РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2019Справа № 910/17403/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Філон І.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські Електромережі"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-СЕРВІС"

про стягнення 289 490, 33 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-СЕРВІС"

до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські Електромережі"

про стягнення 47 085, 83 грн.

Представники:

від позивача (за первісним позовом): Ластіна Ю.С.;

від відповідача (за первісним позовом): Сичов О.О.;

вільні слухачі: ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські Електромережі" (далі-позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-СЕРВІС" (далі-відповідач) про стягнення 289 490, 00 грн., з яких: 204 053, 10 грн. - штраф за несвоєчасну поставку товару в межах 10 календарних днів, 10 923, 90 грн. - пеня за несвоєчасну поставку товару понад 10 календарних днів, 74 513, 33 грн. - штраф за односторонню відмову від виконання своїх зобов`язань за договором.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 1193-ДнОЭ про закупівлю товару від 19.09.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2018 позовну заяву Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» - залишено без руху. Встановлено Акціонерному товариству «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» строк протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, а саме надати суду: детальний обґрунтований розрахунок заявленої до стягнення суми пені у розмірі 10 923, 90 грн за несвоєчасну поставку товару понад 10 календарних днів із зазначенням дати виникнення прострочення та періоду нарахування суми пені за договором; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

08.01.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду від Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 14.02.2019.

21.01.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду від Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські Електромережі" надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якій у зв`язку з неможливістю представника позивача прибути у судове засідання призначене на 14.02.2019 через зайнятість у інших судових процесах в м. Дніпрі, просить суд провести судове засідання призначене на 14.02.2019 в режимі відеоконференції в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2019 відмовлено Акціонерному товариству "ДТЕК Дніпровські Електромережі" у задоволенні заяви про забезпечення проведення судового засідання у справі № 910/17403/18, призначеного на 14.02.2019, у режимі відеоконференції.

01.02.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду представник позивача подав відзив на позовну заяву, в якому відповідач частково визнає позовні вимоги, а саме в частині нарахування штрафу за несвоєчасну поставку товару в межах 10 календарних днів у сумі 74 513, 33 грн. та штрафу за односторонню відмову від виконання своїх зобов`язань за договором у сумі 74 513, 33 грн., а також 10 923, 90 грн. пені за несвоєчасну поставку товару понад 10 календарних днів, всього у сумі 159 950, 56 грн. В решті позовних вимог відповідач заперечує, а також просить суд зменшити розмір визнаних відповідачем штрафних санкцій.

05.02.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-СЕРВІС" до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські Електромережі" про стягнення пені за несвоєчасну оплату товару у сумі 47 085, 83 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-СЕРВІС" до спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-СЕРВІС" до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські Електромережі" про стягнення 47 085, 83 грн. об`єднано в одне провадження з первісним позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські Електромережі" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-СЕРВІС" про стягнення 289 490, 33 грн. у справі №910/17403/18, зокрема суд перейшов до розгляду справи №910/17403/18 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 14.02.2019.

12.02.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду від Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські Електромережі" надійшов відзив на зустрічний позов, в якому відповідач (за зустрічним позовом) зазначає, що Акціонерним товариством "ДТЕК Дніпровські Електромережі" було отримано повідомлення від Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» повідомлення про укладення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-СЕРВІС" договір факторингу з регресом № 516/59.2 від 22.04.2014, відповідно до якого банку було відступлено права грошових вимог за договором № 1193-ДнОЭ про закупівлю товару від 19.09.2017, у зв`язку з чим відповідачем (за зустрічним позовом) здійснювалися платежі саме на користь нового кредитора, що позивач (за первісним позовом) був обізнаний.

У судовому засіданні 14.02.2019 оголошено перерву до 14.03.2019.

07.03.2019 через відділ автоматизованого документообігу суду від Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські Електромережі" надійшла відповідь на відзив за первісним позовом, в якому позивач (за первісним позовом) зазначає, що відповідач (за первісним позовом) протягом дії договору не пред`являв позивачу (за первісним позовом) претензій щодо замовлення товару партіями, при цьому відповідач (за первісним позовом) не постачав товар за заявкою однією партією, а здійснював поставку частинами. Крім того, позивач (за первісним позовом) зазначив, що відсутні підстави для задоволення клопотання відповідач (за первісним позовом) про зменшення розміру штрафних санкцій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання у справі № 910/17403/18 призначено на 11.04.2019.

