ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
"21" травня 2019 р. Справа №907/856/17
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого (судді-доповідача): Бонк Т.Б.
суддів Матущака О.І.
Секретар судового засідання Борщ І.О.,
За участю представників учасників справи прокурор Яворський Я.Т.,
Представники інших учасників справи не з`явилися.
розглянувши заяву Малого приватного підприємства Олеся від 25.03.2019
про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу
за апеляційними скаргами Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради б/н б/д, заступника прокурора Закарпатської області від 14.12.2018
на рішення Господарського суду Закарпатської області від 20 листопада 2018 року (головуючий суддя - І.Г. Ушак, повний текст складено та підписано 26.11.2018)
у справі № 907/856/17
за позовом керівника Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі:
- Ужгородської міської ради, м. Ужгород (позивач-1),
- Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород (позивач-2),
- Ужгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області, м. Ужгород (позивач-3)
до малого приватного підприємства Олеся, м. Ужгород
про стягнення заборгованості на суму 413 538,55 грн. за договором оренди земельної ділянки та про припинення договору оренди земельної ділянки шляхом його розірвання,
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 19.03.2019 апеляційні скарги Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради та заступника прокурора Закарпатської області залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 20 листопада 2018 року у справі №907/856/17 залишено без змін. Судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції залишено за скаржниками.
27.03.2019 до Західного апеляційного господарського суду надійшла заява відповідача малого приватного підприємства Олеся від 25.03.2019 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій заявник просить судові витрати на професійну правничу допомогу МПП «Олеся» в розмірі 5004,61 грн. покласти на апелянтів прокуратуру Закарпатської області та Департамент міського господарства Ужгородської міської ради.
Заява мотивована тим, що відповідачем в процесі розгляду справи в суді апеляційної інстанції понесені судові витрати в розмірі 5004,61 грн на професійну правничу допомогу адвоката, а за наслідками апеляційного провадження апеляційні скарги залишено без задоволення.
На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу МПП Олеся надано наступні документи: акт прийому-передачі виконаних робіт від 18.03.2019 року, розрахункову квитанцію серії КЕУС №003404 від 18.03.2019 року та докази надіслання позивачам дане клопотання (фіскальний чек).
24.04.2019 на адресу суду апеляційної інстанції прокуратура Закарпатської області подала заперечення на заяву відповідача, мотивуючи тим, що у договорі на правничу допомогу відсутні умови щодо порядку та форми розрахунку адвокатського гонорару та лише зазначається про порядок оплати такої професійної правової допомоги, що має здійснюватись на підставі акту прийому-передачі виконаних робіт. Відповідно з доданих заявником доказів витрат на правову допомогу взагалі вбачається, що відсутній розрахунок вартості наданих послух та понесених витрат з урахуванням періоду затраченого часу, що, на думку прокурора, не дає можливість пересвідчитись щодо наявної між МПП ОСОБА_1 та його представником - адвокатом домовленості щодо розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару, що є підставою для відмови у задоволенні даної заяви, про що зазначено у постанові Верховного Суду від 06.03.3019 у справі №922/1163/18.
Також прокурор заперечує щодо понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, так як квитанція, на яку покликається заявник, не є належним доказом, оскільки із останньої незрозуміло хто, кому та за що здійснює оплату 5004,61 грн, що суперечить Положенню про ведення касових операцій у національній валюті України. За таких обставин, на думку прокурора, витрати відповідача (а не прибутки адвоката) мають бути підтверджені видатковим касовим ордером з підписами керівника та головного бухгалтера, або у випадку безготівкового розрахунку - платіжним дорученням, які суду не подані, відповідно у суду відсутні підстави включати до судових витрат по справі витрати відповідача на послуги адвоката як такі, що не підтверджені належними фінансовими документами.
Інших клопотань процесуального характеру від інших учасників справи не поступало.
