ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.05.2019 Справа № 914/750/18
Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Іванчук С.В., суддів Березяк Н.Є. та Мороз Н.В., секретар судового засідання Дубенюк Н.А., розглянувши матеріали справи за позовом: Міського комунального підприємства Миколаївводоканал, м.Миколаїв Львівської області
до відповідача-1: Миколаївського комунального підприємства Житлово-комунальне управління, м.Миколаїв Львівської області
відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю А.Омега, м.Миколаїв Львівської області
відповідача-3: Стрийської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, м.Стрий Львівської області
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Миколаївський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, м.Миколаїв Львівської області
третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, м.Львів
про визнання права власності на транспортні засоби та зняття арешту з транспортних засобів.
За участю представників:
від позивача: Галан Микола Васильович представник; Гичка Віра Михайлівна директор;
від відповідача-1: не з`явився;
від відповідача-2: не з`явився;
від відповідача-3: Несторович Богдан Васильович представник;
від третьої особи-1: не з`явився;
від третьої особи-2: не з`явився.
Заяв про відвід не поступало, та в судових засіданнях присутніми учасниками справи не заявлено.
Розгляд справи судом.
На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Міського комунального підприємства Миколаївводоканал до Миколаївського комунального підприємства Житлово-комунальне управління, Товариства з обмеженою відповідальністю А.Омега, Стрийської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Миколаївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання права власності на транспортні засоби, а саме: ГАЗ-33023, державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску; ГАЗ 3307, державний номер НОМЕР_2 , 1992 року випуску; ЗІЛ-431412, державний номер НОМЕР_3 , 1998 року випуску та зняття арешту з транспортних засобів, а саме: ГАЗ-33023, державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску; ГАЗ 3307, державний номер НОМЕР_2 , 1992 року випуску; ЗІЛ-431412, державний номер НОМЕР_3 , 1998 року випуску накладеного постановою відділу Державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції від 05.04.2016р. ВП №26343184 та постановою відділу примусових виконань рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 20.07.2016р. ВП №51605115.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.05.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 12.06.2018 року. Ухвалою суду від 12.06.2018 року відкладено підготовче засідання на 03.07.2018 року. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.07.2018 року продовжено строк розгляду підготовчого провадження у справі, відкладено підготовче засідання на 17.07.2018р. та ухвалою суду від 17.07.2018 року відкладено підготовче засідання на 23.07.2018 року.
19.07.2018р. від позивача через канцелярію суду подано заяву за вх.27080/18 від 19.07.2018р. про уточнення позовних вимог. В даній заяві позивач зазначає, що Міським комунальним підприємством «Миколаївводоканал» помилково зазначено в пред`явленому до суду позові неправильний державний реєстраційний номер автомобіля ГАЗ 33023, замість « НОМЕР_4 » було зазначено « НОМЕР_1 », та рік випуску автомобіля ЗІЛ 431412, замість « 1988 року випуску» було зазначено « 1998 року випуску». Також, позивач в даній заяві зазначає типи та кольори автомобілів відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, які надані суду до позовної заяви. З огляду на викладене позивач із покликанням на ч.3 ст.46 ГПК України просить суд визнати право власності на транспортні засоби, а саме: ГАЗ-33023, вантажопасажирський - В, колір - червоний, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2007 року випуску; ГАЗ 3307, цистерна-С, колір - синій, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1992 року випуску; ЗІЛ-431412, цистерна харчова, колір - зелений, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1988 року випуску за Міським комунальним підприємством «Миколаївводоканал» та зняти арешт з транспортних засобів, а саме автомобілів: ГАЗ-33023, вантажопасажирський - В, колір - червоний, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2007 року випуску; ГАЗ 3307, цистерна-С, колір - синій, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1992 року випуску; ЗІЛ-431412, цистерна харчова, колір - зелений, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1988 року випуску, накладений постановою відділу ДВС Миколаївського РУЮ від 05.04.2016р. ВП № 26343184 та постановою Відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області від 20.07.2016р. ВВ № 51605115.