У судовому засіданні 11.04.2019 оголошено перерву до 07.05.2019.

У даному судовому засіданні представник позивача (за первісним позовом) підтримав заявлені первісні позовні вимоги та заперечив проти задоволення зустрічних позовних вимог.

Представник відповідача (за первісним позовом) заперечив проти задоволення первісних позовних вимог та підтримав заявлені зустрічні позовні вимоги.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 03.05.2018 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача (за первісним позовом) та відповідача (за первісним позовом), Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

19.09.2017 між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО", яке перейменоване на Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські Електромережі" ЗГІДНО НАКАЗУ № 363А/1001 ВІД 21.05.2018 (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-СЕРВІС" (далі - покупець) укладено договір № 1193-ДнОЭ про закупівлю товару, умовами якого передбачено, що постачальник зобов`язується поставити покупцю товар, зазначений в специфікації, а покупець - прийняти і оплатити такий товар, код згідно УКТ ЗЕД: вказується постачальником у податкових накладних (далі - товар), 2017 року виготовлення, в кількості, комплектності, асортименті та за ціною згідно зі специфікацією: Найменування товару: 1) Костюм бав. Роб. від забруднень чол., виробник - ТОВ "ВОСТОК-СЕРВІС", ГОСТ 10581-91, ГОСТ 12.4.115-82, 2221 од., на суму - 1 277 075, 00 грн.; 2) Костюм бав. ІТР від забруднень чол., виробник - ТОВ "ВОСТОК-СЕРВІС", ГОСТ 10581-91, ГОСТ 12.4.115-82, 570 од., на суму - 423 367, 50 грн. На загальну суму - 2 040 531, 00 грн.

Відповідно до п. 3.1. договору, ціна на товар, що поставляється, вказується в специфікації (п.1.1 цього договору) та є незмінною протягом строку дії цього договору крім випадків, встановлених діючим законодавством України.

Згідно п. 3.2. договору, сума цього договору становить: 2 040 531 (два мільйони сорок тисяч п`ятсот тридцять одна грн.) 00 коп. , у тому числі ПДВ 20% 340 088 (триста сорок тисяч вісімдесят вісім грн.) 50 коп.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем поставленого покупцю товару протягом 90 календарних днів з дати поставки відповідного товару на підставі отриманого покупцем рахунку та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 5 цього Договору.

За умовами п. 5.1. договору, строк поставки товару:

- впродовж 30 календарних днів після відправлення письмової заявки покупцем.

5.1.1. Заявка направляється покупцем за допомогою технічних засобів зв`язку (факсом та/або електронним листом) постачальнику по реквізитам, вказаним у п. 12.13 та/або у розділі 0 цього договору з обов`язковим наступним направленням рекомендованого письмового повідомлення кур`єрською поштою та/або поштовим відділенням зв`язку Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» (УДППЗ «Укрпошта»).

5.1.2. Письмова заявка, вказана у цьому договорі вважається отриманою постачальником на 5 (п`ятий) календарний день з дати реєстрації покупцем рекомендованого листа у відділенні поштового зв`язку УДППЗ «Укрпошта» та/або з дати реєстрації письмового повідомлення кур`єрською поштою або в день особистого вручення уповноваженому представнику постачальника.

Відповідно до п. 5.2. договору, поставка товару буде виконуватися на умовах DDP згідно правилами «ІНКОТЕРМС» у редакції 2010 у місце призначення поставки товару: склади ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО» за адресами та реквізитами вказаними в заявці на поставку.

Згідно п. 7.2. договору, у разі поставки товару з порушенням строку, передбаченого у цьому договорі, постачальник перед покупцем несе наступну відповідальність:

7.2.1. у випадку прострочення поставки товару в межах 10 (десяти) календарних днів постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 5% від суми цього договору.

7.2.2. у випадку прострочення поставки товару понад 10 (десяти) календарних днів, постачальник починаючи з 11 (одинадцятого) календарного дня сплачує покупцю неустойку у розмірі 0,1% від вартості не поставленого товару або товару, поставленого з порушенням строків, за кожен день прострочення.

