УХВАЛА

м. Київ

15.05.2019Справа № 910/18972/17

За заявою Приватного акціонерного товариства «Київський завод шампанських вин

«Столичний» про розстрочення виконання постанови у справі

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

До Приватного акціонерного товариства «Київський завод шампанських вин

«Столичний»

про стягнення 4 060 517,75 грн.

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М.

за участю секретаря судового засідання

Тарасюк І.М.

Представники сторін

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фонд державного майна України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Київський завод шампанських вин «Столичний» про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 3 365 363,28 грн. та пені в сумі 695 154,47 грн. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

В обґрунтування позовних вимог заявник посилався на порушення відповідачем умов договору оренди №Д-1455 від 06.11.1992р. в редакції договору про внесення змін №91 від 17.03.2017р. в частині сплати різниці з орендної плати, що виникла з 30.06.2016р. між сплаченою та нараховую орендною платою на підставі акту оцінки орендованого майна. При цьому, в якості обґрунтування розміру заявленої до стягнення заборгованості позивачем представлено суду відповідні розрахунки.

Ухвалою від 02.11.2017р. порушено провадження по справі №910/18972/17 та призначено її розгляд на 17.11.2017р.

Ухвалою від 26.12.2017р. постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі.

Ухвалою від 26.03.2018р. Господарським судом міста Києва було призначено судову експертизу та зупинено провадження по справі.

Ухвалою від 13.07.2018р. було замінено позивача у справі Фонд державного майна України на його правонаступника Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву.

У судовому засіданні 06.08.2018р. судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, яким позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву задоволено в повному обсязі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.08.2018 у справі №910/18972/17 позов задоволено повністю; вирішено стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України заборгованість в сумі 3 365 363,28 грн. та пеню в сумі 695 154,47 грн.

Постановою від 29.11.2018р. Північного апеляційного господарського суду рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2018 у справі №910/18972/17 змінено в частині присудженої до стягнення суми пені. Викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: « 1. Позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до приватного акціонерного товариства "Київський завод шампанських вин "Столичний" про стягнення 4 060 517, 75 грн. задовольнити частково. 2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Київський завод шампанських вин "Столичний" (04073, м.Київ, вул.Сирецька, будинок 27, ) на користь Державного бюджету України заборгованість в сумі 3 365 363 грн. 28 коп. та пеню в сумі 434 638 грн. 97 коп. 3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити. 4. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Київський завод шампанських вин "Столичний" (04073, м.Київ, вул.Сирецька, будинок 27, ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву (01032, м.Київ, бульвар Тараса Шевченка, будинок 50-Г, ) судовий збір в розмірі 56 997 грн. 48 коп.».

Постановою від 06.03.2019р. Верховного суду постанову від 29.11.2018р. Північного апеляційного господарського суду залишено без змін. Матеріали справи повернуто до Господарського суду міста Києва.

Під час перебування справи у суді апеляційної інстанції Приватним акціонерним товариством «Київський завод шампанських вин «Столичний» було подано заяву про розстрочення виконання постанови від 29.11.2018р. Північного апеляційного господарського суду по справі №910/18972/17.

В обґрунтування вказаної заяви відповідач посилався на наявність значних фінансових зобов`язань як то необхідність сплати процентів за кредитами, сплати заробітної плати працівниками, а також оплата поточних орендних платежів за договором, стягнення заборгованості за яким було предметом розгляду у справі. До того ж, вказаним учасником судового процесу вказано не збитковість господарської діяльності згідно даних фінансової звітності. Заявником наголошено, що щомісячні витрати боржника значно перевищують суму грошових коштів, яку слід сплатити на виконання судового рішення у справі.

Ухвалою від 18.03.2019р. вирішення питання щодо прийняття вказаної заяви було відкладено судом до повернення матеріалів справи до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою від 24.04.2019р. розгляд заяви було призначено на 15.05.2019р.

Представники сторін у судове засідання 15.05.209р. не з`явились, проте, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Наразі, за висновками суду, неявка представників обох сторін не перешкоджає розгляду заяви у судовому засіданні 15.05.2019р.

Розглянувши у судовому засіданні 15.05.2019р. заяву Приватного акціонерного товариства «Київський завод шампанських вин «Столичний» про розстрочення виконання постанови від 29.11.2018р. Північного апеляційного господарського суду у справі №910/18972/17, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення з урахуванням наступного.

За приписами ч.1 ст.331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частинами 3-5 ст.331 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013р., розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Проте, за висновками суду, обставини, якими відповідачем обґрунтованості наявність підстав для розстрочення виконання судового рішення, не є достатніми та не є беззаперечним свідченням ускладнень чи неможливості виконання судового рішення по справі.

Зокрема, заявником не було надано суду належних та допустимих у розумінні ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказів відсутності у Приватного акціонерного товариства «Київський завод шампанських вин «Столичний» грошових коштів, в сумі достатній для погашення заборгованості перед позивачем. Зокрема не представлено банківських виписок з рахунку боржника, які б підтверджували недостатність грошових активів для виконання судового рішення у справі.

Одночасно, заявником повідомлено суд про значну чисельність працівників товариства, що фактично засвідчує обставини ведення господарської діяльності, а отже, і можливість отримання прибутку від неї, за рахунок якого і може бути виконано судове рішення.

При цьому, судом прийнято до уваги, що судовим рішенням по справі було встановлено, що фактично грошове зобов`язання відповідача повинно було бути виконано більш ніж як за рік до ухвалення рішення, а отже, у даному випадку відстрочення виконання судового рішення може призвести до порушення балансу інтересів всіх учасників судового процесу. До того ж, судом наголошено, що судовим рішенням грошові кошти присуджено до стягнення на користь Державного бюджету України.

В контексті означеного суд зауважує, що відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N18-рп/2012; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N11-рп/2012.

Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституційного Суду України виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст.1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Згідно з частиною першою статті 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція, ратифікована Верховною Радою України. Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов`язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17.05.2005р. по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до змісту рішення від 20 липня 2004р. Європейського суду з прав людини «Шмалько проти України» право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Крім того, присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 11.12.2018р. по справі № 913/960/17.

Слід зауважити, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, судове рішення у справі №910/18972/17, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

За таких обставин, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що заява Приватного акціонерного товариства «Київський завод шампанських вин Столичний» є такою, що позбавлена належного доказового обґрунтування, а отже, підлягає залишенню без задоволення.

При цьому, суд звертає увагу заявника на те, що Приватне акціонерне товариство «Київський завод шампанських вин Столичний» не позбавлено права та можливості повторно звернутися до господарського суду з клопотанням про відстрочку чи розстрочку виконання судового рішення саме у разі виникнення обставин, що дійсно ускладнюють виконання рішення або роблять його виконання неможливим, з наданням належних доказів існування вказаних виняткових обставин.

Керуючись приписами ст.ст.234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Київський завод шампанських вин Столичний» про розстрочення виконання постанови від 29.11.2018р. Північного апеляційного господарського суду у справі №910/18972/17.

2. Згідно ч.1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст складено та підписано 16.05.2019р.

Суддя О.М. Спичак