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.07.2018р. призначено колегіальний розгляд справи №914/750/18 у складі трьох суддів. На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Львівської області та згідно із протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 25.07.2018р., проведено автоматизований розподіл та визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Іванчук С.В., суддя Горецька З.В. та суддя Рим Т.Я. Ухвалою суду від 25.07.2018 року прийнято справу №914/750/18 до розгляду колегіально у складі головуючої судді Іванчук С.В., суддів Горецька З.В. та Рим Т.Я., та підготовче засідання призначено на 19.09.2018 року. Ухвалою суду від 19.09.2018р. продовжено строк підготовчого провадження у справі та відкладено підготовче засідання на 09.10.2018р. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.10.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 07.11.2018р. У зв`язку із закінченням повноважень, як вперше призначеної на посаду судді Горецької З.В., автоматизованою системою документообігу суду (протокол від 06.11.2018р.) визначено новий склад колегії, відповідно до якого суддю Горецьку З.В. замінено суддею Кітаєвою С.Б. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 07.11.2018 року прийнято справу №914/750/18 до розгляду колегіально у складі головуючої судді Іванчук С.В., суддів Кітаєва С.Б. та Рим Т.Я., вирішено повторно провести підготовче провадження у справі №914/750/18 та підготовче засідання призначено на 05.12.2018 р. Ухвалою суду від 05.12.2018 року продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 16.01.2019 року. У зв`язку із перебуванням у відпустці суддів Кітаєвої С.Б. та Рима Т.Б., автоматизованою системою документообігу суду (протокол від 15.01.2019р.) визначено новий склад колегії, відповідно до якого в склад колегії введено суддів Березяк Н.Є. та Пазичева В.М. Ухвалою суду від 16.01.2019 року прийнято справу №914/750/18 до розгляду колегіально у складі головуючої судді Іванчук С.В., суддів Березяк Н.Є. та Пазичев В.М., та відкладено підготовче засідання на 20.02.2019 року. Ухвалою суду від 20.02.2019р. відкладено підготовче засідання на 13.03.2019р. У зв`язку із перебуванням у відпустці судді Пазичева В.М., автоматизованою системою документообігу суду (протокол від 12.03.2019р.) визначено новий склад колегії, відповідно до якого замість судді Пазичева В.М. в склад колегії введено суддю Мороз Н.В. Ухвалами суду від 13.03.2019р. прийнято справу №914/750/18 до розгляду колегіально у складі головуючої судді Іванчук С.В., суддів Березяк Н.Є. та Мороз Н.В., закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 17.04.2019р. Ухвалою суду від 17.04.2019р. відкладено розгляд справи по суті на 15.05.2019 р.
В судове засідання 15.05.2019р. позивач явку повноважних представників забезпечив, які надали усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві. Позивачем подано відповідь на відзив за вх.№26516/18 від 17.07.2018р.
В судове засідання 15.05.2019р. відповідач-3 явку повноважного представника забезпечив, який право власності позивача не визнав та позовні вимоги заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву за вх.№24585/18 від 03.07.2018р.
В судові засідання відповідачі 1, 2 та треті особи 1,2 явки повноважних представників не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про місце, дату та час судового засідання, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення рекомендованого відправлення №720, №855, №738, №540. Відповідачем-1 подавалась заява за вх.№25351/18 від 09.07.2018р. про визнання позову.
Відповідно до ч. 9 ст. 165, ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З врахуванням належного повідомлення про час та місце проведення судового розгляду усіх учасників судового процесу, судом забезпечено учасникам судового процесу рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав, визнання явки повноважних представників відповідачів та третіх осіб не обов`язковою, та те, що неявка представників відповідачів 1, 2 та третіх осіб 1, 2 не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідачів 1, 2 та третіх осіб 1, 2 та за наявними у справі матеріалами.
Позиції учасників справи.
Позивач обґрунтовує позовні вимоги наступним. Позивач зазначає, що при зверненні МКП «Миколаївводоканал» до Територіального сервісного центру (м. Стрий, вул. Коссака, 11) Міністерства внутрішніх справ України про переєстрацію вхідних транспортних засобів з обліку за МКП «Житлово-комунальне управління» на облік за МКП «Миколаївводоканал», останньому в цьому було відмовлено на підставі виконавчого провадження від 05.04.2016р. ВП № 26343184.