Пунктом 7.7. договору визначено, що за односторонню відмову Постачальника від виконання своїх зобов`язань, що випливають з цього договору постачальник несе відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 5 % від суми цього договору.

Згідно п. 7.10 договору, строк нарахування покупцем постачальнику штрафних санкцій за договором не обмежується шістьма місяцями з моменту невиконання та/або неналежного виконання зобовязань за договором, у зв`язку з чим, штрафна санкція підлягає нарахуванню за весь період порушення зобов`язання. Сторони домовилися встановити строк позовної давності для вимог про стягнення з постачальника неустойки (штрафу, пені) в три роки.

Відповідно до п. 7.14 договору, у разі прострочення оплати товару, покупець, за письмовою вимогою постачальника, сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожен день прострочення оплати від вартості невчасно оплаченого товару, однак не більше 5 % від вартості невчасно оплаченого товару.

Цей договір набирає чинності з дня його підписання обома сторонами та скріплення печатками і діє до 31 грудня 2017 року, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх грошових зобовязань (п. 11.1. договору).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору, 21.09.2017 позивач (за первісним позовом) направив відповідачу (за первісним позовом) заявку на поставку товару № 56204/1001 від 20.09.2017 на суму 675 575, 40 грн., яка отримана відповідачем (за первісним позовом) 28.09.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Також, 12.10.2017 позивач (за первісним позовом) направив відповідачу (за первісним позовом) заявку на поставку товару № 59899/1001 від 12.10.2017 на загальну суму 266 141, 10 грн., яка отримана відповідачем (за первісним позовом) 18.10.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, за заявкою № 56204/1001 від 20.08.2017 останнім днем поставки товару є 21.10.2017 та за заявкою № 59899/1001 від 12.10.2017 останнім днем поставки товару є 11.11.2017.

Проте, відповідачем (за первісним позовом) поставлено товар за видатковими накладними № 3849 від 27.10.2017 на суму 55 200, 00 грн., № 4003 від 06.11.2017 на суму 162 150, 00 грн., № 4049 від 07.11.2017 на суму 140 760, 00 грн., № 4223 від 13.11.2017 на суму 4 830, 00 грн., № 4242 від 14.11.2017 на суму 200 790, 00 грн., № 4282 від 16.11.2017 на суму 4 830, 00 грн., № 4317 від 21.11.2017 на суму 190 440, 00 грн., № 4800 від 14.12.2017 на суму 182 716, 50 грн., з порушенням строків, визначених п. 5.1. договору.

Крім того, 13.12.2017 між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО" (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-СЕРВІС" (далі - покупець) укладено додаткову угоду до договору № 1193-ДнОЭ про закупівлю товару від 19.09.2017, відповідно до якої сторони дійшли згоди внести зміни до договору та викласти п. 1.1., п. 3.2. та п. 11.1. договору № 1193-ДнОЭ від 19.09.2017 в наступній редакції:

Пункт 1.1. договору: постачальник зобов`язується поставити покупцю товар, зазначений в специфікації, а покупець - прийняти і оплатити такий товар, код згідно УКТ ЗЕД: вказується постачальником у податкових накладних (далі - товар), 2017 року виготовлення, в кількості, комплектності, асортименті та за ціною згідно зі специфікацією: Найменування товару: 1) Костюм бав. Роб. від забруднень чол., виробник - ТОВ "ВОСТОК-СЕРВІС", ГОСТ 10581-91, ГОСТ 12.4.115-82, 1895 од., на суму - 1 089 625, 00 грн.; 2) Костюм бав. ІТР від забруднень чол., виробник - ТОВ "ВОСТОК-СЕРВІС", ГОСТ 10581-91, ГОСТ 12.4.115-82, 205 од., на суму - 152 263, 75 грн. На загальну суму - 1 490 266, 50 грн.

Пункт 3.2.договору: сума цього договору становить 1 490 266, 50 грн., у тому числі 20 % ПДВ - 248 377, 75 грн.

Пункт 11.1. договору: цей договір набирає чинності з дня його підписання обома сторонами та скріплення печатками і діє до 28.02.2018 року, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх грошових зобов`язань.

