Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/285/19

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. при секретарі судового засідання Ярощук О.П., розглянувши в спрощеному позовному провадженні справу

за позовом малого приватного підприємства-фірми "Промсервіс" (бул.Київська,98, м. Рівне, 33027, )

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Трафік Україна" (33027, м. Рівне, вул. Д. Галицького,19, офіс 300, )

про стягнення 14102,62 грн..

В судовому засіданні приймали участь:

від позивача: не з"явився;

від відповідача: не з"явився.

ВСТАНОВИВ:

Мале приватне підприємство-фірма "Промсервіс" (далі Позивач, МПП фірма "Промсервіс") звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Трафік Україна" (далі Відповідач, ТзОВ "Трафік Україна") в якій просить стягнути з останнього 14102,62 грн..

Свої вимоги Позивач обгрунтовує тим, що на підставі Договору оренди №689 від 01.07.2018 року Позивач надав Відповідачу в тимчасове користування (оренду) нежитлове приміщення загальною площею 17,60 кв.м. в приміщенні за адресою м. Рівне, вул.Д.Галицького,19. Однак, внаслідок неналежного виконання Відповідачем Договору оренди щодо своєчасної сплати орендної плати та інших передбачених Договором платежів в період з вересня 2018 року по лютий 2019 року у Відповідача перед Позивачем утворилась заборгованість у розмірі 12438,65 грн. Крім того, Позивачем на суму боргу нараховано пеню у сумі 1145,16 коп., 422,96 грн. інфляційних втрат, 96 грн. 3% річних. Загальна сума заборгованості становить 14102,62 грн..

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 24.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представники Позивача та Відповідача в судове засідання 14.05.19р. не з`явились. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи за відсутності повноважного представника.

До господарського суду повернулася ухвала суду про відкриття провадження у справі від 24.04.2019 року, яка направлялась на адресу відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Трафік Україна" (33027, м. Рівне, вул. Д. Галицького,19, офіс 300, ), з відміткою поштового відділення "інші причини, що не дали змоги виконати обов"язки щодо вручення".

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі ГПК, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Крім того пунктом сьомим статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином суд вважає, що відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відтак, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, які подані Позивачем, з`ясувавши обставини, на які останній посилається як на підставу своїх вимог, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При цьому господарський суд керувався наступним.

01 липня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Трафік Україна", як Орендодавцем та Малим приватним підприємством-Фірмою "Промсервіс", як Орендарем, укладено Договір оренди № 689 (далі - Договір).

Згідно пункту 1.1 Договору Орендодавець (Позивач) передає, а Орендар (Відповідач) бере в тимчасове користування (оренду) нежитлове приміщення загальною площею 17,60 квадратних метрів. Приміщення розташовані в будівлі, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Д . Галицького, 19, та належить Орендодавцю на праві власності і має технічний паспорт № 62687, А9-адМінкорпус МППФ "Промсервіс".

Відповідно до пункту 3.2 Договору передача приміщення та його повернення оформлюється шляхом підписання сторонами Актів приймання-передачі, які є невід`ємними частинами Договору, із обов`язковим зазначенням у них стану приміщення на момент передачі (повернення). На виконання умов даного пункту Договору 01 липня 2018 року між

Орендодавцем та Орендарем було підписано Акт прийому-передачі до Договору.

Відповідно до п.4.1 Договору розмір орендної плати за місяць складає (з урахуванням ПДВ) 90,00 грн. за один квадратний метр орендованої площі приміщень. Орендна плата не включає в себе плату за опалення. Плата за опалення в опалювальний період здійснюється на підставі рахунків і складає 29,70 грн. за один квадратний метр орендованої площі в місяць. Нарахування орендної плати розпочинається з моменту підписання акту прийому-передачі приміщення.

У відповідності до пункту 4.2 Договору орендна плата та плата за опалення сплачується на розрахунковий рахунок Орендодавця до 25 числа поточного місяця.

Згідно пункту 4.3 Договору розмір орендної плати корегується на індекс інфляції, встановлений Державною службою статистики України, з дати підписання Договору.