Позивач зазначає, що у складі арештованого майна знаходяться під арештом транспортні засоби (автомобілі) ГАЗ-33023, державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску; ГАЗ 3307, державний номер НОМЕР_2 , 1992 року випуску; ЗІЛ-431412, державний номер НОМЕР_3 , 1998 року випуску, які належать на праві власності МКП «Миколаївводоканал», набуті на законних підставах. Позивач стверджує, що автомобіль ГАЗ 33023, державний помер НОМЕР_1 , 2007 року випуску був придбаний позивачем за договором купівлі-продажу № 01/11 від 23.10.2007р. укладеним із ПП «АІС-Захід», та отримано від продавця по видатковій накладній № 48 від 21.11.2007р. Згідно із п.2.8. договору купівлі-продажу № 01/11 від 23.10.2007р. покупець стає власником товару з моменту оформлення сторонами накладної на товар. Автомобіль КО-002 ЗІЛ 431412, згідно з рішенням сесії Миколаївської міської ради Львівської області від 23.12.2015р. № 894 передано безоплатно на баланс МКП «Миколаївводоканал» від військової частини НОМЕР_5 , який отримано підприємством по Акту прийому-передачі автотранспортного засобу від 27.12.2007р. Автомобіль ГАЗ-3307, цистерна, державний номер НОМЕР_2 було придбано позивачем за договором купівлі-продажу товаро-матеріальних цінностей № 51/10/11С від 25 жовтня 2011 року, який отримано від продавця по видатковій накладній № РН-0000137 від 04 листопада 2011 року. Відповідно до п.1.2. договору № 51/10/11С від 25 жовтня 2011 року право власності на товар переходить від продавця до покупця на умовах викладених в Розділі 4 даного договору та п. 4.1. даного договору передбачено, що товар передається покупцю зі складу продавця. Таким чином, як зазначає позивач, МКП «Миколаївводоканал» у встановленому порядку набуло право власності на транспортні засоби- автомобілі: ГАЗ-33023, державний номер НОМЕР_1 - 2007 року випуску, ГАЗ 3307, державний номер НОМЕР_2 , 1992 року випуску; ЗІЛ-431412, державний номер НОМЕР_3 , 1998 року випуску.
Позивач зазначає, що згідно із рішенням сесії Миколаївської міської ради Львівської області від 09.11.2012р. автотранспортні засоби ГАЗ-33023, державний номер НОМЕР_1 - 2007 року випуску, ГАЗ 3307, державний номер НОМЕР_2 , 1992 року випуску; ЗІЛ-431412, державний номер НОМЕР_3 , 1998 року випуску вилучені для виконання робіт по благоустрою міста із повного господарського віддання МКП «Миколаївводоканал» та передані в повне господарське відання МКП «Житлово-комунальне управління». Передачу цих транспортних засобів здійснено по Акту приймання-передачі внутрішнього переміщення основних засобів від 31.12.2012 року. В подальшому, як зазначає позивач, згідно із рішенням сесії Миколаївської міської ради Львівської області від 15.08.2014 року № 1308 автомобілі ГАЗ-33023, державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, ГАЗ 3307, державний номер НОМЕР_2 , 1992 року випуску; ЗІЛ- 431412, державний номер НОМЕР_3 , 1998 року випуску вилучені із повного господарського відання МКП «Житлово-комунальне управління» та передано на баланс Миколаївської міської ради, якою передано у повне господарське відання МКП «Миколаївводоканал». Передачу цих транспортних засобів здійснено по Акту приймання-передачі основних засобів від 29 серпня 2014 року. Позивач зазначає, що МКП «Миколаївводоканал» звернулось із заявою від 22.02.2017р. № 50 до начальника відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції про зняття арешту із вказаних автомобілів. У відповіді від 24.02.2017 № 01-40/7126 на лист зазначено, що немає підстав для зняття арешту транспортних засобів, які належать МКП «ЖКУ», так як є заборгованість перед державою та юридичними особами.
Позивач у позові зазначає, що з наданої боржником інформації йому стало відомо, що на виконання наказу Господарського суду Львівської області від 19.05.2016р. №914/4121/16 згідно із постановою державного виконавця Відділу примусових виконань рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області Білого А.М. від 20.07.2016 (ВП № 51605115) накладено арешт на все майно МКП «Житлово-комунальне управління» у межах суми звернення стягнення 4130530,95 грн. із забороною здійснення відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику. За даним фактом, як стверджує позивач, МКП «Миколаївводоканал» звернулось із заявою від 10.07.2017 №237 до начальника Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області та начальника Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області про зняття арешту з рухомого майна - автомобілів: ГАЗ-33023 державний номер НОМЕР_6 , ГАЗ-3307 державний номер НОМЕР_2 , ЗІЛ-431412 державний номер НОМЕР_3 , які згідно з рішенням Миколаївської міської ради від 15.08.2014 № 1308 передані підприємству у повне господарське віддання. Листом від 14.07.2017 № 13-9/8130 начальником Відділу ПВР УДВС управління ДВС ГТУЮ у Львівській області Р.І. Онишкевичем повідомлено про відсутність правових підстав для зняття арешту з майна та вирішення цього питання в суді. З огляду на вищенаведене, позивач покликаючись на ст.ст. 321, 334, ЦК України та ч.1 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» просить позов задоволити та визнати права власності на транспортні засоби, а саме: ГАЗ-33023, вантажопасажирський - В, колір - червоний, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2007 року випуску; ГАЗ 3307, цистерна-С, колір - синій, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1992 року випуску; ЗІЛ-431412, цистерна харчова, колір - зелений, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1988 року випуску за Міським комунальним підприємством «Миколаївводоканал» та зняти арешт з вказаних транспортних засобів, накладений постановою відділу Державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції від 05.04.2016р. ВП №26343184 та постановою відділу примусових виконань рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 20.07.2016р. ВП №51605115.