Як вбачається з матеріалів справи 23.01.2018 позивач (за первісним позовом) направив відповідачу (за первісним позовом) заявку на поставку товару № 4081/1001 від 22.01.2018 на загальну суму 517 500, 00 грн., яка отримана відповідачем (за первісним позовом) 29.01.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Проте, листом від 29.01.2018 № 029/18 відповідач (за первісним позовом) повідомив позивача (за первісним позовом) про неможливість здійснити поставку в обумовлений договором строк.

В свою чергу, позивач (за первісним позовом) листом від 30.01.2018 № 6076/1001 надав відповідь на вище зазначений лист відповідача (за первісним позовом), в якому наполягав на здійсненні поставки товару за заявкою від 22.01.2018 у кількості 750 одиниць та повідомив відповідача (за первісним позовом) про нарахування штрафних санкцій передбачених п. 7.7. договору, у разі відмови від поставки товару.

Враховуючи що відповідач не здійснив поставку товару за заявкою № 4081/1001 від 22.01.2018 позивач (за первісним позовом) направив на адресу відповідача (за зустрічним позовом) претензію № 32762/1001 від 14.05.2018, в якій просив відповідача (за первісним позовом) протягом 7 днів з моменту отримання цієї претензії сплатити на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські Електромережі" суму штрафу - 204 053, 10 грн. та суму пені - 10 923, 90 грн.

Листом від 15.06.2018 № 327/18 відповідач (за первісним позовом) надав відповідь на вищевказану претензію позивача (за первісним позовом), в якій зазначив, що Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські Електромережі" в порушенням умов договору несвоєчасно оплачено товар поставлений ТОВ «Восток -Сервіс», оскільки за умовами договору розрахунки проводяться протягом 90 календарних днів з дати поставки товару, у зв`язку з чим відповідач (за первісним позовом) нарахував позивачу (за первісним позовом) пеню у розмірі 47 085, 83 грн.

Отже, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги за первісним позовом, Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські Електромережі" зазначає, що відповідач (за первісним позовом) не здійснив поставку товару у визначений договором строк та не поставив товар на заявкою № 4081/1001 від 22.01.2018, тому просить суд стягнути з відповідача (за первісним позовом) 204 053, 10 грн. - штрафу за несвоєчасну поставку товару в межах 10 календарних днів, 10 923, 90 грн. - пені за несвоєчасну поставку товару понад 10 календарних днів та 74 513, 33 грн. - штрафу за односторонню відмову від виконання своїх зобов`язань за договором.

В обґрунтування зустрічного позову Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-СЕРВІС" вказує, що відповідач (за зустрічним позовом) виконав грошові зобов`язання з порушенням строків встановлених договором, а саме п. 4.1., у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача (за зустрічним позовом) пеню за несвоєчасну оплату товару у сумі 47 085, 83 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню частково, а позовні вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 1193-ДнОЭ про закупівлю товару від 19.09.2017, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або пр-ипинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що позивачем (за первісним позовом) на виконання умов договору, 21.09.2017 направлено відповідачу (за первісним позовом) заявку на поставку товару № 56204/1001 від 20.09.2017 на суму 675 575, 40 грн., яка отримана відповідачем (за первісним позовом) 28.09.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Тож, відповідно до п. 5.1. договору, відповідач (за первісним позовом) зобов`язаний був поставити товар у строк до 21.10.2017 включно, чого останнім не здійснено.

Крім того, 12.10.2017 позивач (за первісним позовом) направив відповідачу (за первісним позовом) заявку на поставку товару № 59899/1001 від 12.10.2017 на загальну суму 266 141, 10 грн., яка отримана відповідачем (за первісним позовом) 18.10.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Тож, за заявкою № 59899/1001 від 12.10.2017 відповідач (за первісним позовом) зобов`язаний був поставити товар у строк до 11.11.2017 включно.

