ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року м. ОдесаСправа № 923/291/18
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Ярош А.І.

суддів: Савицького Я.Ф., Принцевської Н.М.,

секретар судового засідання Молодов В.С.

за участю представників учасників справи:

Від прокуратури - Бондарев С.Ю., посвідчення № 047721, дата видачі : 21.08.17;

Інші представники в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце його проведення повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Голопристанське автотранспортне підприємство № 16540"

на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 21.03.2019 року (суддя Пінтеліна Т.Г.) про відмову у задоволенні заяви про розстрочення виконання постанови суду

у справі №923/291/18

за позовом Заступника керівника Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Голопристанської міської ради Херсонської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Голопристанське автотранспортне підприємство № 16540"

про стягнення заборгованості з орендної плати за землю в сумі 407 435,94 грн.,

(ухвалене суддею Пінтеліною Т.Г. 21.03.19 р., о 10-30 год. у приміщенні господарського суду Херсонської області, м. Херсон)

В судовому засіданні 13.05.2019 року згідно з ст. 233 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заступник керівника Новокаховської місцевої прокуратури звернувся до господарського суду Херсонської області з позовом в інтересах держави в особі Голопристанської міської ради Херсонської області (позивача) до відповідача - Приватного акціонерного товариства "Голопристанське автотранспортне підприємство № 16540", яким просить з урахуванням уточнень до позовної заяви ( № 117-2649-18 від 17.05.2018), стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Голопристанське автотранспортне підприємство № 16540" на користь Голопристанської міської ради Херсонської області (, вул. 1 Травня, 14, м. Гола Пристань, Херсонська область) через виконавчий комітет Голопристанської міської ради Херсонської області (, вул. 1 Травня, 14, м. Гола Пристань, Херсонська область) 407 435 грн. 94 коп. заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за договором оренди землі від 03.04.2012.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 07.08.2018р. позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Голопристанське автотранспортне підприємство № 16540" на користь Голопристанської міської ради Херсонської області через виконавчий комітет Голопристанської міської ради Херсонської області 407 435 грн. 94 коп. заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за договором оренди землі від 03.04.2012.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Голопристанське автотранспортне підприємство № 16540" на користь прокуратури Херсонської області 6111,54 грн. судового збору.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14 грудня 2018 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Голопристанське автотранспортне підприємство № 16540" задоволено частково. Рішення Господарського суду Херсонської області від 07 серпня 2018 року скасовано, позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Голопристанське автотранспортне підприємство № 16540» (, вул. Депутатська, 32, м. Гола Пристань, Херсонська область, 75600) на користь Голопристанської міської ради Херсонської області (, вул. 1 Травня, 14, м. Гола Пристань, Херсонська область) через виконавчий комітет Голопристанської міської ради Херсонської області (, вул.1 Травня,14, м.Гола Пристань, Херсонська область) 314801,87грн. заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за договором оренди землі від 03.04.2012. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Голопристанське автотранспортне підприємство № 16540" (, вул. Депутатська, 32, м.Гола Пристань, Херсонська область, 75600) на користь прокуратури Херсонської області (м. Херсон вул. Михайлівська, 33, , р/р 2291 Держказначейська служба України, МФО 820172) 4722,03грн. судового збору .

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з Голопристанської міської ради Херсонської області (, вул. 1 Травня, 14, м. Гола Пристань, Херсонська область) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Голопристанське автотранспортне підприємство № 16540" (, вул. Депутатська, 32, м. Гола Пристань, Херсонська область, 75600) 2084,27 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

11.03.2019р. до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Голопристанське автотранспортне підприємство № 16540" про розстрочення виконання судового рішення.

Заява мотивована тим, що відповідач не має можливості одразу погасити заборгованість у зв`язку з фінансовими труднощами, на підтвердження чого ним надано копію фінансового звіту за 2018 рік, відповідно до якого збитки становлять 51,9 тис. грн. Крім того, відповідач зазначає, що у його власності перебуває нерухоме майно, яке він планує продати протягом року для погашення заборгованості перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 21.03.2019 року (суддя Пінтеліна Т.Г.) відмовлено у задоволенні заяви про розстрочення виконання постанови суду у справі №923/291/18.

Ухвала мотивована тим, що відповідач не надав належних доказів, які б обґрунтовували неможливість виконання рішення суду. До того ж, відповідач зазначає, що в нього наявне майно, за рахунок якого можливо було б виконати рішення суду. Відповідачем навіть надано балансову довідку про вартість нерухомого майна, яке перебуває у його власності.

Постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.12.2018 залишається до цього часу не виконаною.