В заяві за вх.№25351/18 від 09.07.2018р. про визнання позову відповідач-1 зазначає, що між МКП «Житлово-комунальне управління» та МКП «Миколаївводоканал» не укладалися будь-які договори (купівлі-продажу, міни, ін.) щодо придбання автотранспортних засобів ГАЗ-33023, державний номер НОМЕР_1 - 2007 року випуску, ГАЗ 3307, державний номер НОМЕР_2 , 1992 року випуску; ЗІЛ-431412, державний номер НОМЕР_3 , 1988 року випуску. Відповідач -1 зазначає, що Миколаївське комунальне підприємство «Житлово-комунальне управління» подає цю заяву з наміром повідомити суд, що у відповідача-1 немає претензій до позивача та жодних заперечень по суті позову, так як МКП «Миколаївводоканал» набуло право власності на спірні автотранспортні засоби на законних підставах.
У відзиві на позовну заяву за вх.№24585/18 від 03.07.2018р. відповідач-3 зазначає, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.08.2011 №2а-7918/11/1370 задоволено позов Державної податкової Інспекції у Миколаївському районі Львівської області про стягнення з рахунків МКП «Житлово-комунальне управління» податкового боргу в сумі 1 592 935,39 грн. Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист від 19.10.2011 року в адміністративній справі №2а-7918/11/2011 про стягнення податкового боргу в сумі 1 592 935,39 грн. ДПІ у Миколаївському районі Львівської області, як зазначає відповідач-3, скеровано виконавчий лист у Миколаївський ДВС РУТО у Львівській області, для примусового виконання постанови суду від 02.08.2011 року по справі №2а-7918/11/1370. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11.04.2013 року у справі №813/2445/13-а задоволено позов Миколаївської міжрайонної МДПІ Львівської області про стягнення з рахунків МКП «Житлово-комунальне управління» податкового боргу в сумі 1 199 275,44 грн. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.12.2014 року №813/8029/14 задоволено позов Миколаївської ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області про стягнення з рахунків МКП «Житлово-комунальне управління» податкового боргу в сумі 570 143,49 грн. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14.04.2014 року №813/2624/14 задоволено позов Миколаївської ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській області про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна МКП «Житлово-комунальне управління», що перебуває в податковій заставі на суму 1 089 943,22 грн. Відповідач-3 зазначає, що на виконання вказаних судових рішень податковим органом у банки, обслуговуючі МКП «Житлово-комунальне управління», виставлялися інкасові доручення, які повертаються без виконання у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках боржника (на підтвердження вказаних обставин долучено копії інкасованих доручень №226-25 від 17.07.2015р., №291-25 від 19.11.2015р., №12-17 від 15.03.2016р., №11-17 від 15.03.2016р., №3-17 від 26.02.2016р., №2-17 від 26.02.2016р., №17-17 від 23.03.2016р., №18-17 від 23.03.2016р.).
Відповідач-3 зазначає, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 31.05.2016 року №813/1034/16 задоволено позов Миколаївської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області про накладення арешту на кошти та інші цінності МКП «Житлово-комунальне управління», що знаходяться на рахунках у банківських установах, обслуговуючи такого платника податків в сумі 570 143,49 грн. За час здійснення діяльності МКП «ЖКУ» (ЄДРПОУ - 05759646), як зазначає відповідач-3, виник податковий борг з 14.07.2015 по 16.03.2018 року перед бюджетом, який станом на 17.05.2018 року становить 3 512 102,20 грн. Головне управління ДФС у Львівській області 23.06.2018 року скеровано позовну заяву до Львівського окружного адміністративного суду про стягнення коштів з рахунків платника у банках обслуговуючих МКП «Житлово-комунальне управління» на суму 3 512 102,20 грн. Відповідач-3 зазначає, що платник податків МКП «Житлово-комунальне управління» не вжило жодних заходів для погашення податкових зобов`язань. З огляду на вищевикладене відповідач просить в задоволенні позову відмовити.