Проте, відповідачем (за первісним позовом) поставлено товар за видатковими накладними, з порушенням строків, визначених п. 5.1. договору, а саме:

- № 3849 від 27.10.2017 на суму 55 200, 00 грн. - строк поставки прострочено на 5 календарних днів;

- № 4003 від 06.11.2017 на суму 162 150, 00 грн. - строк поставки прострочено на 15 календарних днів;

- № 4049 від 07.11.2017 на суму 140 760, 00 грн. - строк поставки прострочено на 16 календарних днів;

- № 4223 від 13.11.2017 на суму 4 830, 00 грн. - строк поставки прострочено на 22 календарних днів;

- № 4242 від 14.11.2017 на суму 200 790, 00 грн. - строк поставки прострочено на 23 календарних днів за заявкою № 56204/1001 від 20.09.2017 та на 2 календарні дні за заявкою № 59899/1001 від 12.10.2017;

- № 4282 від 16.11.2017 на суму 4 830, 00 грн. - строк поставки прострочено на 4 календарних днів;

- № 4317 від 21.11.2017 на суму 190 440, 00 грн. - строк поставки прострочено на 9 календарних днів;

- № 4800 від 14.12.2017 на суму 182 716, 50 грн. - строк поставки прострочено на 53 календарних днів за заявкою № 56204/1001 від 20.09.2017 та на 32 календарні дні за заявкою № 59899/1001 від 12.10.2017.

Крім того, після укладення додаткової угоди від 13.12.2017 до договору № 1193-ДнОЭ про закупівлю товару від 19.09.2017, 23.01.2018 позивач (за первісним позовом) направив відповідачу (за первісним позовом) заявку на поставку товару № 4081/1001 від 22.01.2018 на загальну суму 517 500, 00 грн., яка отримана відповідачем (за первісним позовом) 29.01.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Проте, за вказаною заявкою товар не поставлено.

Так, відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно п. 7.2. договору, у разі поставки товару з порушенням строку, передбаченого у цьому договорі, постачальник перед покупцем несе наступну відповідальність:

7.2.1. у випадку прострочення поставки товару в межах 10 (десяти) календарних днів постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 5% від суми цього договору.

7.2.2. у випадку прострочення поставки товару понад 10 (десяти) календарних днів, постачальник починаючи з 11 (одинадцятого) календарного дня сплачує покупцю неустойку у розмірі 0,1% від вартості не поставленого товару або товару, поставленого з порушенням строків, за кожен день прострочення.

Пунктом 7.7. договору визначено, що за односторонню відмову Постачальника від виконання своїх зобов`язань, що випливають з цього договору постачальник несе відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 5 % від суми цього договору.

Згідно п. 7.10 договору, строк нарахування покупцем постачальнику штрафних санкцій за договором не обмежується шістьма місяцями з моменту невиконання та/або неналежного виконання зобовязань за договором, у зв`язку з чим, штрафна санкція підлягає нарахуванню за весь період порушення зобов`язання. Сторони домовилися встановити строк позовної давності для вимог про стягнення з постачальника неустойки (штрафу, пені) в три роки.

Тож, позивач просить суд стягнути з відповідача (за первісним позовом) 204 053, 10 грн. - штрафу за несвоєчасну поставку товару в межах 10 календарних днів, 10 923, 90 грн. - пені за несвоєчасну поставку товару понад 10 календарних днів та 74 513, 33 грн. - штрафу за односторонню відмову від виконання своїх зобов`язань за договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини перша, друга статті 217 ГК).

Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими ГК та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК (частина перша статті 199 ГК),

Видами забезпечення виконання зобов`язання за змістом положень частини першої статті 546 ЦК є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а частиною другою цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 Господарського кодексу України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців.

Отже, сторонами у договорі погоджено, що у випадку прострочення поставки товару понад 10 (десяти) календарних днів, постачальник починаючи з 11 (одинадцятого) календарного дня сплачує покупцю неустойку у розмірі 0,1% від вартості не поставленого товару або товару, поставленого з порушенням строків, за кожен день прострочення.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що сторони за взаємною згодою визначили вид штрафних санкцій та їх розмір за порушення зобов`язань за договором, беручи до уваги той факт, що дані зобов`язання з приводу поставки товару не є грошовими зобов`язаннями та положення щодо обмеження розміру штрафних санкцій законом на них не поширюються.

Зазначена позиція кореспондується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 27.09.2005 у справі № 35/475-04 та від 08.02.2017 у справі № 3-1217гс/16.

