ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року Справа № 924/763/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Дужич С.П. , суддя Коломис В.В.

секретар судового засідання Полюхович І.Г.

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фермерського господарства "Тріумф" на рішення господарського суду Хмельницької області, ухваленого 17.12.18р. суддею Танасюк О.Є. о 17:18 у м.Хмельницькому, повний текст складено 19.12.18р. у справі № 924/763/18

за позовом фермерського господарства "Тріумф", с. Гальчинці Теофіпольського району Хмельницької області

до фізичної особи-підприємця Мельничук Олександра Валентиновича, с. Шумівці Хмельницького району Хмельницької області

про стягнення безпідставно отриманих коштів в розмірі 34298,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із позовом до господарського суду Хмельницької області про стягнення із фізичної особи-підприємця Мельничук Олександра Валентиновича 34298,00 грн. безпідставно отриманих грошових коштів. В обґрунтування позову посилається на те, що згідно платіжного доручення №37 від 15 січня 2018 року, №231 від 11 квітня 2018 року позивач перерахував на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти у сумі 19538 грн. та 14760 грн. із призначенням платежу за запчастини, послуги згідно рахунку-фактури № 003 від 15.01.2018р. та товари згідно рахунку № 047. Стверджує, що жодних товарів, робіт чи послуг із зазначених у вказаних рахунках-фактурах позивач не отримав, про що свідчить відсутність первинних документів (актів виконаних робіт, видаткових накладних, договорів), які б підтверджували наявність господарських операцій між сторонами.

Наголошує на тому, що відповідно до роз`яснень, наданих Міністерством фінансів України в листі від 30 травня 2011 року № 31-08410-07-27/13794 рахунок (рахунок-фактура) за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер. За таких обставин вважає, що відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі 34298 гривень без належних правових підстав. Також наголошує на тому, що 31 травня 2018 року позивач направив відповідачу вимогу про повернення коштів, яку відповідач отримав 8 червня 2018 року, однак кошти не повернув.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 17.12.2018 року у справі №924/763/18 у позові фермерського господарства "Тріумф", с. Гальчинці Теофіпольського району Хмельницької області до фізичної особи-підприємця Мельничук Олександра Валентиновича, с. Шумівці Хмельницького району Хмельницької області про стягнення безпідставно отриманих коштів в розмірі 34298,00 грн. відмовлено.

В обґрунтування відмови у позові суд вказав, що з матеріалів справи вбачається, що фізичною особою - підприємцем Мельничук Олександром Валентиновичем виставлено рахунок - фактуру № 003 від 15.01.2018р. на суму 19538 грн. (із вказівкою на постачальника - ФОП Мельничук О.В., одержувача - ФГ "Тріумф" та вказівкою на укладений між сторонами договір) та рахунок - фактуру № 047 від 11.04.2018р. на суму 14 760 грн. (із вказівкою на постачальника - ФОП Мельничук О.В. , одержувача - ФГ "Тріумф" та вказівкою на укладений між сторонами договір). При цьому, позивачем перераховано на рахунок відповідача згідно платіжних доручень кошти згідно рахунків - фактур (№ 003 від 15.01.2018р., № 047 від 11.04.2018р.) тобто на виконання умов договору, а тому прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідносини з договору купівлі - продажу товару (запчастин) та виконання ремонтних робіт і кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримані останнім за наявності правової підстави та у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству. За наведених обставин, відсутні підстави застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 17.12.2018 року у справі №924/763/18 та прийняти нове, яким стягнути з фізичної особи-підприємця Мельничук Олександра Валентиновича на користь фермерського господарства "Тріумф" 34298 грн.

Вважає рішення суду незаконним через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального прав з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції надано неправильну оцінку того, що згідно платіжного доручення № 37 від 15 січня 2018 року позивач перерахував на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти у сумі 19538 гривень. Призначення платежу - за запчастини, послуги згідно рахунку-фактури № 003 від 15.01.2018 р. без ПДВ. Крім того, згідно платіжного доручення № 231 від 11 квітня 2018 року позивач перерахував на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти у сумі 14760 гривень. Призначення платежу за товари згідно рахунку № 047 від 11 квітня 2018 р. без ПДВ. Таким чином всього позивач перерахував на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти у сумі 34298 гривень (19538 гривень + 14760 гривень). Жодних товарів, робіт чи послуг із зазначених у вказаних рахунках-фактурах позивач не отримав, про що свідчить відсутність первинних документів (актів виконаних робіт, видаткових накладних, договорів), які б підтверджували наявність господарських операцій між сторонами. Згідно роз`яснень, наданих Міністерством фінансів України в листі від 30 травня 2011 року № 31-08410-07-27/13794, рахунок (рахунок-фактура) за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер. За таких обставин, з посиланням на ст. 1212 ЦК України вважає, що відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі 34298 гривень без належних правових підстав.

