ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2019 р. Справа№ 925/1271/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Кравчука Г.А.

при секретарі Майданевич Г.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Салюк С.М. за ордером від 01.04.2019;

від відповідача: Пилипас І.Я. за довіреністю від 28.12.2018;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Іскра"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 04.03.2019 (повний текст складено 14.03.2019)

у справі №925/1271/18 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Іскра"

до головного управління Держгеокадастру у Черкаській області

про визнання договору оренди землі поновленим, а додаткової угоди укладеною,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Іскра" (далі - позивач) звернулось у Господарський суд Черкаської області з позовом до головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі - відповідач) з позовом, у якому просило суд:

- визнати поновленим договір оренди землі, укладений 1 серпня 2013 року між Черкаською районною державною адміністрацією та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Іскра", предметом якого є земельна ділянка загальною площею 6,2642 га, кадастровий номер :02:002:0215, із земель державної власності, яка знаходиться та території Байбузівської сільської ради Черкаського району, Черкаської області за межами населеного пункту (реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції Черкаської області 5 серпня 2013 року здійснено державну реєстрацію права оренди (номер запису про інше речове право 2313433);

- визнати укладеною угоду про поновлення договору оренди землі від 1 серпня 2013 року (реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції Черкаської області 5 серпня 2013 року здійснено державну реєстрацію права оренди (номер запису про інше речове право 2313433) в редакції, наведеній у прохальній частині позовної заяви.

Позовні вимоги мотивовані тим, що після закінчення строку дії договору оренди позивач продовжив користуватись земельною ділянкою, відповідач у встановлений строк не повідомив про наявність заперечень, а тому відповідно до ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі" договір підлягає поновленню на той же строк і на тих же умовах.

Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач послався на те, що оскільки сторони не дійшли згоди щодо узгодження істотних умов договору оренди, відповідач у місячний строк направив позивачу заперечення проти поновлення договору оренди, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 04 березня 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Іскра" звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки лист відповідача від 23.01.2018 на адресу позивача не надходив і зміст листа суперечить приписам ст.33 Закону України "Про оренду землі", а лист відповідача від 31.08.2018, з запереченнями про поновлення договору, отриманий позивачем 06.09.2018, тобто, після закінчення встановленого місячного строку, отже, договір оренди підлягає поновленню.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що заперечення проти поновлення договору оренди були направлені позивачу своєчасно.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити, також пояснив, що на земельній ділянці знаходяться споруди, власником яких є позивач, однак, право власності не зареєстровано у зв`язку із їх фізичним станом та економічною недоцільністю.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, також вказала, що у разі реєстрації позивачем права власності на споруди він не позбавлений можливості отримати землю під ними у встановленому порядку.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 01 серпня 2013 року між Черкаською районною державною адміністрацією, як орендодавцем, та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Іскра", як орендарем, було укладено договір оренди землі (далі - договір) (а.с. 15-20), у відповідності до якого орендодавець на підставі розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 14 липня 2011 року №183 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення в адміністративних межах Байбузівської сільської ради за межами населеного пункту с. Байбузи Черкаського району Черкаської області (п. 1 договору).

В оренду передається земельна ділянка площею 6,2642 га, кадастровий номер :02:002:0215, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у відповідності з "Технічною документацією із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельними ділянками СТОВ "Іскра" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель державної власності в адмінмежах Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області" (на схемі розміщення ділянок порядковий номер № 4) (п. 2 договору).

У п.3 договору зазначено, що на земельній ділянці розташований комплекс будівель і споруд позивача: свинарники з прибудовами, склади, комбікормовий цех, водонапірна башта, літні табори та загони для утримання свиней та інші будівлі.

Пунктом 8 договору встановлено, що договір укладено на 5 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 180 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Договір зареєстрований у реєстраційній службі Черкаського районного управління юстиції, про що у Державному реєстрі вчинено запис від 30.08.2013 за № 2313433.

Згідно п. 39 договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Речове право на орендовану земельну ділянку відповідачем зареєстровано 05.08.2013 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с. 26).

Отже, враховуючи наведені умови договору, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що п`ятирічний термін користування земельною ділянкою за договором встановлюється з 05.08.2013 по 05.08.2018 включно, а строк його дії закінчується 06.08.2019.

01 серпня 2013 року між Черкаською районною державною адміністрацією та позивачем було підписано акт приймання-передачі земельної ділянки загальною площею 6,2642 га в користування, яка знаходиться в адміністративних межах Байбузівської сільської ради за межами населеного пункту с. Байбузи, Черкаського району Черкаської області (а.с. 21).

Згідно з частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України в редакції Закону України від 06.09.2012 № 5245-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", з 01 січня 2013 року повноваження щодо передачі у власність або у користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, перейшли від районних державних адміністрацій до Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, яким на той час було Державне агентство земельних ресурсів України, та до його територіальних органів.

Наказом від 25.01.2013 № 40 Міністерство аграрної політики України затвердило зміни до Положення про Головні управління Держземагенства в областях, згідно з пунктом 4.32 якого Головні управління Держземагенства в областях наділені повноваженнями передавати відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб в межах областей.

Відповідно до пункту 2 та пункту 5 частини 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" Державне агентство земельних ресурсів України реорганізоване шляхом перетворення в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру. Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, є правонаступником Державного агентства земельних ресурсів України.