При цьому, суд зазначає, що визначена сторонами договору неустойка у розмірі 0,1% від вартості не поставленого товару або товару, поставленого з порушенням строків, за кожен день прострочення, за своєю правовою природою є пенею, оскільки остання обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, у випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень можливості передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тобто, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки.

Таким чином, чинне законодавство допускає можливість одночасного стягнення з учасника господарських відносин, що порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені, які не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 30.05.2011 у справі №42/252, від 27.04.2012 у справі №06/5026/1052/2011 та від 09.04.2012 у справі №20/246-08, а також у постанові Вищого господарського суду України від 16.02.2016 у справі № 910/20528/15.

Суд перевірив надані позивачем розрахунки пені та штрафів і встановив, що позивачем (за первісним позовом) допущено помилку у визначені розміру штрафу нарахованого за прострочення поставки товару в межах 10 календарних днів відповідно до п. 7.2.1. договору, оскільки останній розраховується виходячи від суми договору.

Тож, враховуючи, що відповідачем (за первісним позовом) допущено прострочення поставки товару за заявкою № 56204/1001 від 20.09.2017 та за заявкою № 59899/1001 від 12.10.2017, які направлялися до укладення сторонами додаткової угоди до договору № 1193-ДнОЭ про закупівлю товару від 19.09.2017, відповідно штраф розраховується виходячи від ціни договору № 1193-ДнОЭ від 19.09.2017 - 2 040 531, 00 грн.

Таким чином, за розрахунком суду, обгрунтованою до стягнення є сума штрафу за несвоєчасну поставку товару в межах 10 календарних днів згідно п. 7.2.1. договору у розмірі 102 026, 55 грн., оскільки 5 % від суми (2 040 531, 00 грн.) договору № 1193-ДнОЭ від 19.09.2017 становить 102 026, 55 грн.

При цьому, суд зазначає, що в іншій частині надані позивачем розрахунки пені здійснені відповідно до п. 7.2.2. договору та штрафу згідно п. 7.7. договору, відповідають вимогам законодавства, зокрема суми розраховані з моменту виникнення прострочення виконання зобов`язання відповідно до п. 7.2.2. та п. 7.7 договору, з урахуванням додаткової угоди до договору, а тому визнаються обґрунтованими вимоги позивача (за первісним позовом) про стягнення з відповідача (за первісним позовом) 10 923, 90 грн. - пені за несвоєчасну поставку товару понад 10 календарних днів, та 74 513, 33 грн. - штрафу у розмірі 5 % від суми договору за односторонню відмову від виконання своїх зобов`язань за договором, оскільки заявками № 4081/1001 від 22.01.2018 направлялася після укладення додаткової угоди до договору, якою було зменшено ціну договору до 1 490 266, 50 грн., тож 5 % від суми 1 490 266, 50 грн. становить 74 513, 33 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача (за первісним позовом) обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню частково, а саме з відповідача (за первісним позовом) на користь позивача (за первісним позовом) підлягають стягненню 102 026, 55 грн.- штрафу за несвоєчасну поставку товару в межах 10 календарних днів, 10 923, 90 грн.- пені та 74 513, 33 грн.- штрафу за односторонню відмову від виконання своїх зобов`язань за договором.

Разом з тим, відповідачем (за первісним позовом) було заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягає стягненню.

Згідно зі ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання; майновий стан сторін, які беруть участь в зобов`язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках.

Однак відповідач (за первісним позовом) не обґрунтував винятковість випадку у спірних правовідносинах сторін щодо обставин, які спричинили порушення строків встановлених договором, а саме п. 5.1. в частині поставки товару та не звільняють відповідача (за первісним позовом) від відповідальності за порушення зобов`язання.

В даному випадку суд враховує, що сума пені та штрафу за несвоєчасну поставку товару та штрафу за односторонньому відмову від виконання своїх зобов`язань не є значною чи надмірно великою, виходячи із загальної ціни договору та часу прострочення поставки товару.

