УХВАЛА

23 травня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/16715/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Вронська Г.О., Стратієнко Л.В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 02.04.2019

(головуючий суддя Чередко А.Є., судді Коваль Л.А., Пархоменко Н.В.)

у справі №910/16715/17 Господарського суду Запорізької області

за позовом ОСОБА_2

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр",

2. Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації

про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, оформлене протоколом засідання загальних зборів № 01/2015 від 16.02.2015,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2019 року ОСОБА_1 , як особа яка не брала участі у справі, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 02.04.2019 у справі №910/16715/17.

Перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 Верховний Суд зазначає таке.

Статтею 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Судом встановлено, що ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.01.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху на підставі частини ч. 3 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України для наведення поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки суд вважав, що скаржником не наведено достатнього обґрунтування поважності причин пропуску такого строку. Суд зазначив, зокрема, що у клопотанні скаржник не навів коли саме він дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень про прийняття оскаржуваного рішення.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.04.2019, що оскаржується, відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 07.08.2018 у справі №910/16715/17 оскільки у встановлений строк скаржником не було подано заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із наведенням інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що ухвала про залишення апеляційної скарги без руху від 15.01.2019 скаржнику не вручена, поштове відправлення, в якому апелянту було надіслано копію цієї ухвали із відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання" повернуто на адресу суду як відправника.

Водночас суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт не отримання скаржником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

При цьому суд виходив з того, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність апелянта не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд керувався ч. 4 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, за приписами якої якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оцінивши доводи скаржника, Верховний Суд вважає, що судом апеляційної інстанції правильно застосовано ч. 4 ст. 260, ст. 261 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з тим, що заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведенням інших підстав для поновлення такого строку, ніж ті, що були визнані судом неповажними, не було подано особою у встановлений строк.

Для Верховного Суду правильне застосування Центральним апеляційним господарським судом норм права у розгляді справи №910/16715/17 є очевидними і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 02.04.2019 на підставі частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 2, 234, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №910/16715/17 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 02.04.2019.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді Г. Вронська

Л. Стратієнко