Обставини, встановлені судом.
23.10.2007р. між ІП «АІС-Захід» (продавець) та МКП «Миколаївводоканал» (покупець) укладено договір купівлі-продажу №01/11, згідно із п.п. 1.1., 1.2. якого продавець зобов`язується передати у власність покупця спецавтомобілі, а покупець зобов`язується прийняти і сплатити цей товар автомобіль вантажний ("Газель" 33023-414 (Євро 2) або еквівалент) ціна одиниці 65400,00 грн. (без ПДВ). Відповідно до п.2.8. договору №01/11 від 23.10.2017р. покупець стає власником товару з моменту оформлення сторонами накладної на товар. ІП «АІС-Захід» передано, а МКП «Миколаївводоканал» прийнято автомобіль вантажний ("Газель" 33023-414 (Євро 2) або еквівалент), що підтверджується видатковою накладною №48 від 21.11.2007р.
25.10.2011р. між Миколаївською міською радою (інвестор), ТОВ «БНТЕД» (продавець) та МКП «Миколаївводоканал» (покупець) укладено договір купівлі-продажу товаро-матеріальних цінностей №51/10/11С, згідно із п.п. 1.1., 2.2. якого продавець зобов`язується продати та передати у власність покупця товаро-матеріальні цінності, а покупець зобов`язується прийняти товар автомобіль ГАЗ-3307 (б/у, конверсія) від продавця, інвестор зобов`язується оплатити його загальну вартість на умовах даного договору. Відповідно до п.4.1. договору №51/10/11С від 25.10.2011р. товар передається покупцю зі складу продавця. Між ТОВ «БНТЕД» (продавець) і МКП «Миколаївводоканал» (покупець) та Миколаївською міською радою (інвестор) укладено Специфікацію до договору №51/10/11С від 25.10.2011р. на автомобіль ГАЗ-3307 (б/у, конверсія). ТОВ «БНТЕД» передано, а МКП «Миколаївводоканал» прийнято автомобіль ГАЗ-3307 (б/у, конверсія), що підтверджується видатковою накладною №РН-0000137 від 04.11.2011р.
Доказів оплат на виконання договорів №01/11 від 23.10.2007р. та №51/10/11С від 25.10.2011р. не представлено.
Згідно із рішенням Миколаївської міської ради Львівської області від 23.12.2005р. №894 передано безоплатно на баланс МКП «Миколаївводоканал» спеціальну автомашину КО-002 на базі автомобіля ЗІЛ-431412 згідно актів прийому-передачі. 27.12.2005р. Миколаївською міською радою передано, а МКП «Миколаївводоканал» прийнято автотранспортний засіб КО-002 на базі автомобіля ЗІЛ-431412. Згідно із актом прийому-передачі від 27.12.2005р. уповноважений представник Миколаївської міської ради Голик Анатолій Васильович на підставі розпорядження №894 від 23.12.2005р. та довіреності ЯКШ 371157 від 27.12.2005р. передав ОСОБА_1 автотранспортний засіб автомобіль спеціальний КО-002 на базі ЗІЛ 431412, шасі НОМЕР_7 , двигун НОМЕР_8 . Вказаних у даному акті, розпорядження №894 від 23.12.2005р. та довіреності ЯКШ 371157 від 27.12.2005р. до матеріалів справи не долучено. Окрім цього, до матеріалів справи долучено накладну №7 від 27.12.2005р. згідно якої, Миколаївською міською радою прийнято через ОСОБА_1 від МКП «Миколаївводоканал» автомобіль спеціальний КО-002 на базі ЗІЛ 431412. Документів, що підтверджують правомірність придбання позивачем транспортного засобу ЗІЛ 431412 суду не представлено.
