не суперечить ані чинному законодавству, ані моральним засадам суспільства. письмова форма договору, яка встановлена для договорів між юридичними особами, сторонами дотримана.

Спірні договори було складено згідно вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та підписано уповноваженими представниками юридичних осіб.

Отже спірні договори підряду є укладеними, оскільки вони містять всі істотні умови.

До того ж, дії позивача щодо підписання відповідних актів приймання виконаних підрядних робіт за кожним з договорів свідчать про наступне схвалення ним спірних договорів підряду, згідно з ст. 241 ЦК України.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Згідно з ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Посилання позивача на те, що всі договори підряду, які були укладені між ним та відповідачем на загальну суму 4302055,09 грн за своєї сукупністю складають один значний правочин, та укладений особою, яка не мала цивільної дієздатності, є безпідставним, адже вищезазначені договори підряду були укладені сторонами на різні об`єкти, що знаходяться у різних населених пунктах, у різний період часу, з різними видами робіт, з різним об`ємом робіт.

З наведеного вбачається, що вказані договори мають свої індивідуальні характеристики.

Крім того, будь-які законодавчі заборони або обмеження про укладення сторонами одночасно декількох договорів щодо предмету, який визначений родовими ознаками (ч. 2 ст. 184 ЦК України), відсутні.

І більше того, можливість та необхідність укладення значної кількості таких договорів саме у сфері господарської діяльності зумовлюється саме її систематичністю.

Відсутні будь-які правові підстави вважати одним договором (правочином) усі договори одного виду, які укладені між одними і тими ж сторонами.

У нормах цивільного та господарського законодавства про правочини (договори) поняття "сукупність договорів" не використовується, отже, знаходиться поза межами правового регулювання.

Через відсутність підстав вважати оспорювані договори одним значним правочином, відповідно відсутні підстави застосовувати до цих договорів вимоги закону для укладання значних правочинів.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 14.08.2018 по справі №910/15151/17 суд вважає помилковим, адже обставини по справі №910/15151/17 не є тотожними з обставинами по цій справі.

Також в якості підстав для визнання спірних договорів недійсними позивач посилається на відсутність у вказаних договорах умов про страхування ризиків випадкового знищення або пошкодження об`єкта будівництва, а також на відсутність у договорі №270617 інформації про наявність у відповідача ліцензії на проведення будівельних робіт.

Проте не зазначення у договорі інформації про наявність у відповідача ліцензії на проведення будівельних робіт не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним.

Відповідачем разом з відзивом на позов, на підтвердження наявності у нього ліцензії, було надано до матеріалів справи копію ліцензії на право здійснення будівельної діяльності серії АЕ №291131 строком до 08.07.2019.

Крім того, позовні вимоги позивача обґрунтовані також посиланням на приписи частини другої статті 91 ЦК України, де визначено, що суб`єкти господарювання здійснюють окремі види діяльності за допомогою спеціального дозволу ліцензії, перелік яких встановлено законодавством.

У відповідності до п. 3 інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-08/12 від 15.01.2010 "Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права" право на звернення до суду у разі недотримання вимог законодавства щодо обов`язковості отримання ліцензії для здійснення певного виду господарської діяльності належить спеціально уповноваженим органам з питань ліцензування та іншим органам виконавчої влади.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач до таких органів не відноситься.

За загальним правилом, ліцензії видаються не на укладення певних видів правочинів, а на здійснення окремих видів підприємницької діяльності, як це передбачено у Законі України "Про ліцензування певних видів підприємницької діяльності".

Враховуючи вищевикладене, посилання позивача на порушення відповідачем вимог ст. 215 ЦК України у зв`язку з відсутністю у договорі №270617 інформації про наявність у відповідача ліцензії на проведення будівельних робіт, суд вважає безпідставними.

Вимога щодо зазначення у договорі підряду умов страхування ризиків не є імперативною.

Так, згідно з п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України №668 від 01.08.2005 (надалі постанова) передбачено зазначення умов страхування, а не обов`язок наявності договору страхування та його укладення.

Посилання позивача на п. 45 постанови суд вважає необґрунтованими, оскільки у цій нормі йдеться про надання відомостей щодо страхування ризиків в порядку, визначеному в договорі підряду.

Розроблені та оспорювані позивачем договори підряду не містять умов страхування взагалі.

За таких обставин, посилання позивача на відсутність у вказаних договорах умов про страхування об`єкта будівництва суд вважає необґрунтованими, оскільки: по-перше, страхування не є обов`язковою умовою; по-друге, як вбачається з матеріалів справи, на включенні цієї умови до договорів жодна сторона не наполягала.

Крім того з матеріалів справи убачається, що роботи за вищевказаними договорами підряду було виконано та прийнято позивачем у повному обсязі, про що свідчать підписані сторонами акти приймання виконаних робіт форми КБ-2в.

Як зазначено відповідачем у його відзиві на позовну заяву, позивач, всупереч своїм позовним вимогам щодо недійсності оспорюваних договорів, вживає заходів з використання наслідків виконання сторонами оспорюваних договорів.

Так, до відзиву на позовну заяву, відповідач надав копії податкових накладних, які, відповідно до вимог податкового законодавства, було складено після підписання актів приймання виконаних робіт за оспорюваними договорами.

Вказані податкові накладні на загальну суму 717009,18 грн податку на додану вартість було у встановленому порядку надіслано відповідачем в електронному вигляді позивачу, як покупцю робіт з виконання робіт за оспорюваними договорами, про що свідчать відповідні електронні квитанції.

Надані відповідачем документи свідчать про те, що зазначені податкові накладні були позивачем прийняті, а суми податку на додану вартість (на загальну суму 717009,18 грн), зазначені у цих податкових накладних, зараховано до складу свого податкового кредиту з ПДВ.

Такі дії позивача свідчать про те, що ним не тільки не ставиться під сумнів дійсність оспорюваних договорів, а навпаки, визнається їх дійсність і вживаються заходи з використання економічних (податкових) наслідків виконання цих договорів, як таких, що відбулися.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем не доведено жодної обставини, за якої спірні договори можуть бути визнані недійсними, судом також при розгляді справи не встановлені обставини, які б свідчили про недійсність спірних договорів.

Позивач не довів обставин, які б свідчили про те, що договори є такими, що не спрямовані на настання реальних наслідків.

Таким чином, суд дійшов висновку, що правові відносини, що виникли між сторонами на підставі спірних договорів відповідають встановленим нормативними актами вимогам щодо договорів, а зміст вказаних договорів не суперечить діючому законодавству України і не порушує публічний порядок та спрямований на реальне настання правових наслідків

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними та не підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 179, 180, 193, 317 ГК України, ст. 6, 184, 202, 203, 215, 241, 626, 627, 628, 638, 639, 837 ЦК України, ст. 73, 74, 76 - 80, 86, 123, 129, 165, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено "20" травня 2019 р.

Суддя В.І. Ольшанченко

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://court.gov.ua/.