ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22" травня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/812/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А., при секретарі судового засідання Заболотній Я. О. розглянувши матеріали справи № 916/812/19:

Позивач: Український науково-дослідний інститут спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України (03113, м. Київ, вул. Миколи Василенка, буд. № 3, код - 20001993)

Відповідач: Державне підприємство „Південний державний науково-виробничий центр „Прогрес (65481, Одеська обл., м. Южне, вул. Індустріальна, 8, код - 22492239)

про стягнення 17663,89 грн.

з підстав за невиконання зобов`язань за договором

В порядку ч. 13 ст. 8, ч. 2, 5 ст. 252 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

СУТЬ СПОРУ: 22.03.2019 року Український науково-дослідний інститут спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства „Південний державний науково-виробничий центр „Прогрес (далі Відповідач) про стягнення 17663,89 грн., з яких: заборгованість по Договору у розмірі 15 245,73 грн., інфляційні втрати у розмірі 229,44 грн., 3% річних у розмірі 85,20 грн., пеню у розмірі 1 036,32 грн., штраф у розмірі 1 067,20 грн.

25.03.2019 року суд відкрив провадження по справі, ухвалив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст. 247- 252 ГПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Суд встановив відповідачу строк для надання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України в строк, встановлений ч.1 ст.251 ГПК України п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження по справі.

Копія Ухвали про відкриття провадження по справі була направлена Відповідачу за адресою місцезнаходження юридичної особи згідно витягу з ЄДР та вручена не була. Тому, за приписами ч. 7 ст. 120 ГПК України Відповідач вважається повідомленим належним чином про відкриття провадження по справі.

На підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України у зв`язку із ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В С Т А Н О В И В :

06.11.2018 року між Позивачем (Здавальник) та Відповідачем (Переробник) укладено договір № 194 на виконання робіт з переробки сировини.

Згідно пункту 1.1. Договору, Здавальник повинен поставити брухт і відходи (далі Сировина), які містять дорогоцінні метали (далі - ДМ), а Переробник зобов`язується прийняти Сировину, надати послуги з її переробки, сплатити вартість вилучених ДМ на підставі Протоколу узгодження цін і Паспорту переробки на умовах укладеного Договору.

Відповідно до розділу 3 Договору, викладеного із змінами у Додатковій угоді від 29.12.2018 № 247, Переробник зобов`язаний здійснити оплату не пізніше 2 місяців з моменту відвантаження Сировини Здавальником.

Згідно пункту 6.1. Договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством та цим Договором.

У відповідності до пункту 6.2. Договору, за затримку розрахунків Переробник сплачує Здавальнику пеню в розмірі 0,1% від не перерахованої суми за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплачується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Згідно із паспортом переробки від 29.12.2018 № 57 сума що підлягає перерахуванню Здавальнику складає 15 245,73 грн.

06.11.2018 року сторонами підписано Акт приймання-передавання № 57.

Враховуючи дату підписання Акту приймання передавання № 57 06.11.2018 року, за положенням розділу 3 Договору кінцева дата оплати - 06.01.2019 року.

У зв`язку з тим, що Переробник (Відповідач по справі) не здійснив оплату за вилучені дорогоцінні метали у встановлений Договором строк, на його адресу Позивачем надсилались листи від 25.01.2019 року №18/12-432 та від 13.02.2019 № 18/12-736, відповіді не надано, борг не сплачено.

Тому, посилаючись на умови Договору та 526, 530, 611, 625, 629 ЦК України, 231 ГК України, Позивач просить суд стягнути з Відповідача заборгованість по Договору у розмірі 15 245,73 грн., інфляційні втрати у розмірі 229,44 грн., 3% річних у розмірі 85,20 грн., пеню у розмірі 1 036,32 грн., штраф у розмірі 1 067,20 грн.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Проаналізувавши правовідносини, які склалися між сторонами, суд доходить висновку, що укладений сторонами договір за своєю правовою природою відноситься до договорів підрядного типу.

Відповідно ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.882 ЦК України, Замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Не підписання однією стороною (замовником) акту не звільняє останнього від обов`язку негайно прийняти та оплатити виконавцю обумовлену Договором ціну після остаточної здачі робіт.

Згідно п.п.1 п.1 ст.889 ЦК України, замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 611 ЦК України - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ч. 1 ст. 229 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст. 549 ЦК України Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. А ст. 3 вказаного Закону зазначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оцінивши надані Позивачем розрахунки судом встановлено, що Позивачем правомірно заявлено до стягнення з Відповідача, крім основного боргу - 15 245,73 грн.: інфляційні втрати у розмірі 229,44 грн., 3% річних у розмірі 85,20 грн. та штраф у розмірі 1067,20 грн.

Проте, щодо вимоги про стягнення з Відповідача пені у розмірі 1036,32 грн., суд зазначає, що позивачем не враховано обмеження щодо подвійної облікової ставки НБУ при нарахуванні пені, яке встановлено ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 1022,51грн., виходячи з наступного розрахунку: 15245,73 грн. * (18 * 2 / 365)% * 68 днів = 1022,51 грн.

На підставі викладеного позов підлягає задоволенню частково: 15 245,73 грн., інфляційні втрати у розмірі 229,44 грн., 3% річних у розмірі 85,20 грн., пеню у розмірі 1022,51 грн., штраф у розмірі 1 067,20 грн., в решті позову слід відмовити, з покладанням на відповідача витрат по судовому збору пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства „Південний державний науково-виробничий центр „Прогрес (65481, Одеська обл., м. Южне, вул. Індустріальна, 8, код - 22492239) на користь Український науково-дослідний інститут спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України (03113, м. Київ, вул. Миколи Василенка, буд. № 3, код - 20001993): 15 245 грн. 73 коп. боргу; інфляційні втрати у розмірі 229 грн. 44 коп., 3% річних у розмірі 85 грн. 20 коп., пеню у розмірі 1022 грн. 51 коп., штраф у розмірі 1 067 грн. 20 коп. та 1919 грн. 46 коп. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України

та може бути оскаржено в порядку ст.ст.256-259 ГПК України

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.А. Демешин