Згідно ст. 219 ГК України за невиконання або неналежне виконання господарських зобов`язань чи порушення правил здійснення господарської діяльності правопорушник відповідає належним йому на праві власності або закріпленим за ним на праві господарського відання чи оперативного управління майном, якщо інше не передбачено цим Кодексом та іншими законами. Засновники суб`єкта господарювання не відповідають за зобов`язаннями цього суб`єкта, крім випадків, передбачених законом або установчими документами про створення даного суб`єкта. Якщо правопорушенню сприяли неправомірні дії (бездіяльність) другої сторони зобов`язання, суд має право зменшити розмір відповідальності або звільнити відповідача від відповідальності. Сторони зобов`язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов`язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Відповідач (за первісним позовом) не довів наявність обставин, передбачених ст. 219 ГК України для зменшення розміру його відповідальності.

Беручи до уваги викладене, враховуючи недоведеність відповідачем (за первісним позовом) поважності причин неналежного виконання перед позивачем (за первісним позовом) зобов`язань за договором № 1193-ДнОЭ від 19.09.2017, враховуючи майновий стан обох сторін, суд відмовляє у задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Щодо заявлених зустрічних позовних вимог, суд відзначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем (за зустрічним позовом) поставлено, а відповідачем (за зустрічним позовом) прийнято товар за видатковими накладними № 3849 від 27.10.2017 на суму 55 200, 00 грн., № 4003 від 06.11.2017 на суму 162 150, 00 грн., № 4049 від 07.11.2017 на суму 140 760, 00 грн., № 4223 від 13.11.2017 на суму 4 830, 00 грн., № 4242 від 14.11.2017 на суму 200 790, 00 грн., № 4282 від 16.11.2017 на суму 4 830, 00 грн., № 4317 від 21.11.2017 на суму 190 440, 00 грн., № 4800 від 14.12.2017 на суму 182 716, 50 грн.

Відповідно до пунктом 4.1. договору № 1193-ДнОЭ від 19.09.2017, розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем поставленого покупцю товару протягом 90 календарних днів з дати поставки відповідного товару на підставі отриманого покупцем рахунку та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 5 цього Договору.

Як зазначає позивач (за зустрічним позовом), відповідач (за зустрічним позовом) виконав грошові зобов`язання з порушенням строків встановлених договором, а саме п. 4.1., у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача (за зустрічним позовом) пеню за несвоєчасну оплату товару у сумі 47 085, 83 грн.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 22.04.2014 між Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» (далі - банк або фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Восток -Сервіс» укладено договір факторингу з регресом № 516/59.2, відповідно до якого, внаслідок відступлення права вимоги фактор замінює клієнта як кредитора боржника , у зв`язку з чим до фактора переходять відповідні права кредитора за контрактом, включаючи права на отримання вартості майна (продукції)/ виконаних робіт/ наданих послуг, суми будь - яких штрафних санкцій (неустойок, штрафів, пені) та суми інших платежів за контрактом.

Однак, фактор не набуває будь - яких обов`язків клієнта за контрактом перед боржником та третіми особами, зокрема, але не виключно, щодо поставки товару (продукції)/виконання робіт/надання послуг, заміни товару, його зберігання сплати клієнтом будь - яких компенсацій, штрафних санкцій за контрактом, податкових зобовязань клієнта та інших обов`язків клієнта, що виникають з такої поставки товару (продукції) /робіт/послуг. Разом із відступленням права вимоги на користь фактора відступаються всі інші права вимог клієнта до боржника, що випливають із контракту з ним, зокрема, але не виключно, право вигодонабувача за договором страхування, права на забезпечення , що передане боржником за таким контрактом тощо ( у разі їх наявності та можливості відступлення).

Перелік боржників визначається сторонами у переліку боржників згідно додатку №1 до цього договору.

