РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.05.2019Справа № 910/1241/19

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Денвер-Оіл"

до: акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

про: зобов`язання вчинити дії

Суддя: Шкурдова Л.М.

Секретар с/з Масна А.А.

Представники сторін:

від позивача: Галушко С.І., за дог. про над.прав.доп.

від відповідача: Гелеверя Р.В., за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Денвер-Оіл" до акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо передачі позивачу оригіналу кредитного договору №4Ф15055И від 20.02.2015, укладеного між відповідачем та ТОВ «Фрілайн»; зобов`язати відповідача вчинити дії щодо передачі позивачу оригіналів договорів застави, поруки, відступлення права вимоги, що забезпечували виконання кредитного договору від 20.02.2015 року №4Ф15055И.

Ухвалою Господарського суду міста від 11.02.2019 відкрито провадження у справі №910/1241/19 за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на виконання умов Договору поруки №4Ф13354И/П від 17.11.2016 року та на вимогу банку, поручителем - ТОВ «ДЕНВЕР-ОІЛ» було виконано зобов`язання боржника - ТОВ «ФРІЛАЙН» за Кредитним договором від 20.02.2015 року №4Ф15055И в сумі 72 142 207,00 грн. Позивач зазначає, що до ТОВ «ДЕНВЕР-ОІЛ» перейшли права Кредитора по зобов`язаннях ТОВ «ФРІЛАЙН» за Кредитним договором від 20.02.2015 року №4Ф15055И на суму 72 142 207,00 грн.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому відповідач щодо задоволення позовних вимог заперечує, вказуючи, що позивачем не надано доказів виконання зобов`язання боржника за кредитним договором в повному обсязі; перехід до поручителя прав кредитора у зобов`язанні після виконання ним обов`язку боржника відбувається в силу закону; норми чинного законодавства не передбачають можливості виникнення обов`язку про передачу оригіналу кредитного договору.

У судовому засіданні 14.05.2019 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.11.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Денвер-Оіл" (поручитель) та Публічним акціонерним товариства "Комерційний банк "Приватбанк" (кредитор) укладено Договір поруки №4Ф13354И/П від 17.11.2016 (далі - договір поруки).

Відповідно до п. 1 Договору поруки його предметом є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю-фірмою "Фрілайн" (код за ) (надалі - боржник) своїх зобов`язань за кредитними договорами, в тому числі за Кредитним договором від 20.02.2015р. №4Ф15055И (далі - кредитний Договір), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору.

Позов мотивовано тим, що поручителем (позивачем) було виконано обов`язок боржника за кредитним договором, а саме погашено суму боргу в розмірі 72 142 207,00 грн., тому відповідач у відповідності до умов договору поруки та ст. 556 Цивільного кодексу України повинен вручити йому оригінали документів, які підтверджують права позивача, як нового кредитора, проте відповідач відповідні документи позивачу не надав.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч.ч. 1,2 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 2 Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язку боржника за кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в термін, відповідно до кредитного договору.

Відповідно до п.8 Договору поруки до поручителя, що виконав обов`язки боржника за кредитним договором переходять всі права кредитора за кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов`язань боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконаного зобов`язання.

Положеннями ч. 1 ст.16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України визначено основні способи захисту цивільних прав та інтересів.

З огляду на положення зазначених норм та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Разом з тим, звертаючись до господарського суду, позивач вказує у позовній заяві предмет та підстави позову, тобто, самостійно визначає, яке його право, на його суб`єктивну думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, господарський суд зазначає, що під порушенням права слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Проте, обставини, на які посилається позивач не підтверджують наявність у відповідача обов`язку передати йому оригінали запитуваних документів.

Згідно платіжного доручення №54 від 18.11.2016 позивачем перераховано відповідачу кошти в сумі 72 142 207,00 грн. В рядку "призначення платежу" зазначено: "исполнение обязательств по кред.договору N4Ф15055И от 20.02.15 согласно договора поручительства N4Ф13354И/П от 17.11.16".

Відповідно до п. 10 Договору поруки кредитор зобов`язаний у випадку виконання поручителем обов`язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п`яти) робочих днів Банку з моменту виконання обов`язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов`язки боржника за кредитним договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 556 Цивільного кодексу України після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника.

До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

При цьому, звертаючись з даним позовом, позивач просить передати йому оригінали кредитного договору та оригіналів договорів застави, поруки, відступлення права вимоги, що забезпечували виконання кредитного договору від 20.02.2015 року №4Ф15055И.

Суд зазначає, що ні законом ні положеннями договору поруки на які посилається позивач не передбачено передачу кредитором поручителю саме оригіналів документів, які підтверджують обов`язок боржника, оскільки з огляду на ч. 3 ст. 553 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 556 Цивільного кодексу України поручителем може бути кілька осіб і до кожного з них хто виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ним.

Згідно зі ст.14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

У відповідності до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи викладене, суд вважає, вимоги позивача про зобов`язання Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" вчинити дії щодо передачі позивачу оригіналу кредитного договору №4Ф15055И від 20.02.2015, укладеного між відповідачем та ТОВ «Фрілайн»; та вимоги зобов`язати відповідача вчинити дії щодо передачі позивачу оригіналів договорів застави, поруки, відступлення права вимоги, що забезпечували виконання кредитного договору від 20.02.2015 року №4Ф15055И не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Позивачем не доведено наявними доказами, що на момент перерахування коштів сума заборгованості боржника за кредитним договором становила саме 72 142 207,00 грн., оскільки Договір поруки не містить суми кредитного зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до суду апеляційної інстанції.

Суддя Шкурдова Л.М.

Текст рішення складено: 20.05.19р.