Відповідач посилається на те, що має намір вжити заходи щодо продажу майна для погашення заборгованості. Однак доказів вжиття таких заходів відповідачем до суду не надано, незважаючи на те, що судове рішення залишається невиконаним більше трьох місяців.

З огляду на викладене та враховуючи те, що обставини, які склалися у відповідача не є винятковими у розумінні ч. 1 ст. 121 ГПК України, з урахуванням матеріальних інтересів обох сторін, їх фінансового стану, ступеню вини відповідача у виникненні спору, наявності інфляційних процесів у економіці держави та наявність у відповідача майна, на яке можливо звернути стягнення, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява відповідача про надання розстрочки виконання рішення задоволенню не підлягає.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Голопристанське автотранспортне підприємство № 16540" не погодилось з вказаним рішенням та звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Херсонської області від 21 березня 2019 року у справі №923/291/18 та ухвалити нове судове рішення про розстрочення виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 14 грудня 2018 року у справі №923/291/18 щодо стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за договором оренди землі від 03 квітня 2012 року у сумі 314801,87 грн. строком на 12 місяців, шляхом стягнення 26233,50 грн. щомісяця.

Апелянт вважає, що суд при розгляді заяви про розстрочення виконання постанови Південно- західного апеляційного господарського суду від 14 грудня 2018 року у справі №923/291/18 допустив порушення норм процесуального права, наслідком чого стало постановлення ухвали, яка не відповідає критеріям законності та обґрунтованості, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Особливе занепокоєння викликає той факт, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не керувався завданням господарського судочинства, а лише власними упередженими міркуваннями, що до вибіркового застосування норм матеріального та процесуального права, що також викликане постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14 грудня 2018 року у справі №923/291/18, якою рішення судді Господарського суду Херсонської області Пінтеліної Т.Г. від 07 серпня 2018 року у справі №923/291/18 скасовано.

Відмовляючи в задоволенні заяви ТОВ "Голопристанське автотранспортне підприємство № 16540" про розстрочення виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 14 грудня 2018 року, суд першої інстанції не перевірив належним чином доводи щодо розгляду таких заяв на підставі статті 331 ГПК України.

Суд помилково застосував до розгляду заяви про розстрочення виконання судового рішення норми частини другої статті 218 Господарського кодексу України, частини другої статті 617 Цивільного кодексу України, які стосуються підстав для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності. Однак заява ТОВ "Голопристанське автотранспортне підприємство № 16540" у справі №923/291/18 стосувалася питання щодо розстрочення виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 14 грудня 2018 року, зокрема стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за договором оренди землі від 03 квітня 2012 року у сумі 314801,87 грн. строком на 12 місяців, шляхом стягнення 26233,50 грн. щомісяця.

Апелянт наголошує, що у справі №923/291/18 підставою для розстрочення виконання постанови Південно- західного апеляційного господарського суду від 14 грудня 2018 року у справі №923/291/18 є обставини, що істотно ускладнюють виконання цього судового рішення та полягають у відсутності в ТОВ "Голопристанське автотранспортне підприємство № 16540" будь-яких коштів на поточних рахунках у банківських установах, не здійсненні господарської діяльності щодо отримання будь-якого прибутку та відсутністю у відповідача реальної можливості одразу погасити заборгованість у зв`язку із фінансовими труднощами.

Сума заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за договором оренди землі від 03 квітня 2012 року згідно постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 14 грудня 2018 року складає 314801,87 грн..

Відповідно до фактичного тяжкого фінансово-матеріального стану, що також підтверджується фінансовим звітом суб`єкта малого підприємництва ТОВ «Голопристанське АТП №16540» за 2018 рік у відповідача відсутні реальні можливості одразу погасити заборгованість у сумі 314801,87 грн.

Належними і допустимими доказами на підтвердження зазначених обставин у даній справі є, зокрема, копія фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва за 2018рікТОВ «Голопристанське АТП №16540» відповідно до якого збиток підприємства- відповідача за 2018рік становить 51,9 тис. грн., а за 2017 рік - 170,8 тис. грн.

Саме про вищевказані обставини, що істотно ускладнюють виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 14 ірудня 2018 року у справі №923/291/18 у заяві від 11 березня 2019 року про розстрочення виконання судового рішення зазначав ТОВ «Голопристанське АТП №16540», які помилково не були об`єктивно досліджені Господарським судом Херсонської області.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.04.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі №923/291/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Голопристанське автотранспортне підприємство № 16540" на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 21.03.2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає її безпідставною, просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін. Вважає, що встановлення та підтвердження факту наявності обставин, на які посилається боржника, можливо лише внаслідок сукупного аналізу відповідних доказів, балансу, звіту про фінансові результати, звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до фінансової звітності. Проте боржником надано лише фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва за 2018 рік. Виписка по рахунку також на думку позивача є необґрунтованою, оскільки фінансовий стан боржника може бути встановлений за умов надання заявником інформації у вигляді банківських довідок про залишки грошових коштів на банківських рахунках на день подання заяви, а також інформації про рух коштів за останні 6-12 місяців по всіх відкритих рахунках боржника.