05.04.2015 була проведена державна реєстрація Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Наказом Держгеокадастру України від 26.05.2015 № 84 "Про питання діяльності Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області" погоджена можливість забезпечення здійснення покладених на Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області функцій і повноважень Головного управління Держземагенства у Черкаській області, що припиняється.

Отже, з 26 травня 2015 року внаслідок реорганізації Головного управління Держземагенства у Черкаській області його повноваження перейшли до правонаступника - Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області і саме останнє з 26 травня 2015 року є фактичним орендодавцем за спірним договором оренди землі.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить задовольнити позовні вимоги на підставі ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі".

Однак, як вірно встановив суд першої інстанції, попередньо позивач вчиняв дії з метою реалізації своїх переважних прав на поновлення договору оренди землі у відповідності до ч. 1-5 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі".

Так, відповідно до п.8 договору, тобто, не пізніше ніж за 180 днів до закінчення строку дії договору, позивач 28.12.2017 направив на адресу відповідача лист - повідомлення №152 (а.с.27-28), у якому пропонував відповідачу укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 1 серпня 2013 року.

До листа - повідомлення позивачем був доданий проект додаткової угода (а.с. 29) про поновлення договору оренди землі, у якій, зокрема, пропонував викласти у новій редакції пункти щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, щодо розміру орендної плати, а також - щодо строку дії договору (на 15 років).

Отже, маючи намір поновити умови договору оренди землі, позивач одночасно пропонував змінити його умови, однак, за доводами позивача, відповіді на вказаний лист-повідомлення він не отримав.

Таким чином, сторони не досягли згоди про реалізацію переважного права позивача на поновлення договору оренди землі від 1 серпня 2013 року на підставі ч. 1-5 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі".

Як зазначає відповідач, 23.01.2018 за вих. №376/0/95-18 він направив позивачу відповідь на вказаний лист із зустрічною пропозицією про зміну умов договору, а саме, - термін дії договору встановити 7 років, річна орендна плата становить 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 136).

31 серпня 2018 року за вих. №27-23-0.32-5526/2-18 відповідач направив позивачу лист-повідомлення (а.с. 30-31) про заперечення у поновленні договору оренди землі, оскільки відповідачем не дотримано вимог статей 15,33 Закону України "Про оренду землі" та ст. 18 Закону України "Про оцінку земель". Цей лист позивач отримав 06.09.2018, що підтверджується відміткою про реєстрацію на штампі СТОВ "Іскра" на цьому листі.

Однак, 24.09.2018 позивачем направлено відповідачу лист - повідомлення №123 (а.с. 32-33) про поновлення договору оренди землі з прикладеним проектом додаткової угоди (а.с. 34), в якому позивач пропонує поновити договір від 01.08.2018 на тих же умовах і на той же строк.

12 жовтня 2018 року відповідачем направлено позивачу лист за вих.№3933/0/95-18 (а.с. 35-37), у якому відповідач заперечив проти поновлення договору оренди землі від 01.08.2013, вказавши, зокрема, що сторони попередньо не дійшли згоди про зміну умов договору, термін дії договору оренди землі вже закінчився і документів, які підтверджують його пролонгацію, у позивача не має.

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом про визнання поновленим договору оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач не довів правомірність підстав своїх позовних вимог та дотримання умов застосування ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі".

Північний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Укладений між позивачем та Черкаською районною державною адміністрацією договір від 01.08.2013 за своєю правовою природою є договором оренди землі.

Предметом спору в даній справі є поновлення договору оренди землі на той самий строк і на тих же умовах після закінчення строку договору оренди.

За змістом частини 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Законом України "Про оренду землі" визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а статтею 13 цього закону передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

З матеріалів справи вбачається, що сторонами вчинялись дії щодо поновлення договору оренди землі в порядку, встановленому частинами 1-5 ст.33 Закону України "Про оренди землі", однак, відповідна додаткова угода ними не була укладена.

Частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця з дня закінчення строку договору заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на поновлення договору).

При цьому, повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається.

Суть поновлення договору оренди згідно із цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема, у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі.

Відсутність такого заперечення може мати прояв у "мовчазній згоді".

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк.

Тобто, орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах.

Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди, а орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто, договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Правову позицію щодо розрізнення цих підстав сформульовано Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 25.02.2015 у справі № 6-219цс14, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц та в постановах Верховного Суду від 10.09.2018 у справі №920/739/17 від 29.11.2018 у справах №920/752/17, №920/737/17, № 920/747/17, №920/751/17, №920/746/17, №920/744/17, №920/748/17, №920/749/17, від 16.01.2019 у справах №920/738/17, №920/743/17.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач, як орендодавець, в межах місячного строку після закінчення дії договору (з 06 серпня 2018 року по 06 вересня 2018 року) направив позивачу лист від 31.08.2018 з повідомленням про заперечення щодо поновлення договору оренди землі і позивач отримав вказаний лист також в межах місячного строку - 06 вересня 2018 року.

Таким чином, вказані обставини унеможливлюють поновлення договору оренди землі між сторонами на підставі ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі", а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім цього, як вбачається з правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 22.02.2018 у справі № 912/686/17, вчинення орендарем дій, спрямованих на поновлення договору оренди землі у межах процедури, передбаченої частиною п`ятої статті 33 Закону України "Про оренду землі", виключає у подальшому можливість поновлення договору оренди землі на підставі частини шостої зазначеної статті.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду Черкаської області законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Іскра" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 04 березня 2019 року - без змін.

2. Справу №925/1271/18 повернути до Господарського суду Черкаської області.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23.05.2019.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук