СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2019 р. Справа № 922/2994/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Барбашова С.В. , суддя Пелипенко Н.М.

при секретарі судового засідання Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Сосунов Є.В., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДН №5306 від 26.12.2018, довіреність № 765 від 28.12.18 р.;

відповідача - Маленко Ю.А., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1690 від 11.03.2019, довіреність № б/н від 03.01.19 р. ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.863) на рішення господарського суду Харківської області від 18.02.2019 (суддя Прохоров С.А., повний текст складено 25.02.2019) у справі №922/2994/18

за позовом Державного підприємства Національна енергетична компанія "Укренерго", в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" ДП НЕК "Укренерго", 61003, м. Харків, вул. Кооперативна, 12/14,

до Приватного підприємства "Донремсервіс", 61022, м. Харків, вул. Іванівська, 1,

про стягнення 117 490,26 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство Національна енергетична компанія "Укренерго", в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" ДП НЕК "Укренерго" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до ПП "Донремсервіс" (відповідач), про стягнення з відповідача за порушення умов договору від 23.06.2017 р. № 80-4/1718-17:

- пені за прострочення зобов`язання з виконання робіт за період з 01.01.2018 по 02.01.2018, яка становить 719,76 грн.;

- пені за прострочення зобов`язання з виконання робіт за період з 04.01.2018 по 24.07.2018, яка становить 49 973,81 грн.;

- штрафу за прострочення зобов`язання з виконання робіт понад 30 днів, який становить 17 317,66 грн.;

- штрафу 20% за неякісно виконане зобов`язання у встановлений договором строк у розмірі 49 479,03 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.02.2019 у справі №922/2994/18 позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства "Донремсервіс" на користь Державного підприємства Національна енергетична компанія "Укренерго", в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" ДП НЕК "Укренерго" 37 334,24 грн. пені та 17 317,66 грн. штрафу. В позові Державного підприємства Національна енергетична компанія "Укренерго", в о. відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" ДП НЕК "Укренерго" до Приватного підприємства "Донремсервіс" в частині стягнення 20% штрафу за неякісно виконане зобов`язання у розмірі 49 479,03 грн. та 13 359,33 грн. пені - відмовлено.

Рішення мотивоване, зокрема, тим, що позивачем замовником були виконані умови договору, а саме, перераховано аванс згідно з вимогами п. 3.2.1 договору та передано 28.06.2017 року за актом прийому-передачі будівельний майданчик. Натомість відповідачем - підрядником прострочено виконання робіт, що є підставою для застосування до нього штрафних санкцій, передбачених пунктами 8.2. та 8.3 договору та ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у вигляді пені в розмірі 0,1% вартості простроченого зобов`язання, за кожен день прострочення на загальну суму 37 334,24 грн., а саме: 719,76 грн. за прострочення виконання робіт (вартістю 359882,18 грн.) з 01.01.2018 по 02.01.2018 та 36 614,48 грн. за прострочення виконання робіт (вартістю 247395,14 грн.) за період з 04.01.2018 по 31.05.2018 (дня закінчення встановленого ч. 6 статті 232 ГК України 6-ти місячного строку нарахування штрафних санкцій). Також судом першої інстанції стягнуто з відповідача 17 317,66 грн. штрафу за прострочення виконання робіт вартістю 247395,14 грн. понад 30 днів, в розмірі 7% від вказаної вартості робіт за період з 04.01.2018 р. по 24.07.2017 р.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 13359,33 грн. пені, нарахованої за період з 01.06.2018 р. по 24.07.2018 р. суд відмовив з посиланням на її нарахування поза межами встановленого ч. 6 статті 232 Господарського кодексу України 6-ти місячного строку нарахування штрафних санкцій.

В частині стягнення 49 479,03 грн. штрафу за порушення умов зобов`язання щодо якості виконаних робіт у розмірі 20% вартості неякісно виконаного зобов`язання на момент складання акту проміжного приймання робіт від 03.01.2018, суд відмовив з посиланням на відсутність доказів неякісного виконання відповідачем робіт, та зазначив, зокрема, про те, що наявний в матеріалах справи акт проміжного приймання робіт від 03.01.2018, яким позивач обґрунтовує цю вимогу, не містить відомостей щодо якості робіт та вартості неякісно виконаного зобов`язання.

Позивач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказане рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені за період прострочення з 01.06.2018 по 24.07.2018 в розмірі 13359,33 грн. та штрафу в розмірі 49479,03 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким ці вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається, зокрема, на безпідставність висновку господарського суду про неправомірне нарахування позивачем пені за період прострочення з 01.06.2018 по 24.07.2018 в розмірі 13359,33 грн. поза межами встановленого ч. 6 статті 232 Господарського кодексу України шестимісчяного строку нарахування штрафних санкцій, оскільки зазначена норма є диспозитивною та передбачає можливість встановлення сторонами іншого строку в договорі. Як зазначає апелянт, сторони скористались цією можливістю, встановивши в п.8.8. договору річний строк нарахування штрафних санкцій, в межах якого і нараховано пеню.

Також скаржник зазначає про безпідставність доводів суду першої інстанції щодо відсутності доказів неякісного виконання відповідачем робіт, оскільки відповідні якісні недоліки робіт підтверджуються наявним у матеріалах справи актом проміжного прийняття робіт від 03.01.2018 р., який підписано обома сторонами та в якому такі недоліки зазначені як зауваження, а також актом дефектів від 30.01.2017 р.(додаток № 2 до Договору).

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу.

Представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні проти її задоволення заперечував, просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, встановлено наступне.

06 червня 2017 року між позивачем (замовник) та відповідачем (підрядник) було укладено договір № 80-4/1718-17.

Відповідно до п.п. 1.1, договору, замовник доручає підрядникові, а підрядник приймає на себе зобов`язання виконати на власний ризик відповідно до умов цього договору роботи ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 із капітального ремонту об`єкту -зовнішнього огородження на ПС 330 кВ "Лосєве" Інв. № 40-6 Інші завершальні будівельні роботи, згідно з Технічними вимогами (додаток 1 до договору), Актом дефектів (додаток 2 до договору), що є невід`ємною частиною договору, далі - роботи.

Вартість робіт з цим договором (п. 3.1) є твердою та визначається договірною ціною (додаток № 3), складеною на підставі локального кошторису 2-1-1 (додатки 4), що є невід`ємною частиною договору і становить: 299 851,82 грн., крім того ПДВ 20% - 59 970,36 грн., разом з ПДВ 20% - 359 822,18 грн.

Пунктом 4.1 договору встановлено строк виконання робіт протягом 160 днів з моменту укладення договору, тобто до 30.11.2017 р. включно.

Розрахунки проводяться шляхом здійснення замовником розрахунку протягом 30 календарних днів з моменту укладання договору в розмірі 30 % (п. 3.2.1) та остаточного розрахунку протягом 25 банківських днів з моменту підписання актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3), підписаних уповноваженими представниками сторін та з урахуванням, що така оплата здійснюється після реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до статті 201 Податкового кодексу України" (п. 3.2.2 договору).

Відповідно до п.п. 10.1, 10.2,10.3 договору, цей договір набуває чинності з моменту підписання сторонами договору та діє до 31.12.2017 року, крім гарантійних зобов`язань, які діють до повного їх виконання. Строк дії договору та виконання зобов`язань щодо виконання робіт може бути продовжений у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі форс-мажору, неможливістю для замовника прийняти роботи, затримки/зменшення фінансування витрат замовника, зміни в чинному законодавстві України, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної у договорі. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, передбачених договором, за винятком випадків, коли замовник відмовився від прийняття від підрядника виконання, яке внаслідок прострочення підрядником втратило для нього інтерес. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення його умов. Усі зміни та доповнення до цього договору повинні оформлюватися додатковою угодою, яка підписується сторонами і є невід`ємною частиною договору. Замовник має право в односторонньому порядку розірвати договір, повідомивши письмово про це підрядника не пізніше ніж за 3 календарних дні про таке розірвання (п.п. 11.9, 11.13.3 договору).

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно статті 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України, серед підстав виникнення цивільних зобов`язань передбачено договори та інші правочини.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до статті 875 Цивільного кодексу України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Відповідно до статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником за договором будівельного підряду оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до вищезазначених норм підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта, водночас обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

В пункті 5.4 договору визначено порядок приймання робіт.

Відповідно до п.п. 5.4.1 договору підрядник готує акти приймання виконаних робіт (форма КБ-2в), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3) у двох примірниках і передає для підписання уповноваженим представникам замовника за наявності виконаного обсягу робіт .

Відповідно до п.п. 5.4.2. договору уповноважені представники замовника протягом 5 календарних днів перевіряють правильність і реальність актів і підписують їх в частині фактично виконаних обсягів робіт. У разі мотивованої відмови сторонами складається двосторонній акт з переліком необхідних доробок і терміну їх виконання. Замовник повертає підряднику один екземпляр підписаного акту.

Таким чином, відповідно до наведених вимог чинного законодавства та умов договору належне виконання робіт за договором може підтверджуватися або підписаними сторонами без зауважень актами форми КБ-2в, або надсиланням таких актів відповідачем позивачеві за відсутності своєчасно висловлених зауважень.

Згідно з п. 1 та п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, договору; одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обов`язковість договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, на виконання п.3.2.1 договору, 28.07.2017 перераховано відповідачу аванс в розмірі 107946,66 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1549 (а.с.39), а також передано 28.06.2017 року за актом приймання-передачі будівельний майданчик.

03.01.2018 року, замовником було прийнято частину виконаних робіт на суму 107 946,66 грн. з ПДВ, про що свідчать акти форми КБ-2В та КБ-3, підписані уповноваженими представниками сторін (а.с.29-31).

Інша частина робіт, як зазначає позивач, до прийняття замовником готова не була.

Вказаний факт не було спростовано відповідачем належними та допустимими доказами.

Повне виконання зобов`язання та остаточне виконання підрядником робіт згідно договору, на іншу суму - 247395,14 грн. відбулося 25.07.2018 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме складеними відповідно до умов договору довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (за формою КБ-3) та актом № 2 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2018 форми КБ-2В, які підписано представниками сторін та скріплено печатками підприємств (а.с.34-36).

Як зазначено вище, строк виконання робіт в договорі встановлено до 30.11.2017 р., а тому їх виконання відповідачем 03.01.2018 р. на суму 107 946,66 грн. та 25.07.2018 р. на суму 247395,14 грн. є такими, що виконано відповідачем з простроченням, що підтверджується актами форми КБ-2В та довідками про вартість виконаних робіт форми КБ-3.

Відповідач посилається на те, що станом на 31.12.2017р. роботи за договором відповідачем фактично були виконані, але оскільки позивачем у виконаних роботах були виявлені зауваження, акт виконаних робіт було підписано тільки на частину робіт.

Вказані доводи відповідача є безпідставними, оскільки відповідно до умов п.5.4. договору та статей 853,882 Цивільного кодексу України доказом належного виконання робіт може бути лише відповідні акти або підписані сторонами без зауважень, або надіслані відповідачем позивачеві, щодо яких останнім не було своєчасно висловлено заперечень.

Проте, як правомірно зазначив суд першої інстанції, відповідні акти не складалися та не надсилалися.

Відповідач також зазначає про те, що прострочення виконання робіт сталося з вини позивача, оскільки останнім не було надано відповідачу будівельний майданчик для виконання будівельних робіт.

Наведені доводи відповідача є необгрунтованими та спростовуються матеріалами справи, оскільки надання будівельного майданчика було оформлено відповідним актом від 28.06.2017 (а.с.40), а отже, замовником було виконано вимоги договору. Додаткова передача будівельного майданчика відповідачу для усунення недоліків робіт не потребувалась згідно з вимогами п.69 постанови КМУ № 668 від 01.08.2005, відповідно до яких, будівельний майданчик (фронт робіт) надається підряднику замовником в порядку, визначеному договором підряду, і оформлюється відповідним актом. Організація виконання робіт повинна відповідати проектно-технологічній документації (проект організації будівництва та проект виконання робіт), склад і зміст якої визначається нормативними документами та договором підряду. Таким чином, відповідні твердження відповідача є такими, що не відповідають вимогам договору та закону.

Також відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначає про недопуск охороною замовника спеціалістів і техніки для виконання відповідачем будівельних робіт на об`єкті.

Однак, такі доводи відповідача є непідтвердженими, у зв`язку з чим не приймаються судом.

Відповідно до ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач виконав роботи після закінчення встановленого договором строку, він є боржником, який прострочив виконання зобов`язання.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 8.2 договору, у разі порушення встановленого умовами договору строку виконання зобов`язань, підрядник сплачує замовнику згідно з частиною другою статті 231 ГК України пеню в розмірі 0,1% вартості простроченого зобов`язання, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів підрядник повинен додатково сплатити замовнику штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.

Пунктом 8.3 договору передбачено, що за порушення умов щодо якості зобов`язання підрядник повинен згідно з ч. 2 статті 231 Господарського кодексу України сплатити замовнику штраф в розмірі 20% неякісно виконаного зобов`язання

Частиною 2 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості."

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконане.

Отже, зазначеною нормою прямо передбачено можливість встановлення в договорі більшої тривалості періоду нарахування штрафних санкцій.

Сторони договору скористались таким правом, визначивши у п. 8.8. договору річний строк нарахування штрафних санкцій, а саме зазначили: «За прострочення виконання підрядником зобов`язання за договором, нарахування штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня) припиняється через рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконане».