До того ж, відповідачем не вжито заходи щодо продажу нерухомого майна для погашення заборгованості за рішенням суду, яке не виконується понад 4 місяці.

В судове засідання 13.05.2019 року представники Голопристанської міської ради Херсонської області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Голопристанське автотранспортне підприємство № 16540" не з`явились, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Копія ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.04.2019, направлена на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Голопристанське автотранспортне підприємство № 16540", повернута органом зв`язку без вручення у зв`язку із закінченням строку зберігання, хоча відправлялась на адресу, зазначену в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

За таких обставин, оскільки апеляційним судом було направлено ухвалу від 11.04.2019 за адресою місцезнаходження відповідача, вказаною в апеляційній скарзі та зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, враховуючи висновки Європейського суду з прав людини у рішенні від 28.08.2018 у справі "В`ячеслав Корчагін проти Росії" (№12307/16), ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.04.2019 вважається врученою відповідачу.

Підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, сторони повідомлені належним чином про дату, час і місце судового засідання. Суд відкладає розгляд справи в разі, якщо неявка представника перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, відкладення судового розгляду є правом, а не обов`язком суду, а також обмежений строк розгляду справи, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представників відповідача та позивача за наявними в ній матеріалами.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

У п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" встановлено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Тому, вирішуючи питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, які б свідчили про можливість надання відповідачу розстрочки виконання судового рішення.

Судова колегія погоджується з висновками суду про відсутність підстав для надання розстрочки виконання рішення суду, з огляду на те, що Постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.12.2018 залишається до цього часу не виконаною.

При розгляді заяви про розстрочку необхідно враховувати, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Водночас, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції", у справі "Бурдов проти Росії", у справі "Ясюнієне проти Литви").

Судова колегія зазначає, що складне фінансове становище Товариства з обмеженою відповідальністю "Голопристанське автотранспортне підприємство № 16540", яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для надання відстрочки виконання судового рішення; при цьому, відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Крім того, судова колегія враховує доводи прокуратури стосовно того, що відповідачем не надано належних доказів підтвердження свого фінансового стану, як-то банківських довідок про залишки грошових коштів на банківських рахунках, інформації у вигляді довідки про залишки готівкових коштів станом на день подання заяви про розстрочку, інформації про рух коштів за останні 6-12 місяців.

Відповідно до ст.42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Доводи апелянта про відсутність доходу, збитковість підприємства, не свідчать про неможливість виконання рішення суду у цій справі, а лише відображають поточну підприємницьку діяльність відповідача, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість розстрочення виконання судового рішення.

До того ж, судом першої інстанції вірно зазначено, що маючи у власності нерухоме майно, з грудня 2018 року відповідачем не здійснено заходів щодо відчуження зазначеного майна для погашення своєї заборгованості.

Судова колегія зазначає, що обставини, на які посилається ТОВ "Голопристанське автотранспортне підприємство № 16540", лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків у зв`язку з цим.

Відповідно до копії фінансового звіту за 2018 рік збитки відповідача становлять 51,9 тис. грн., однак фінансове становище відповідача є результатом його власної підприємницької діяльності, в ході якої відповідач мав планувати свої видатки.

За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.ст. 73, 76 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ТОВ "Голопристанське автотранспортне підприємство № 16540" про надання розстрочки, який не навів належні обставини, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, виняткових обставин, що ускладнюють своєчасне виконання судового рішення.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного суду від 13.07.2018 року у справі № 905/915/17.

Доводи апеляційної скарги не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки надання розстрочки виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Підсумовуючи вищенаведене, оскільки доводи апеляційної скарги, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, судова колегія доходить висновку про законність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, обґрунтованість, дотримання норм матеріального та процесуального права при її ухваленні, що є підставою для залишення її без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, судовий збір за апеляційний перегляд рішення покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст. 276, 331 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Голопристанське автотранспортне підприємство № 16540" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 21.03.2019 року у справі №923/291/18 залишити без змін.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписаний 16.05.2019 року.

Головуючий суддя А.І. Ярош
Судді Н.М. Принцевська
Я.Ф. Савицький