Клопотанням позивача за вх.№10851/19 від 13.03.2019р. до матеріалів справи долучено незасвідчені копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів ЗІЛ №431412 від 17.11.2005р., ГАЗ цистерна-С №КО-503В від 11.05.2012р., ГАЗ вантажопасажирський-В №33023 від 27.06.2008р. Позивачем перелічені документи подано у незасвідчених копіях, оригіналів вказаних документів суду не представлено, відтак відповідно до вимог ст.ст. 76, 77, 78, 91 ГПК України, дані докази є неналежними та недопустимими та не приймаються судом до уваги.
Рішенням 3-тього пленарного засідання 15-ї сесії VI-го демократичного скликання Миколаївської міської ради Львівської області №816 від 09.11.2012р. транспортні засоби, зокрема ГАЗ-33023 (вантажно-пасажирський), 2007 року випуску; ГАЗ 3307 КО 503 В, 1992 року випуску; ЗІЛ-431412, 1998 року випуску вирішено вилучити з повного господарського відання МКП «Миколаївводоканал» та передати в повне господарське відання МКП «Житлово-комунальне управління». Згідно із актом приймання-передачі внутрішнього переміщення основних засобів від 31 грудня 2012 року МКП «Миколаївводоканал» передано та Миколаївською міською радою отримано ГАЗ 3307 цистерна, ГАЗ 33023 вантажопасажирський, ЗІЛ 431412 цистерна харчова.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема долучених позивачем, 29.03.2013р. МКП «Житлово-комунальне управління» зареєстровано в Стрийському ВРЕР ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області транспортні засоби ГАЗ-33023 (вантажопасажирський-В), 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 ; ГАЗ 3307 (цистерна-С), 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 та ЗИЛ-431412, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів від 29.03.2013р. долучених до матеріалів справи.
Доказів в підтвердження скасування проведених реєстрацій спірних транспортних засобів за МКП «Житлово-комунальне управління» суду не представлено.
Згідно із рішенням сесії Миколаївської міської ради Львівської області від 15.08.2014 року № 1308 транспортні засоби ГАЗ-33023, 2007 року випуску; ГАЗ 3307 КО 503 В, 1992 року випуску; ЗІЛ- 431412, 1998 року випуску вирішено вилучити із повного господарського відання МКП «Житлово-комунальне управління» та передати на баланс Миколаївської міської ради, якою передано у повне господарське відання МКП «Миколаївводоканал». Відповідно до актів приймання-передачі основних засобів від 29 серпня 2014 року на виконання рішення Миколаївська міська рада Львівської області передала в експлуатацію, а позивач прийняв транспортні засоби ГАЗ-33023 (вантажопасажирський), 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 ; ГАЗ 3307 (цистерна), 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 та ЗИЛ 431412, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 .
05.04.2016р. старшим державним виконавцем Гармадієм М.Т. відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції, при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження ЄДРВП №26343184, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, якою накладено арешт на все майно МКП «Житлово-комунальне управління» в межах суми звернення стягнення: 2097851,82грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.
20.07.2016р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, при примусовому виконанні наказу №914/4121/15 від 19.05.2016р. про стягнення з МКП «Житлово-комунальне управління» на користь ТОВ «А.Омега» 2617057,54грн. основного боргу, 336345,66грн. пені, 69262,40грн. 3% річних та 1046823,02грн. інфляційних втрат, 61042,33грн. судового збору, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборонити на його відчуження ВП №51605115, якою накладено арешт на все майно МКП «Житлово-комунальне управління» у межах суми звернення стягнення: 4130530,95грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.
Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №51475748 від 15.02.2017р. внесено запис публічне обтяження, податкова застава об`єкт обтяження автомашина ГАЗ-3309 номер державної реєстрації НОМЕР_9 (автопідйомник-с); автомашина ГАЗ-3309 номер державної реєстрації НОМЕР_10 (самоскид-с); автомашина ЗІЛ 433362 номер державної реєстрації НОМЕР_11 (сміттєвивіз-с); машина притиральна (трактор) ТУМ-180 номер державної реєстрації НОМЕР_12 ; автомашина бортова НОМЕР_13 номер державної реєстрації НОМЕР_14 . Відтак із долученого витягу не вбачається про включення спірних транспортних засобів ГАЗ-33023, вантажопасажирський - В, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 ; ГАЗ 3307, цистерна-С, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; ЗІЛ-431412, цистерна харчова, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1988 року випуску до транспортних засобів на які накладено арешт. Долучені до справи листи № 50 від 22.02.2017р., №01-40/716 від 24.02.2017р., № 71 від 15.03.2017р., №97/0/6-17 від 04.04.2017р., № 237 від 10.07.2017р., №В-9/8130 від 14.07.2017р. не є належними, достатніми та допустимими доказами в підтвердження накладення арешту на спірні транспортні засоби.
