ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відвід

"15" травня 2019 р. Справа № 906/775/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Олексюк Г.Є.

судді Грязнов В.В.

судді Розізнана І.В.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадорит" про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. у справі №906/775/17

за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадорит" на рішення Господарського суду Житомирської області від 03.12.2018 р. у справі №906/775/17 (суддя Кравець С.Г., повний текст рішення складено 10.12.2018 р.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадорит" (с. Кам`яний Брід, Коростишівський р-н, Житомирська обл.)

до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (м. Житомир)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області (м. Житомир)

за участю прокуратури Житомирської області

про стягнення 1 855 746, 15 грн. збитків

за участю представників сторін:

прокурора - Марщівська О.П.;

позивача - не з`явився;

відповідача - Нечипоренко І.П.;

третьої особи - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Північно-західного апеляційного господарського суду знаходиться апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадорит" на рішення Господарського суду Житомирської області від 03.12.2018 р. у справі №906/775/17.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лабрадорит" надіслало до суду заяву про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. у даній справі.

Обґрунтовуючи дану заяву, заявник вказує, що колегії суддів підлягає відводу, оскільки мають місце обставини, які вказують на очевидну упередженість суду, на недотримання складом суду принципу безсторонності, що викликають сумніви в дотриманні принципу об`єктивності при розгляді даної справи, оскільки суд апеляційної інстанції в судовому засіданні 24.04.2019р. вийшов за межі апеляційного розгляду та доводів апеляційної скарги, а також порушив принцип змагальності сторін, шляхом порушення норм процесуального прана, які передбачають порядок витребування доказів, закріплених в ст. 81 ГПК України. Суд самовільно, досліджуючи матеріали справи, поставив сторони перед фактом, витребувавши матеріали справи про визнання торгів недійсними, тому є всі підстави вважати, що суд діє упереджено, оскільки своїми діями самостійно витребує додаткові докази та намагається надати належності і вагомості завідомо неналежним доказам, на яких ґрунтуються заперечення відповідача проти позову.

Суд апеляційної інстанції за власною ініціативою, без відповідного клопотання відповідача, без обґрунтування поважності неподання відповідних документів в суді першої інстанції, витребував документи, які згідно принципу змагальності сторін, за своїм процесуальним статусом мав право подати лише відповідач, однак який цього не зробив у суді першої інстанції, та який навіть не клопотав перед судом ні першої ні апеляційної інстанції про долучення такого доказу або про його витребування в суді апеляційної інстанції.

Окрім того, на упередженість складу суду вказує та обставина, що в судовому засіданні 24.04.2019р. судом апеляційної інстанції до відповідача ставилося питання щодо строків позовної давності, які відповідач в суді першої інстанції просив застосувати. Таким чином, в той час, коли судом першої інстанції у справі, вказаний строк застосований не був, апеляційну скаргу взагалі у справі, в тому числі в частині застосування строків відповідачем не подавалось, а в апеляційній скарзі відсутнє посилання на вказану обставину, суд апеляційної інстанції самостійно поставив на обговорення питання, яке жодною із процесуальних сторін не заявлялось та не є предметом апеляційного оспорення.

Представник ТОВ "Лабрадорит" надіслав до суду клопотання (вх. №18066/19 від 15.05.2019 р.), в якому просить провести розгляд заяви про відвід складу суду без його участі; доводи заяви про відвід підтримує в повному обсязі, тому просить її задоволити.

В судовому засіданні 15.05.2019 р. прокурор та представник відповідача заперечили проти заяви позивача про відвід колегії суддів у даній справі, просять відмовити в її задоволенні.

Розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадорит" про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. у даній справі, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Згідно ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч.ч.1-3, 7-8,11 ст. 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра судді господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (рішення у справах "Морель проти Франції", пункти 45-50; "Пескадор Валеро проти Іспанії", пункт 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (рішення у справі "Лука проти Румунії", пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (рішення у справах "Ветштайн проти Швейцарії", пункт 44; "Пабла Кю проти Фінляндії", пункт 30; "Мікалефф проти Мальти", пункт 96).

У рішенні в справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Стосовно об`єктивного критерію Суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Білуха проти України", пункт 52).

Відповідно до ч.1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що наведені заявником доводи в обґрунтування заяви про відвід колегії суддів у даній справі не можуть бути підставою, в розумінні статей 35, 36 ГПК України, для відводу суддів від розгляду даної справи.

При цьому, суд приймає до уваги, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу, що чітко передбачено ч. 4 ст. 35 ГПК України, а тому доводи заявника в обґрунтування підстав відводу, судом апеляційної інстанції визнаються необґрунтованими.

Доводи, викладені заявником у заяві про відвід, не можна вважати об`єктивно обґрунтованими, оскільки вони не свідчать про упередженість та необ`єктивність колегії суддів у даній справі, безпосередньо та однозначно не вказують на їх особисту небезсторонність чи упереджене ставлення до заявника або особисту прихильність до інших учасників справи.

Дії суду по витребовуванню матеріалів справи про визнання торгів недійсними, з"ясування обставин щодо строків позовної давності ,про що заявляв представник позивача в суді першої інстанції ,не свідчать про неупередженість суду ,а направлені на повне,об"єктивне з"ясування всіх обставин справи.

Отже, беручи до уваги викладене, заява про відвід колегії суддів у даній справі не містить даних про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів під час розгляду даної справи, у зв`язку з чим заявлений відвід є необґрунтованим.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, відповідно до приписів ч. 3 ст. 39 ГПК України, провадження у справі підлягає зупиненню.

У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 цього Кодексу.

Згідно із положеннями п. 5 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках надходження заяви про відвід судді.

Керуючись статтями 35, 36, 39, 228, 234 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадорит" про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. у справі визнати необґрунтованою.

2. Зупинити розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадорит" на рішення Господарського суду Житомирської області від 03.12.2018 р. у справі №906/775/17.

3. Передати справу для вирішення питання про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. у даній справі в порядку, встановленому ст. 32, 39 ГПК України.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.