Позивач відповідно до наведених положень законодавства та умов договору, правомірно нарахував відповідачу в межах періодів прострочення виконання робіт та в межах встановленого договором річного строку нарахування штрафних санкцій, наступні суми:

-пеню в сумі 719,76 грн., нараховану за несвоєчасно виконання робіт вартістю 359882,18 грн. за період прострочення з 01.01.2018 по 02.01.2018;

-пеню в сумі 49973,81 грн. за несвоєчасне виконання робіт вартістю 247395,14 грн. за період прострочення з 04.01.2018 по 24.07.2018 р. ;

-штраф за прострочення понад 30 днів у розмірі 7% від вартості не виконаних своєчасно робіт ( на суму 247 395,14 грн.) у розмірі 17 317,66 грн.

Зважаючи на встановлення сторонами у п. 8.8. договору річного строку нарахування штрафних санкцій (що узгоджується з положеннями ч. 6 статті 232 Господарського кодексу України), в межах якого й нараховано спірні суми штрафних санкцій, господарський суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні пені, нарахованої за період прострочення з 01.06.2018 по 24.07.2018 в розмірі 13359,33 грн., пославшись на її нарахування поза межами встановленого ч. 6 статті 232 Господарського кодексу України шестимісячного строку нарахування штрафних санкцій.

Стосовно вимог про стягнення 49 479,03 грн. штрафу за порушення умов зобов`язання щодо якості виконання робіт у розмірі 20% вартості неякісно виконаного зобов`язання, суд першої інстанції правомірно відмовив в їх задоволенні, пославшись на відсутність доказів неякісного виконання відповідачем робіт.

Зокрема, як правомірно зазначив суд першої інстанції, наявний в матеріалах справи акт проміжного приймання робіт від 03.01.2018, не містить відомостей щодо якості робіт та вартості неякісно виконаного зобов`язання.

Колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи скаржника щодо того, що порушення відповідачем умов договору щодо якості виконаних робіт зафіксовано дефектним актом від 30.01.2017 р., який є додатком № 2 до Договору, зважаючи на наступне.

В п.1.1. розділу 1 Договору, яким встановлено його предмет, акт дефектів визначено як невід`ємна частина договору (Додаток № 2), відповідно до якого, з урахуванням вимог ДСТУ Б.Д..1.1-1.:2013 та Технічних вимог (Додаток № 1 до договору) відповідач зобов`язався виконати роботи з капітального ремонту об`єкту будівництва за договором - зовнішнього огородження на ПС 330 кВ «Лосєве» Інв. № 40-6.

Зазначений акт складено 30.01.2017, тобто, до укладення спірного договору від 23.06.2017 р. та в ньому зазначені дефекти саме об`єкту будівництва, а тому він не може містити будь-яких відомостей щодо виконаних робіт за договором, порушення умов якого є підставою позову у цій справі.

Таким чином, за змістом наведеного пункту договору та самого акту дефектів, цей акт складено до укладення спірного договору, з метою визначення дефектів об`єкту будівництва - зовнішнього огородження на ПС 330 кВ «Лосєве» Інв. № 40-6 та використано в договорі як його невід`ємну частину для визначення обсягу робіт за договором з капітального ремонту зазначеного об`єкту, у зв`язку з чим цей документ не містить відомостей щодо виконаних робіт за спірним договором, в тому числі їх якості.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду в частині відмови у стягненні 13359,33 грн. пені ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку із чим підлягає в цій частині скасуванню із прийняттям нового рішення про задоволення зазначених вимог. Відповідно апеляційна скарга позивача в цій частині підлягає задоволенню. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.129, ст.270, п.2 ч.1. ст.275, п.4 ч.1 ст.277, 282, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 18.02.2019 у справі №922/2994/18 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з Приватного підприємства «Донремсервіс» на користь Державного підприємства Національна енергетична компанія "Укренерго", в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" ДП НЕК "Укренерго" 13359,33 грн пені та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства "Донремсервіс" (61022, м. Харків, вул. Іванівська, 1, код 20380631) на користь Державного підприємства Національна енергетична компанія "Укренерго", в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система" ДП НЕК "Укренерго" (61003, м. Харків, вул. Кооперативна, 12/14, код 00131624) пеню в розмірі 13359 грн., витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 1018,63 грн., витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 561,63 грн.

В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 18.02.2019 у справі №922/2994/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 20.05.2019 р.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя С.В. Барбашова

Суддя Н.М. Пелипенко