Дослідивши заяву відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, врахувавши письмові заперечення прокуратури Закарпатської області та пояснення представника прокуратури в судовому засіданні щодо відшкодування таких витрат, судова колегія вважає, що вказана заява відповідача підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до статті 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У відповідності до статті 26 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За приписами частини 3 статті 27 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно ч.4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Як встановлено, між відповідачем у справі та адвокатом Міщенко Ольгою Олександрівною було укладено в письмовій формі Договір про надання правової допомоги б/н від 04.01.2018 (надалі - договір).
Повноваження адвоката Міщенко О.О підтверджуються Свідоцтвом №21/887 від 18.03.2013 про право на заняття адвокатською діяльністю.
Ціна договору визначається, виходячи з процесу та результату наданої допомоги та встановлюється із розрахунку 1200,00 грн. за 1 годину роботи (п. 3.1 договору).
Пунктом 3.2 даного договору зазначено, що замовник (відповідач у справі) зобов`язується оплачувати витрати виконавця (адвоката), пов`язані з виконанням його доручень, зокрема: транспортні витрати, послуги поштового зв`язку, оплату судового збору тощо.
З акту прийому-передачі виконаних робіт (а.с. 136а Т.3) вбачається, що адвокатом Міщенко О.О. на підставі вищезазначеного договору за період з 04 січня 2018 року по 18 березня 2019 року по справі № 907/856/17 були виконані наступні роботи: складання відзиву на апеляційні скарги на суму 2400,00 грн (витрачено 2 год.), здійснено транспортні витрати на суму 204,61 грн та участь в судовому засіданні 27.02.2019 року, з виїздом адвоката з м. Ужгород до м. Львів на суму 2400,00 грн.
Так, в матеріалах справи наявний письмовий обґрунтований відзив на апеляційні скарги за підписом адвоката Міщенко О.О. від 25.02.2018 на вісім аркушів, з посиланням на актуальну судову практику Верховного Суду.
Слід також врахувати, що ціна позову становить 413 538,55 грн., і крім вимоги майнового характеру, предметом спору у даній справі також є вимога про припинення договору оренди земельної ділянки.
З протоколу судового засідання від 27.02.2019 вбачається, що представник відповідача адвокат Міщенко О.О. була присутня в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції у місті Львові та надавала пояснення по апеляційних скаргах.
З вищенаведеного вбачається, що умовами договору про надання правової допомоги визначено розмір адвокатського гонорару (погодинну оплату) 1200,00 грн. за витрачену 1 год., відтак, заперечення прокурора щодо відсутності в договорі про надання правової допомоги розміру адвокатського гонорару (як погодинної оплати), не заслуговують на увагу суду, оскільки спростовується вище наведеним.
Отже, надання адвокатом Міщенко О.О. відповідачу адвокатських послуг у апеляційному суді при розгляді справи № 907/856/17 підтверджується, зокрема, договором про надання професійної правничої допомоги від 04.01.2018, укладений між МПП ОСОБА_2 Олеся та адвокатом Міщенко О.О., актом приймання - передачі виконаних робіт/послуг, розрахунковою квитанцією серії КЕУС №003404 від 18.03.2019 року, що підтверджує оплату наданих послуг у розмірі 5004,61 грн. з призначенням за «правову допомогу за актом від 18.03.2019 та договору про надання правової допомоги від 04.01.2018».
Судова колегія, з урахуванням заперечень прокурора, що витрати відповідача (а не прибутки адвоката) мають бути підтверджені видатковим касовим ордером з підписами керівника та головного бухгалтера, або у випадку безготівкового розрахунку - платіжним дорученням, які суду не подані, а розрахункова квитанція, на думку прокурора, не підтверджує витрати відповідача, зазначає наступне.
Розрахункова квитанція це розрахунковий документ, бланк якого виготовлений друкарським способом, а окремі реквізити заповнюються від руки або шляхом проштамповування при реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги) або при видачі коштів покупцеві у разі повернення товару, рекомпенсації послуги, прийняття цінностей під заставу та в інших випадках (Форма № РК-1). Дана форма затверджена наказом міністерства фінансів України № 13 від 21.01.2016 Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми № ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок).