Згідно пункту 4.6 Договору вартість спожитої Орендарем електроенергії (включаючи затрати електроенергії), послуг по утриманню електричних мереж, якими здійснюється передача електричної енергії Орендарю, послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії, а також вартість послуг по водопостачанню та водовідведенню відшкодовується Орендодавцю на підставі показників лічильників та згідно виставлених рахунків.

На виконання Договору майно було передано в оренду, про що був складений акт прийому-передачі від 01.07.18р., який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплено відбитками печаток юридичних осіб.

28.02.2019 року між Орендодавцем МПППФ "Промсервіс" та Орендарем ТОВ "Трафік Україна" була підписана угода про розірвання договору оренди №689 від 01.07.2018 року.

На підставі акту прийому-передачі від 28.02.19р., у зв"язку із розірванням договору оренди №689 від 01.07.2018 року, Орендар повертає, а Орендодавець приймає приміщення, що в технічному паспорті означені:№201/6,55; №202/11,05. Вказані приміщення на момент приймання-передачі придатні до використання. Акт прийому-передачі підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплено відбитками печаток юридичних осіб.

Відповідно до Акту звірки взаєморозрахунків за період з липня 2018 року по березень 2019 року між МППФ "Промсервіс" та ТОВ "Трафік Україна" заборгованість останнього з орендної плати та платежів становить 12438,65 грн..

Згідно рахунку на оплату №1845 від 01.09.2018 року орендна плата згідно Договору №689 від 01.07.2018 року, за вересень 2018 року становить 1584,00 грн.; згідно рахунку на оплату №2074 від 01.10.2018 року орендна плата згідно Договору №689 від 01.07.2018 року, за жовтень 2018 року становить 1584,00 грн.; згідно рахунку на оплату №2290 від 01.11.2018 року орендна плата згідно Договору №689 від 01.07.2018 року, за листопад 2018 року становить 1584,00 грн., індексація орендної плати за вересень 18,80 грн., оплата за опалення за листопад 579,71 грн., відшкодування витрат по електропостачанню за жовтень 2018 року за 3 кВт 9,20 грн., всього по рахунку 2191,71 грн.; згідно рахунку на оплату №2506 від 01.12.2018 року орендна плата згідно Договору №689 від 01.07.2018 року, за грудень 2018 року становить 1584,00 грн., індексація орендної плати за жовтень 46,04 грн., оплата за опалення за грудень 703,82 грн., відшкодування витрат по електропостачанню за листопад 2018 року за 2 кВт 6,09 грн., всього по рахунку 2339,95 грн.; згідно рахунку на оплату №108 від 01.01.2019 року орендна плата згідно Договору №689 від 01.07.2018 року, за січень 2019 року становить 1584,00 грн., індексація орендної плати за листопад 68,87 грн., оплата за опалення за січень 2019 року 703,82 грн., відшкодування витрат по електропостачанню за грудень 2018 року за 3 кВт 9,12 грн., всього по рахунку 2365,81 грн.; згідно рахунку на оплату №280 від 01.02.2019 року орендна плата згідно Договору №689 від 01.07.2018 року, за лютий 2019 року становить 1584,00 грн., індексація орендної плати за грудень 82,09 грн., оплата за опалення за лютий 2019 року 703,82 грн., відшкодування витрат по електропостачанню за січень 2019 року за 1 кВт 3,27 грн., всього по рахунку 2373,18 грн..Однак, вказані рахунки Відповідачем не були оплачені.

Позивачем 27.02.19р. №911 на адресу Відповідача була направлена Претензія з вимогою погасити заборгованість зі сплати орендних платежів у сумі 12438,65 грн.. Проте, сплати заборгованості Відповідачем здійснено не було.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1. ст. 760 ЦК України).

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З наданих Позивачем та не спростованих Відповідачем доказів вбачається, що Позивач взяті на себе зобов`язання виконав належним чином, надав Відповідачеві у тимчасове платне користування об`єкт оренди на певний строк та за відповідну плату згідно умов Договору, а Відповідач в порушення умов Договору не сплатив на користь Позивача орендну плату, в зв`язку з чим у Відповідача станом на 27.02.2019 виникла заборгованість зі сплати 12438,65 грн. орендних платежів.

