ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" квітня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1189/18

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я., розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фініліон на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі

за позовом Національного банку України, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінілон, м. Дніпро

третя особа Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк, м. Київ

про стягнення 12 388 479 грн. 10 коп.

Представники сторін:

Позивача - не з`явився.

Відповідача - Переяславська М.В.

третьої особи - не з`явився.

ВДВС - не з`явився.

Обставини справи:

Рішенням господарського суду Київської області від 29.08.2018 року у справі № 911/1189/18 позовні вимоги задоволено повністю, про що видано відповідний наказ.

15.04.2019 року до суду від ТОВ Фінансова компанія Фініліон надійшла скарга на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі № 911/1189/18.

У поданій скарзі скаржник просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця та скасувати постанову від 13.03.2019 року в частині стягнення виконавчого збору в розмірі 267 447 803 грн. 80 коп у виконавчому провадженні № ВП 58595925 .

В обґрунтування вимог скарги, скаржник посилається на те, що дії державного виконавця щодо визначення у виконавчому провадженні №58595925 виконавчого збору у сумі 267 447 803 грн. 80 коп. є неправомірними, оскільки початкова вартість майна, що складає 12 388 479 грн. 10 коп., є базою обчислення суми виконавчого збору державним виконавцем при умові фактичного виконання рішення суду та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Представник позивача, третьої особи та відділу в засідання суду не з`явились, хоча про місце і час розгляду справи були належним чином повідомлені судом, про причини неявки не повідомили суд належним чином.

Частинами 1, 2 ст. 342 ГПК України передбачено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника скаржника, судом встановлені наступні обставини.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 13.03.2019 відкрито виконавче провадження №58595925 щодо примусового виконання наказу №911/1189/18 від 01.10.2018 року про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Здійснення виконання рішень у межах повноважень та у спосіб, визначений Законом, є реалізацією одного з принципів діяльності органів влади, визначеного ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 2 ст. 27 Закону України Про виконавче провадження, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Скаржник посилається на те, що державним виконавцем Мазуром Г.І. безпідставно і неправомірно було проведено розрахунок суми виконавчого збору на підставі заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № 19 від 03.03.2009 року перед Національним банком України, тоді як за наказом суду підлягає звернути стягнення на предмет іпотеки, який знаходиться на території АР Крим, а саме:

- нежитлової будівлі Літ.А адміністративна будівля (767,9 кв.м.), літ Б,І гаражі (30,9 кв.м, 67,7 кв.м.) літ Е - котельня (31,9 кв.м.), літ. В - намет, літ. Г - вбиральня, літ. Ж - щитова, літ. З - сарай, « 1-3» споруди загальною площею 898,40 кв.м., що знаходяться за адресою: АР Крим, Красногвардійський район, смт. Октябрське, вул. Леніна, буд.59 за початковою ціною 11 793 580,00 грн.

- квартири загальною площею 42,8 що знаходиться за адресою: АР Крим, м. Ялта, смт. Масандра, вул. Винороба Єгорова 4, квартира 15 за початковою ціною 594899,10 грн. Загальна сума початкової вартості майна складає 12 388 479.10 грн.

Таким чином, у виконавчому проваджений №58595925 неправомірно встановлено суму стягнення у розмірі 2 674 478 038,00 грн., оскільки вказана сума є заборгованістю ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором №19 від 03.03.2009 року перед Національним банком України, а ТОВ «ФК «ФІНІЛОН» виступає поручителем за даним кредитним договором згідно іпотечного договору №29 від 06.03.2009 року та несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання, виключно в межах вартості предмета іпотеки, початкова ціна продажу якого встановлена в розмірі 12 388 479,10 грн.

Наведена норма також кореспондується із положеннями п. 3 ч. 1 ст. 45 вказаного Закону, якими передбачено, що у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми.

Враховуючи викладене, суд вважає, що скарга в частині визнання постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесену Мазуром Геннадієм Івановичем від 13.03.2019 про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні №58595925 неправомірною в частині визначення розміру виконавчого збору в сумі 267 447 803 грн. 80 коп. підлягає задоволенню.

Щодо вимог скаржника в частині скасування постанови від 13.03.2019 про відкриття виконавчого провадження, винесеної головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні №58595925 суд зазначає наступне.

Статтею 343 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно п. 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов`язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

В свою чергу, суд зазначає, що враховуючи вказані вище положення пленуму Вищого господарського суду України суд не вправі скасовувати постанови державного виконавця, або визнавати незаконними його рішення, самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, але вправі визнати постанову державного виконавця недійсною та зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Таким чином, скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінілон на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо визначення суми стягнення виконавчого збору та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.03.2019 ВП № 58595925 в частині визначення суми стягнення виконавчого збору у справі № 911/1189/18 підлягає задоволенню частково.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 123-124, 234, 339, 342-345 Господарського процесуального кодексу України суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінілон на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо визначення суми стягнення виконавчого збору та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.03.2019 ВП № 58595925 в частині визначення суми стягнення виконавчого збору у справі №911/1189/18 задовольнити частково.

2. Визнати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесену Мазуром Геннадієм Івановичем від 13.03.2019 про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні №58595925 неправомірною в частині визначення суми виконавчого збору у сумі 267 447 803 грн. 80 коп.

3. Зобов`язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазура Геннадія Івановича усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) та провести виконавчі заходи у виконавчому провадженні № 58595925 у встановленому Законом України Про виконавче провадження порядку.

4. В іншій частині скаргу залишити без задоволення.

5. Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у десятиденний строк з дня отримання даної ухвали повідомити господарський суд Київської області та Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фінілон про виконання даної ухвали

6. Дану ухвалу направити на адресу сторін та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001) рекомендованою кореспонденцією з повідомленням.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені ст.ст.254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання 22.05.2019 року.

Суддя Л.Я. Мальована