Позивач листом №214 від 03.07.2018р. звертався до Територіального сервісного центру №4645 РСЦ МВС у Львівській області, в якому просив надати інформацію на підставі яких документів знято з реєстрації спірні транспортні засоби та зареєстровано за відповідачем-1.
Відповідно до інформації наданої Територіальним сервісним центром №4645 РСЦ МВС у Львівській області від 13.07.2018р. №31/13/4645-695 на запит №214 від 03.07.18р. МКП «Миколаївводоканал» згідно Єдиного державного реєстру МВС станом на 13.07.2018р. транспортні засоби ГАЗ-33023, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2007 року випуску; ГАЗ 3307, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1992 року випуску; ЗІЛ-431412, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1988 року випуску 29.03.13р. зареєстровані за Миколаївським КП ЖКУ ЄДРПОУ 5759646 та належать на праві власності.
Причиною виникнення спору в даній справі стало питання наявності чи відсутності підстав для визнання за позивачем права власності на спірні транспортні засоби та щодо зняття арешту з даного майна.
Відповідно до статті 10 ЗУ "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Статтею 18 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (стаття 56 ЗУ "Про виконавче провадження").
Відповідно до статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.
Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах (п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльності органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження").
Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Виходячи зі змісту даної правової норми, право на звернення до суду з позовом про захист речових прав на майно встановлюється за позивачем, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, та створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на майно. Тобто у позивача є право власності на певне майно, і має місце факт оспорювання належного позивачу права. (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.02.2018р у справі №910/11266/17).
Частиною першою статті 317 ЦК України визначено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Проте юридично забезпечена можливість здійснювати правомочності щодо володіння, користування і розпорядження власника належним йому майном не може виходити за рамки, встановлені правовими нормами, що регулюють відносини у сфері власності (абзац другий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.05.2005 № 4-рп/2005 у справі про права акціонерів ЗАТ).
Особливості управління господарською діяльністю у комунальному секторі економіки встановлені положеннями статті 24 Господарського кодексу України. Частинами 1, 2, 3 вказаної статті встановлено, що управління господарською діяльністю у комунальному секторі економіки здійснюється через систему організаційно-господарських повноважень територіальних громад та органів місцевого самоврядування щодо суб`єктів господарювання, які належать до комунального сектора економіки і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління. Правовий статус окремого суб`єкта господарювання у комунальному секторі економіки визначається уповноваженими органами управління відповідно до вимог цього Кодексу та інших законів. Суб`єктами господарювання комунального сектора економіки є суб`єкти, що діють на основі лише комунальної власності, а також суб`єкти, у статутному капіталі яких частка комунальної власності перевищує п`ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує органам місцевого самоврядування право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб`єктів.
Статтею 78 ГК України визначено, що комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління (частина 1); орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами (частина 2); майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство) (частина 3); статутний капітал комунального унітарного підприємства утворюється органом, до сфери управління якого воно належить. Розмір статутного капіталу комунального унітарного підприємства визначається відповідною місцевою радою (частина 4).
За змістом частини 2 статті 327 Цивільного кодексу України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Згідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань позивач-МКП «Миколаївводоканал» є комунальним підприємством створеним Миколаївською міською радою, яка є єдиним учасником МКП «Миколаївводоканал», та яка утворила і внесла статутний капітал в розмірі 9045021,31грн. Відповідно до п.п.1.2, 5.2 Статуту Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» затвердженого Рішенням 25-тої сесії 7-го скликання Миколаївської міської ради Львівської області від 28.04.17р. №534, підприємство засноване на власності територіальної громади міста Миколаєва. Відповідно до способу є унітарним та комерційним. Майно підприємства належить до комунальної власності територіальної громади міста Миколаєва і закріплене за ним засновником або уповноваженим ним органом на праві господарського відання. Здійснюючи право повного господарського відання, підприємство володіє, користується й розпоряджається майном закріпленим за ним за згодою засновника з обмеженням повноважень розпорядження щодо окремих видів майна. Підприємство має право за попередньою згодою засновника, або уповноваженого ним органу, відчужувати, здавати в оренду, передавати в заставу або надавати в позику іншим підприємствам, організаціям, установам належні йому будинки споруди, устаткування, транспортні засоби, інвентар та інші матеріальні цінності, а також списувати їх з балансу в установленому порядку.
