ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2019 р.

м. Харків

Справа № 922/762/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Сіліній М.Г.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом

Приватного підприємства "Компанія Талант", місто Харків

до

Фізичної особи - підприємця Чорненького Станіслава Андрійовича, місто Харків

про

стягнення 35 385,83 грн.

за участю представників:

позивача - Басула Б.І. довіреність б/н від 21.01.2019;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Компанія Талант" (позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Чорненького Станіслава Андрійовича (відповідача) заборгованість в загальному розмірі 35 385,83 грн., з яких: 23 650,00 грн. - сума основного боргу, 1 401,51 грн. - 3% річних та 10 334,32 грн. - інфляційні втрати (подвійні). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поворотної консигнації № 28/09-16, укладеного між сторонами 28 вересня 2016 року. Також позивач просить суд покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 921,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/762/19; постановлено розгляд справи № 922/762/19 здійснювати з повідомленням сторін та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 22 квітня 2019 року.

В судовому засіданні 22.04.2019 у справі № 922/762/19 оголошено перерву до 13 травня 2019 року об 11:00 годині, на підставі статті 216 Господарського процесуального кодексу України. Про перерву в судовому засіданні постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу від 22 квітня 2019 року.

Фізичну особу - підприємця Чорненького Станіслава Андрійовича повідомлено про дату, час та місце судового засідання у справі № 922/762/19 ухвалою від 22.04.2019 (в порядку статті 120 ГПК України).

Представник позивача, який брав участь в судовому засіданні 13.05.2019, позовні вимоги підтримував в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судові засідання не з'являвся, про причини неявки суд не повідомляв; відзив на позов до суду не подав.

Відповідно до частини одинадцятої статті 242 ГПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З матеріалів справи вбачається, що поштові відправлення з ухвалою господарського суду від 02.04.2019 про відкриття провадження у справі, а також ухвалою від 22.04.2019, якою відповідача повідомлено про перерву в судовому засіданні у справі № 922/762/19, були направлені рекомендованими листами за адресою Фізичної особи - підприємця Чорненького Станіслава Андрійовича, вказаною у позовній заяві, яка також співпадає з юридичною адресою згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: 61070, місто Харків, вулиця Чкалова, будинок 14. Однак, зазначені відправлення не були вручені адресатові та повернулись до суду із позначкою "інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення" / "через незапит" , про що свідчать довідки відділення поштового зв'язку.

Керуючись приписами пункту 5 частини шостої статті 242 ГПК України, яким визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, суд приходить до висновку, що Фізичну особу - підприємця Чорненького Станіслава Андрійовича належним чином було повідомлено про дату, час та місце проведення судового засідання у справі № 922/762/19.

Враховуючи те, що неявка учасників справи в судове засідання, відповідно до приписів частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України, не перешкоджає розгляду справи по суті, а також приймаючи до уваги обмежені строки розгляду справи, визначені статтею 248 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу № 922/762/19 за відсутності представника відповідача.

Всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

28 вересня 2016 року між Приватним підприємством "Компанія Талант" (Консигнант) та Фізичною особою - підприємцем Чорненький Станіслав Андрійович (Консигнатор) було укладено Договір поворотної консигнації № 28/09-16, відповідно до умов якого Консигнант зобов'язаний передати Консигнаторові товар в асортименті, в кількості і за цінами, вказаними у видаткових накладних (далі за текстом - "Товар") для їх подальшого продажу зі складу останнього, а Консигнатор зобов'язується прийняти цей товар на продаж, продати його третім особам (далі по тексту - "Покупці") від свого імені та після продажу сплатити Консигнанту вартість товару (п. 1.1 - предмет Договору).

Відповідно до п. 1.2 Договору в тому випадку якщо Консигнатор протягом 6 місяців з моменту отримання товару не продає якусь його кількість, Консигнатор зобов'язаний повернути частину непроданого товару Консигнанту.

Згідно з положеннями п.п. 1.3 - 1.5 Договору ціна договору складає загальну вартість переданого товару за цим договором, яка зазначається в накладних. Територія консигнації - місто Харків та Харківська область. Строк консигнації - 6 місяців з моменту поставки товару.

Датою поставки товару вважається дата оформлення видаткової накладної. Товар вважається прийнятим Консигнатором з моменту підписання товарно-супровідних документів представником Консигнатора.