Так, додатком № 1 до договору № 516/59.2 від 22.04.2014 сторони погодили перелік боржників, зокрема за договором № 1193-ДнОЭ про закупівлю товару від 19.09.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За приписами ст. 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 1078 Цивільного кодексу України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Суд зазначає, що у даному випадку, Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» внаслідок укладення договору факторингу з регресом № 516/59.2 від 22.04.2014, отримало право вимагати від відповідача (за зустрічним позовом) виконання зобов`язання з оплати поставленого за договором № 1193-ДнОЭ про закупівлю товару від 19.09.2017 товару та права стягнення нарахованих штрафних санкцій.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи 16.11.2017, 01.12.2017, 07.12.2017 та 27.12.2017 Акціонерним товариством "ДТЕК Дніпровські Електромережі" отримано від Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» повідомлення про відступлення права грошової вимоги № 59-3/16112017, № 59-3/01122017, № 59-3/07122017 та № 59-3/27122017, в яких банк повідомив про відступлення постачальником фактору прав грошових вимог відносно платежів за договором № 1193-ДнОЭ від 19.09.2017, у зв`язку з чим просив перераховані кошти в сумі зобов`язань з оплати поставленого товару за видатковими накладними № 3849 від 27.10.2017 на суму 55 200, 00 грн., № 4003 від 06.11.2017 на суму 162 150, 00 грн., № 4049 від 07.11.2017 на суму 140 760, 00 грн., № 4223 від 13.11.2017 на суму 4 830, 00 грн., № 4242 від 14.11.2017 на суму 200 790, 00 грн., № 4282 від 16.11.2017 на суму 4 830, 00 грн., № 4317 від 21.11.2017 на суму 190 440, 00 грн., № 4800 від 14.12.2017 на суму 182 716, 50 грн. на користь фактора на вказані у повідомлення реквізити.

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Тож, відповідачем (за зустрічним позовом) здійснено оплату поставленого товару у повному обсязі на користь Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», що підтверджується платіжними дорученнями № від 16.05.2018 на суму 40 197, 63 грн., № від 14.05.2018 на суму 142 518, 87 грн., № від 11.04.2018 на суму 1 062, 60 грн., № від 11.04.2018 на суму 3 767, 40 грн., № від 16.04.2018 на суму 3 767, 40 грн., № від 18.04.2018 на суму 1 062, 60 грн., № від 19.04.2018 на суму 148 543, 20 грн., № від 19.04.2018 на суму 41 896, 80 грн., № від 26.03.2018 на суму 43 056, 00 грн., № 386346 від 28.03.2018 на суму 12 144, 00 грн., № від 05.04.2018 на суму 35 673, 00 грн., № від 05.04.2018 на суму 126 477, 00 грн., № від 05.04.2018 на суму 109 792, 80 грн., № від 05.04.2018 на суму 30 967, 20 грн., № від 12.04.2018 на суму 156 616, 20 грн., № від 11.04.2018 на суму 44 173, 80 грн.

Таким чином, суд зазначає, що на підставі отриманих від банку повідомлень відповідач (за зустрічним позовом) відповідно до ст. 1082 ЦК України здійснив платежі факторові, тож у даному випадку враховуючи укладений між Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Восток -Сервіс» договір факторингу з регресом № 516/59.2 від 22.04.2014 та набуття банком права вимагати від відповідача (за зустрічним позовом) виконання зобов`язання з оплати поставленого за договором № 1193-ДнОЭ про закупівлю товару від 19.09.2017 товару та права стягнення нарахованих штрафних санкцій, у Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток -Сервіс» відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача (за зустрічним позовом) пені за несвоєчасну оплату товару за договором № 1193-ДнОЭ про закупівлю товару від 19.09.2017 у сумі 47 085, 83 грн.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток - Сервіс» до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські Електромережі" про стягнення пені у сумі 47 085, 83 грн. не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених первісних позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

1. Первісні позовні вимоги Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські Електромережі" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-СЕРВІС" (03142, м. Київ, бульвар Академіка Вернадського, буд. 36, ідентифікаційний код - 37674503) на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські Електромережі" (49107, м. Дніпро, Запорізьке шосе, буд. 22, ідентифікаційний код - 23359034) 102 026 (сто дві тисячі двадцять шість) грн. 55 коп. - штрафу за несвоєчасну поставку товару в межах 10 календарних днів, 10 923 (десять тисяч дев`ятсот двадцять три) грн. 90 коп. - пені, 74 513 (сімдесят чотири тисячі п`ятсот тринадцять) грн. 33 коп. - штрафу за односторонню відмову від виконання своїх зобов`язань за договором та 2 811 (дві тисячі вісімсот одинадцять) грн. 95 коп. - судового збору.

3. У задоволенні решти первісних позовних вимог відмовити.

4. У задоволенні зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК-СЕРВІС" - відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 17.05.2019.

Суддя С.О. Щербаков