Враховуючи вищевикладене та на підставі зібраних доказів у справі, суд вважає вимоги Позивача про стягнення з Відповідача заборгованості за Договором №689 від 01.07.2018 року у розмірі 12438,65 грн. за період з липня 2018 року по березень 2019 року обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню судом.

Також у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасного розрахунку за оренду приміщення Позивач просить суд стягнути з Відповідача 422,81 грн. інфляційних втрат за період з 26.09.18р. по 15.04.19р., 3% річних в розмірі 96 грн. за період з 26.09.18р. по 15.04.19р. та 1145,16 грн. пені за період з 26.09.18р. по 15.04.19р.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника. Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов`язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Перевіривши поданий Позивачем розрахунок 3% річних у сумі 96,00грн., судом встановлено, що розрахунок здійснено Позивачем арифметично вірно, відтак суд дійшов висновку про стягнення з Відповідача 96,00 грн. 3% за період з 26.09.18р. по 15.04.19р..

Відповідно до п.4.5. Договору у випадку затримки орендної плати Орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на вказану суму за кожен день прострочки платежу.

У зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем покладеного на нього обов`язку щодо своєчасного розрахунку за оренду приміщення, Позивач просить суд стягнути з Відповідача пеню в розмірі 1145,16 грн. за період з 26.09.18р. по 15.04.19р.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Перевіривши поданий розрахунок, судом встановлено, що розрахунок здійснено Позивачем арифметично вірно, відтак суд дійшов висновку про стягнення з Відповідача 1145,16 грн. пені за період з 26.09.18р. по 15.04.19р.

Перевіривши поданий Позивачем розрахунок інфляційних втрат в розмірі 422,81 грн. за період з 26.09.18р. по 15.04.19р., судом встановлено, що розрахунок здійснено Позивачем з порушенням порядку нарахування, що підтверджується наступним.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Аналогічна правова позиція викладена у п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".

Однак судом встановлено, що Позивачем було неправомірно нараховано інфляційні втрати за період з 26.09.18р по 15.04.19р., оскільки право на нарахування інфляційних у Позивача виникло починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж. Натомість Позивач нарахував інфляційні втрати в тому ж місяці в якому мав бути здійснений остаточний розрахунок за отримані послуги та за неповний місяць, що суперечить наведеним вище нормам.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 287,62 грн. за період з 01.10.18р. по 31.03.19р..

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, враховуючи, що Позивач довів наявність заборгованості за орендну плату зі сторони Відповідача згідно договору оренди №689 від 01.07.2018р., а Відповідач вказаних обставин належними та достатніми доказами не спростував, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 9504,00 грн. заборгованості з орендної плати, 215,80 грн. індексації орендної плати, 27,68 грн. відшкодування витрат по електропостачанню, 2691,17 грн. оплати за опалення, пені в розмірі 1145,16 грн. за період з 26.09.18р. по 15.04.19р., інфляційних втрат в розмірі 287,62 грн. за період з 01.10.18р. по 31.03.19р. та 3% річних в розмірі 96,00 грн. за період з 26.09.18р. по 15.04.19р..

В задоволенні позову в частині стягнення 135,19 грн. інфляційних втрат слід відмовити.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Статтею 240 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до цієї ж статті датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відтак датою ухвалення даного рішення є дата складення його повного тексту.

Керуючись статтями 126, 129, 231-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трафік Україна" (33027, м. Рівне, вул. Д. Галицького,19, офіс 300, ) на користь малого приватного підприємства-фірми "Промсервіс" (бул.Київська,98, м. Рівне, 33027, ) за Договором №689 від 01.07.2018 року- 9504,00 грн. заборгованості з орендної плати, 215,80 грн. індексації орендної плати, 27,68 грн. відшкодування витрат по електропостачанню, 2691,17 грн. оплати за опалення, пені в розмірі 1145,16 грн. за період з 26.09.18р. по 15.04.19р., інфляційних втрат в розмірі 287,62 грн. за період з 01.10.18р. по 31.03.19р. та 3% річних в розмірі 96,00 грн. за період з 26.09.18р. по 15.04.19р.

та 1921,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано "17" травня 2019 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.