Згідно із ч.1 ст. 133 ГК України основу правового режиму майна суб`єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління. Господарська діяльність може здійснюватися також на основі інших речових прав (права володіння, права користування тощо), передбачених Цивільним кодексом України.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 134 ГК України суб`єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність на основі права власності, на свій розсуд, одноосібно або спільно з іншими суб`єктами володіє, користується і розпоряджається належним йому (їм) майном, у тому числі має право надати майно іншим суб`єктам для використання його на праві власності, праві господарського відання чи праві оперативного управління, або на основі інших форм правового режиму майна, передбачених цим Кодексом. Правовий режим власності та правові форми реалізації права власності у сфері господарювання визначаються цим Кодексом і законом.
Частинами 1, 2, 3 ст. 136 ГК України встановлено, що право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.
Отже, право господарського відання це право юридичних осіб, що здійснюють господарську діяльність, похідне від права власності, з обмеженням повноваження розпоряджатися окремими видами майна згодою власника та не є тотожним праву власності.
Враховуючи вищевикладене, подані докази, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами наявності у позивача права власності на спірні транспортні засоби та обгрунтованість і доведеність заявленої вимоги про визнання за ним права власності на комунальне майно, що визначено підставою для застосування встановленого законом способу захисту порушених прав, у статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено наявність порушеного права та обґрунтованості заявлених позовних вимог з посиланням на належні та допустимі докази.
Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII (далі Закон №3353-XII).
Відповідно до статті 34 ЗУ "Про дорожній рух" державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.
Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.
Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлюється «Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388 (далі Порядок №1388).
Цей Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов`язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.
Пунктом 3 Порядку №1388 передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.
Згідно з пунктом 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).
Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.
Відповідно до пункту 8 Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема, укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.
Відповідно до статті 34 ЗУ "Про дорожній рух" державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.
Позивачем не надано доказів в підтвердження здійснення державної реєстрації спірних транспортних засобів за Міським комунальним підприємством «Миколаївводоканал», зокрема станом на час накладення спірного арешту на майно.
Як вбачається із матеріалів справи, 29.03.2013р. за МКП «Житлово-комунальне управління» зареєстровано в Стрийському ВРЕР ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області спірні транспортні засоби ГАЗ-33023 (вантажопасажирський-В), 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 ; ГАЗ 3307 (цистерна-С), 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 та ЗИЛ-431412, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів від 29.03.2013р. які долучено до матеріалів справи. Відсутність державної реєстрації спірних транспортних засобів та підставність такої реєстрації за МКП Житлово-комунальне управління позивач не заперечує. Доказів в підтвердження скасування реєстрації, зняття з обліку спірних транспортних засобів, доказів в підтвердження відсутності підстав проведеної державної реєстрації спірних транспортних засобів за відповідачем 1 МКП «Житлово-комунальне управління» суду не надано та даних обставин у позовній заяві не обґрунтовано.
Відповідно до інформації наданої Територіальним сервісним центром №4645 РСЦ МВС у Львівській області від 13.07.2018р. №31/13/4645-695, згідно Єдиного державного реєстру МВС станом на 13.07.18р. транспортні засоби ГАЗ-33023, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2007 року випуску; ГАЗ 3307, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1992 року випуску; ЗІЛ-431412, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1988 року випуску 29.03.13р. зареєстровані за Миколаївським КП ЖКУ ЄДРПОУ 5759646 та належать на праві власності.
Відтак, враховуючи вищевикладене подані докази в їх сукупності позивачем у справі належними та допустимими доказами не доведено наявності у нього права власності на спірне майно зокрема на час накладення арешту, відтак не доведено та не підтверджено порушення права позивача за захистом з яким позивач звернувся до суду та не спростовано підставність на правомірність накладеного арешту згідно постанов Відділу ДВС Миколаївського РУЮ від 05.04.2016р. ВП №26343184 та Відділу примусових виконань рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області від 20.07.2016р. ВП №51605115.
Згідно із ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).
Враховуючи вищевикладене, подані докази в їх сукупності, надані пояснення представниками сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, спростованими, не підтвердженими належними доказами, тому задоволенню не підлягають.
Судовий збір покладається на позивача, відповідно до вимог ст.129 ГПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
В И Р І Ш И В :
У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.
Повне рішення складено 20.05.2019р.

Головуючий суддя Іванчук С.В.

суддя Березяк Н.Є.

суддя Мороз Н.В.