РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.05.2019Справа № 910/3599/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., при секретарі судового засідання Максимець В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали господарської справи

за позовом публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

до фізичної особи-підприємця Холявко Віталія Миколайовича

про стягнення 45 003,25 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця Холявко Віталія Миколайовича про стягнення 45 003, 25 грн., у тому числі 44 000, 00 грн. - заборгованості за неповернутими частинами авансового платежу за договором, 68, 71 грн. - 3 % річних, 110, 00 грн. - інфляційні втрати та 824, 54 грн. - пені.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином виконав зобов`язання за договором № 09/14-607/12-4/21 на розроблення технічної документації із землеустрою від 16.05.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/3599/19. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

З метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору, суд ухвалою встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов. Однак, відповідач не скористався своїм правом та не подав письмовий відзив на позов.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, оскільки ухвала про відкриття провадження у справі була відправлена за адресою відповідача, вказаною у позовній заяві та яка відповідає місцезнаходженню відповідача відповідно до єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (позивач) та фізичною особою-підприємцем Холявко Віталієм Миколайовичем (відповідач) 16.05.2018 укладено договір № 09/14-607/12-4/21 на розроблення технічної документації із землеустрою, відповідно до якого відповідач зобов`язався за завданням позивача виконати комплекс робіт зі складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та електронного документу (обмінного файлу), внесення даних до Державного земельного кадастру та отримання витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку на підтвердження її реєстрації з присвоєнням коду коефіцієнту функціонального призначення ділянки 11.02-11.03 та отриманням витягу з технічної документації нормативно-грошової оцінки землі з коефіцієнтом функціонального призначення Кф-1, 2, що знаходиться у місті Києві, вулиця Автотранспортна, 6, площею 20 469, 00 кв.м., а позивач прийняти роботи та оплатити їх вартість.

Загальна вартість робіт відповідно до пункту 3.1 договору № 09/14-607/12-4/21 від 16.05.2018 визначена протоколом узгодження договірної ціни і становить 180 000, 00 грн.

Статтею 837 Цивільного Кодексу України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно пункту 2.1 договору № 09/14-607/12-4/21 від 16.05.2018 строк виконання робіт за договором становить три місяці з моменту виконання позивачем пункту 3.2 договору та отримання відповідачем від позивача необхідних вихідних даних згідно пункту 4.1.1 договору.

Положеннями пункту 3.2 договору № 09/14-607/12-4/21 від 16.05.2018 передбачено, що позивач протягом десяти банківських днів з моменту укладання договору перераховує на рахунок відповідача аванс у розмірі 40 % від загальної вартості робіт, що становить 72 000, 00 грн.

Згідно пункту 4.1 договору № 09/14-607/12-4/21 від 16.05.2018 позивач зобов`язався надати відповідачу за актом приймання-передавання вихідні дані, необхідні для виконання робіт за договором - належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують речове право позивача на земельну ділянку та на об`єкт нерухомості, що знаходиться на земельній ділянці, реєстраційні документи банку.

Відповідач надав позивачу рахунок від 14.05.2018 для оплати авансу в розмірі 72 000, 00 грн.

Позивач перерахував відповідачу грошові кошти в розмірі 72 000, 00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 155980 від 21.05.2018, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до умов договору відповідач прийняв перелік документів, необхідних для виконання робіт, що підтверджується актом приймання-передавання від 09.11.2018.

Згідно пункту 2.2 договору № 09/14-607/12-4/21 від 16.05.2018 датою завершення робіт відповідачем є дата підписання сторонами акту приймання-передавання виконання робіт.

Передавання відповідачем позивачу оформлених у встановленому порядку робіт за договором відповідно до пункту 5.1 договору № 09/14-607/12-4/21 від 16.05.2018 здійснюється за актом приймання-передавання виконаних робіт.

В матеріалах справи відсутній та суду не надано акту приймання-передавання виконаних робіт за договором № 09/14-607/12-4/21 від 16.05.2018. Доказів, які б спростовували зазначені обставини відповідач суду не надав.

Строк дії договору відповідно до пункту 8.1 сторони встановили з моменту підписання до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Відповідно до частини другої статті 849 Цивільного кодексу України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчити її у строки стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду.

Згідно пункту 5.7 договору № 09/14-607/12-4/21 від 16.05.2018 у разі прийняття за взаємною згодою сторін рішення про припинення робіт за договором, сторони складають двосторонній акт, згідно з яким відповідач повертає позивачу суму отриманого авансового платежу з утриманням суми, на яку фактично відповідачем виконані роботи та укладають відповідний договір про розірвання означеного договору.

Як свідчать матеріали справи, у зв`язку з неможливістю відповідачем виконати свої зобов`язання за договором № 09/14-607/12-4/21 від 16.05.2018 та керуючись пунктом 5.7 договору сторони дійшли згоди припинити його дію шляхом розірвання, про що уклали договір № 09/14-155/12-4/21 від 08.02.2019.

Відповідно до договору № 09/14-155/12-4/21 від 08.02.2019 сторони дійшли згоди, що сума авансового платежу, що підлягає поверненню становить 67 000, 00 грн. та погодили наступний графік повернення сплаченого позивачем авансового платежу: платіж в сумі 22 000, 00 грн. протягом п`яти календарних днів з моменту підписання означеного договору, платіж в сумі 22 000, 00 грн. - до 15.03.2019, платіж в сумі 23 000, 00 грн. - до 30.04.2019.

Відповідач, у повному обсязі згідно погодженого графіку не повернув грошові кошти, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 44 000, 00 грн.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно статті 173 Господарського кодексу України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Так, частиною першою та другою статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених статтею 11 Цивільного кодексу України

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України, підставами для виникнення зобов`язань можуть бути різні юридичні факти. Зобов`язання можуть виникати з договорів, у тому числі з кредитних правовідносин.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач, неодноразово, 07.09.2018 та 17.10.2018 звертався до відповідача з вимогами про повернення авансового платежу, які залишилися останнім без відповіді та задоволення.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання відповідачем своїх зобов`язань або докази наявності об`єктивних причин їх невиконання (докази відсутності вини), позовна вимога про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 44 000, 00 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Статті 216-218 Господарського кодексу України та стаття 611 Цивільного кодексу України передбачають, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими, зокрема, є сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За змістом положень частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 5 договору № 09/14-155/12-4/21 від 08.02.2019 передбачено, що в разі порушення відповідачем строків повернення позивачу авансового платежу, встановлених пунктом 3 договору, відповідач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період сплати пені, від суми платежу, який повинен бути здійснений, відповідно до пункту 3 договору про розірвання, за кожний день прострочення.

За таких обставин, позовна вимога про стягнення 824, 54 грн. пені (період з 14.02.2019 по 19.03.2019) визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги, що втрати, пов`язані з інфляційними процесами в державі за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, суд вважає, що зазначені позовні вимоги є обгрунтованими.

З урахуванням наведеного, вимоги про стягнення 110, 00 грн. - інфляційних втрат та 68, 71 грн. - 3 % річних (період з 14.02.2019 по 19.03.2019) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" до фізичної особи-підприємця Холявко Віталія Миколайовича про стягнення 45 003,25 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Холявко Віталія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, місто Київ, провулок Шевченка, 12, ідентифікаційний код 00039002) 44 000 (сорок чотири тисячі) грн. 00 коп. - заборгованості за неповернутими частинами авансового платежу за договором, 68 (шістдесят вісім) грн. 71 коп. - 3 % річних, 110 (сто десять) грн. 00 коп. - інфляційні втрати та 824 (вісімсот двадцять чотири) грн. 54 коп. - пені та 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. - витрати по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю. Кирилюк