Розрахункова квитанція складається з двох частин корінця та відривної частини.
Відривна частина розрахункової квитанції повинна містити обов`язкові реквізити: напис РОЗРАХУНКОВА КВИТАНЦІЯ, серію (чотири літери) та номер (шість цифр), нанесені при виготовленні бланка квитанції; назву СГ; ідентифікаційний код за ЄДРПОУ юридичної особи або ідентифікаційний номер за ДРФО фізичної особи, перед яким написані (надруковані) великі літери ІД; для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ, індивідуальний податковий номер платника ПДВ, який надається згідно із Законом України Про податок на додану вартість; перед номером написані (надруковані) великі літери ПН; за наявності на розрахунковій квитанції податкового номера дозволяється не вказувати ідентифікаційний код за ЄДРПОУ (номер за ДРФО);
назви окремих реквізитів, які стосуються даних про товар (послугу), а саме: написи Найменування товару (послуги), Вартість о.в. (вартість одиниці виміру), ПДВ(%), Вартість;
рядки для записування даних про товар (послугу) або про операцію виплати: найменування товару (послуги, назви операції виплати), вартості одиниці виміру товару (суми коштів по одній операції виплати), ставки ПДВ у відсотках, вартості товару (суми коштів по здійснених операціях виплати), а в разі продажу алкогольних напоїв або тютюнових виробів найменування товару та його вартість; напис Сума розрахунку (грн.,коп.) та загальну вартість усіх товарів (послуг), оплачених за однією розрахунковою квитанцією (загальну суму виданих коштів); напис Розрахунок провів, рядок для підпису особи, що здійснює розрахунки; дату (день, місяць, рік) проведення розрахунків. 5.4.
Корінець розрахункової квитанції повинен містити обов`язкові реквізити: серію та номер, які нанесені при виготовленні бланка квитанції та збігаються з серією та номером відривної частини; напис Сума розрахунку (грн.,коп.), усього та загальну суму отриманих за товар або послугу (виданих покупцеві) коштів; напис у т. ч. за ставкою ПДВ 20 %, суму коштів, отриманих за товари чи послуги, продаж яких оподатковується ПДВ за ставкою 20%, або суму виданих покупцеві коштів, якщо видана сума зменшує податкові зобов`язання платника ПДВ; рядки для записування даних про товари (послуги), а в разі продажу алкогольних напоїв або тютюнових виробів найменування товару та його вартість; дату (день, місяць, рік) проведення розрахунків.
З розрахункової квитанції вбачається, що така відповідає вимогам, які характерні для даного виду документа та є належним доказом понесених відповідачем витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, містить призначення платежу з посиланням на укладений договір та акт наданих робіт.
Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно ч. 5 ст.126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ч.6 ст.126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Скаржниками не подано клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката та не доведено неспівмірності таких витрат.
Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджено правовий статус адвоката, наявність доказів фактичного перерахування йому коштів на підставі договору, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами та складністю спору, враховуючи норми ст.ст.126, 129 ГПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що витрати відповідача на правову допомогу в сумі 5004,61 грн. є обґрунтованими.
Разом з тим, враховуючи те, що прокуратура не є безпосереднім позивачем у справі, а представляє інтереси держави в особі Ужгородської міської ради, Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, який подавав апеляційну скаргу у даній справі, то такі витрати підлягають стягненню саме з Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради
Відповідно до ст.244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право за заявою сторони винести додаткове рішення, якщо не вирішено питання про розподіл господарських витрат.
Керуючись ст. ст. 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд, -
ДОДАТКОВО ПОСТАНОВИВ:
1. Заяву Малого приватного підприємства Олеся від 25.03.2019 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу - задоволити.
3. Видати відповідний наказ.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Строки та порядок оскарження рішень апеляційного господарського суду визначені в §1 глави 2 Розділу IV ГПК України.
Суддя - доповідач: Т.Б. Бонк
Судді О.І. Матущак
Г.Г. Якімець

Повний текст складено 23.05.19р.