Право власності на товар залишається у Консигнанта до моменту його продажу Покупцям (п.п. 2.3, 2.6 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору Консигнатор перераховує грошові кошти шляхом банківського переказу на рахунок Консигнанта, зазначений у цьому договорі, або вносить у касу Консигнанта наступним чином:

Для поворотної консигнації:

3.1.1 негайно після продажу товару покупцям, але не пізніше 10 (десяти) робочих днів з моменту складання наступного після продажу Звіту Консигнатора;

3.1.2 у випадку пошкодження, знищення товару (одиниці товару) або нестачі товару на складі Консигнатора (не представлено доказів наявності Товару), протягом 10 (десяти) календарних днів, з моменту настання такої події.

Пунктами 3.3, 3.4 Договору сторони погодили, що наприкінці кожного календарного місяця, не пізніше 30 числа поточного місяця, Консигнатор складає письмовий "Звіт консигнації", підписує його, сканує і направляє електронною поштою на адресу Консигнанта. У "Звіті консигнації" вказується кількість проданого товару і дата продажу, а також кількість залишків непроданого товару на складі. Зазначений у цьому пункті документ, є підставою для здійснення оплати на умовах п. 3.1.1 цього договору.

Винагородою за цим договором є сума маржі, яку встановлює Консигнатор, продаючи товар Покупцям, тобто різниця між ціною вказаною в накладній і фактичною ціною продажу. Право на винагороду виникає з моменту продажу товару Покупцеві. Консигнатор самостійно утримує належну йому винагороду (п.п. 4.1 - 4.2 Договору).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору поворотної консигнації № 28/09-16 від 28 вересня 2016 року Приватне підприємство "Компанія Талант" передало, а ФОП Чорненький Станіслав Андрійович без зауважень прийняв для подальшого продажу товар (обігрівачі масляні) на загальну суму 23 650,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 60837 від 28.09.2016 (том 1, арк.с. 18).

Разом з тим, за твердженням позивача, ФОП Чорненький Станіслав Андрійович зобов'язання щодо сплати вартості товару, або ж повернення непроданого товару / частини непроданого товару після спливу строку консигнації (6 місяців з моменту поставки) не виконав, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед Приватним підприємством "Компанія Талант", яка складає 23 650,00 грн. (вартість переданого для продажу товару).

З метою досудового врегулювання спору, 01 лютого 2019 року позивачем на адресу ФОП Чорненького Станіслава Андрійовича було направлено Вимогу (претензію) про виконання грошового зобов'язання за Договором поворотної консигнації № 28/09-16 від 28 вересня 2016 року (опис кладення до цінного листа - том 1, арк.с. 19). Однак, вказану Вимогу залишено відповідачем без відповіді та без задоволення. Враховуючи викладене, позивач наголошує на тому, що ФОП Чорненький Станіслав Андрійович має сплатити вказану заборгованість за Договором поворотної консигнації № 28/09-16 від 28 вересня 2016 року, а також нараховані на суму основного боргу 3% річних в розмірі 1 401,51 грн. та подвійні втрати від інфляції в розмірі 10 334,32 грн.

Обставини щодо стягнення вказаних нарахувань в примусовому порядку стали підставою для звернення Приватного підприємства "Компанія Талант" до суду з даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Господарські зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та статтею 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зокрема: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

Згідно приписів частини першої статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Крім того, за змістом частини другої статті 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Аналіз укладеного між сторонами Договору поворотної консигнації, дає підстави вважати його змішаним договором, правовідносини за яким між сторонами окремо чинним законодавством України не врегульовано. Разом з тим, за своєю правовою природою договір консигнації - це договір, який відноситься до посередницьких договорів і може вважатися різновидом договору комісії, а до його правового регулювання можуть застосовуватися положення глави 69 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Так, консигнатор фактично є комісіонером, тому що не має права власності на товар, але виступає від власного імені. Предметом договору консигнації є надання послуг з реалізації товарів.

Стаття 629 ЦК України встановлює обов'язковість договору для виконання сторонами.

Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Порядок та строк розрахунків за Договором поворотної консигнації № 28/09-16 від 28 вересня 2016 року був погоджений сторонами у пунктах 1.2, 1.5, 3.1 Договору, а саме: Консигнатор перераховує грошові кошти шляхом банківського переказу на рахунок Консигнанта негайно після продажу товару покупцям, але не пізніше 10 (десяти) робочих днів з моменту складання наступного після продажу Звіту Консигнатора; строк консигнації - 6 місяців з моменту поставки товару; в тому випадку якщо Консигнатор протягом 6 місяців з моменту отримання товару не продає якусь його кількість, Консигнатор зобов'язаний повернути частину непроданого товару Консигнанту.

Отже, після поставки відповідної партії товару ФОП Чорненькому Станіславу Андрійовичу надається шість місяців на його реалізацію; наприкінці кожного календарного місяця, не пізніше 30 числа поточного місяця, останній складає письмовий "Звіт консигнації" у якому вказується кількість проданого товару і дата продажу, а також кількість залишків непроданого товару на складі. Якщо по закінченню шести місяців залишився не реалізований товар, відповідач має повернути його позивачу.

З аналізу викладеного вбачається, що обов'язок відповідача щодо повернення товару виникає тільки у разі не реалізації такого товару, про що має складатися Звіті консигнації. Відповідно, якщо такого Звіту немає, товар вважається таким, що є реалізованим.

Суд також враховує, що укладаючи Договір поворотної консигнації № 28/09-16 від 28 вересня 2016 року, позивач розраховував на отримання оплати за поставлений товар і добросовісну поведінку відповідача, яка полягала б у повному розрахунку за поставлений товар, і тільки у випадку не реалізації товару - на його повернення.

В матеріалах справи, разом з тим, відсутні докази оплати чи повернення товару, підтвердження обставин дійсної наявності товару у відповідача або неможливості реалізувати його. Викладені обставини дають суду підстави вважати, що поставлений позивачем товар був реалізований в ФОП Чорненьким Станіславом Андрійовичем , що в свою чергу свідчить про настання строку на його оплату та наявність правових підстав у Приватного підприємства "Компанія Талант" вимагати стягнення вартості товару.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому Господарським процесуальним кодексом України порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, жодних доказів ані оплати товару, ані його повернення у встановлений сторонами строк - до 28 березня 2017 року (через 6 місяців), не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства "Компанія Талант" в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 23 650,00 грн. обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно також до приписів статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, суд зазначає, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Приписи статті 625 ЦК України щодо розміру процентів, які підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 8.1. Договору у випадку невиконання або неналежного виконання цього договору, винна сторона зобов'язана відшкодувати іншій стороні збитки та сплатити штрафні санкції передбачені цим договором.

У відповідності до п. 8.2. Договору у разі порушення строків перерахування грошових коштів, встановлених цим договором, Консигнатор сплачує Консигнанту суму боргу з урахуванням подвійного встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Враховуючи прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання за Договором поворотної консигнації № 28/09-16 від 28 вересня 2016 року з 29.03.2017 та перевіривши подані позивачем розрахунки, суд встановив, що нарахування 3% річних в розмірі 1 401,51 грн. не суперечить вимогам чинного законодавства та є арифметично вірним, у зв'язку з чим позовні вимоги Приватного підприємства "Компанія Талант" в цій частині є такими, що також підлягають задоволенню.

Щодо здійсненого позивачем нарахування інфляційних втрат слід зазначити наступне.

Так, індекс інфляції - це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов'язаннях і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Згідно роз'яснень, наведених в пункті 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013, інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Отже, нарахування інфляційних втрат на суму боргу є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, а приписи частини другої статті 625 ЦК України щодо зобов'язання боржника сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, передбачають спеціальний порядок нарахування та є імперативними. Тобто, на відміну від процентів річних, які можуть бути змінені сторонами в договорі на свій власний розсуд, інфляційні втрати нараховуються виключно в межах, встановлених актами цивільного законодавства.

Враховуючи, що зміна індексу інфляції в договорі та подвійне нарахування інфляційних втрат не допускається, суд, здійснивши самостійний розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, зазначає, що арифметично правильними є нарахування в розмірі 5 426,51 грн. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Фізичної особи - підприємця Чорненького Станіслава Андрійовича інфляційних втрат в розмірі 4 907,81 грн. суд відмовляє, у зв'язку із безпідставністю відповідних нарахувань.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, судовий збір покладається на Фізичну особу - підприємця Чорненького Станіслава Андрійовича пропорційно до суми задоволених позовних вимог та підлягає стягненню на користь позивача у розмірі 1 654,57 грн.

З огляду на наведене, відповідно до статей 6, 11, 509, 530, 610-612, 625, 628, 629, 1011 Цивільного кодексу України, статей 173-175, 193 Господарського кодексу України та керуючись статтями 1, 13, 73-80, 86, 123, 129, 202, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного підприємства "Компанія Талант" до Фізичної особи - підприємця Чорненького Станіслава Андрійовича задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Чорненького Станіслава Андрійовича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства "Компанія Талант" (місцезнаходження: 61052, місто Харків, вулиця Маліновського, будинок 5, ) основну заборгованість в розмірі 23 650,00 грн., 3% річних в розмірі 1 401,51 грн. - 3% річних, інфляційні втрати в розмірі 5 426,51 грн. та судовий збір в розмірі 1 654,57 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 256 ГПК України та п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "15" травня 2019 р.

Суддя

В.В. Рильова

справа № 922/762/19