У відзиві на апеляційну скаргу ФОП Мельничук О.В. наводить свої міркування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Серед іншого зазначає, що кошти в сумі 34298,00 грн. ним набуто за наявності правової підстави - укладеного між сторонами договору, а тому їх не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 ЦК як безпідставне збагачення (правова позиція ВСУ, викладена в постанові від 7 червня 2017р. у справі № 3- 189гс17).

Просить залишити рішення господарського суду Хмельницької області від 17 грудня 2018 року по справі №924/763/18 без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Сторони не скористалися правом участі під час апеляційного перегляду справи та не забезпечили явку своїх представників у судове засідання апеляційного господарського суду, хоча про час та місце апеляційного перегляду справи повідомлені заздалегідь та належним чином, про, що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с. 168-170).

Таким чином, враховуючи норми ст.ст.269, 273 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка в засідання суду представників сторін, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників сторін, за наявними у справі доказами.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла до наступного висновку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Фізичною особою - підприємцем Мельничук Олександром Валентиновичем виставлено рахунок - фактуру № 003 від 15.01.2018р. на суму 19 538 грн. із вказівкою на постачальника - ФОП Мельничук О.В. , одержувача - ФГ "Тріумф" та вказівкою на укладений між сторонами договір.

Також фізичною особою - підприємцем Мельничук Олександром Валентиновичем виставлено рахунок - фактуру № 047 від 11.04.2018р. на суму 14 760 грн. із вказівкою на постачальника - ФОП Мельничук О.В. , одержувача - ФГ "Тріумф" та вказівкою на укладений між сторонами договір.

Фермерським господарством "Тріумф" перераховано на рахунок відповідача згідно платіжного доручення № 37 від 15 січня 2018 року 19538 грн. (із призначенням платежу „за запчастини, послуги згідно рахунку-фактури № 003 від 15.01.2018р."), згідно платіжного доручення № 231 від 11 квітня 2018 року 14760 грн. (із призначенням платежу „за товари згідно рахунку № 047 від 11.04.2018р.").

У червні 2018р. позивач надіслав на адресу відповідача вимогу від 31.05.2018р. на підставі ст. 1212 ЦК України (що також не заперечується та підтверджено відповідачем у відзиві на позов від 18.10.2018р.) про повернення безпідставно отриманих грошових коштів на банківський рахунок фермерського господарства «Тріумф» в розмірі 34298 грн. протягом семи календарних днів з моменту отримання вимоги.

Окрім цього, відповідач надав заяву Мельничука Олександра Валентиновича від 26.10.2018р. на ім`я заступника начальника ГУНП в Хмельницькій області - начальника слідчого управління Харченко Н.О. про вчинення кримінального правопорушення (в порядку cт. 214 КПК України). У заяві Мельничук О.В. повідомляє, що в січні 2018 року до відповідача звернувся керівник фермерського господарства «Тріумф» Рудківський І.П. з пропозицією укласти договір на ремонт транспортного засобу «VOLVO FH 12», р.н. НОМЕР_1 . 12 січня 2018 року до відповідача прибув вказаний транспортний засіб, який відповідачем було оглянуто та складено кошторис вартості ремонтних робіт та матеріалів необхідних для їх проведення. Після проведення діагностики транспортного засобу відповідачем було складено рахунок-фактуру №003 від 15.01.2018 року та направлено його за допомогою електронної пошти замовнику - фермерському господарству «Тріумф», яке в свою чергу підтвердило укладення вказаного договору на виконання зазначених в рахунку робіт та відправило у відповідь свої установчі документи для складання відповідного договору, а також оплатило вартість зазначених матеріалів та робіт. Виконання ремонтних робіт було доручено ФОП Мельничук О. В. та працівнику ОСОБА_4 про, що було складено наряд-замовлення №003, згідно якого прийнято та здано виконані роботи. Також, з метою виконання договору у ФОП Мазура Дениса Михайловича було придбано автономку за 8 800 грн. та встановлено її у вказаний автомобіль позивача. Після цього, відповідачем було складено акт здачі-прийму виконаних робіт (послуг) №003 від 15.01.2018 року (який було зареєстровано у книзі обліку доходів платників єдиного податку), складено договір на ремонт транспортного засобу «VOLVO FH 12», р.н. НОМЕР_1 , між сторонами (оригінал якого було передано директору Рудківському І.П . водієм вказаного автомобіля). У заяві просить внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення відносно відповідача по справі директором ФГ «Тріумф» Рудківським Сергієм Петровичем та представником ФГ «Тріумф» Сторожуком Юрієм Володимировичем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

У матеріалах господарської справи також є заява свідка - ОСОБА_4 (посвідчена приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Щербатюк Н.М.), який пояснив, що 12 січня 2018 року до відповідача прибув транспортний засіб - «VOLVO FH 12», р.н. НОМЕР_1 , який відповідачем було оглянуто та складено кошторис вартості ремонтних робіт та матеріалів необхідних для їх проведення. Після проведення діагностики транспортного засобу (свідком та Мельничуком О.В. ) відповідачем було складено рахунок-фактуру №003 від 15.01.2018 року. Також, з метою виконання договору у ФОП Мазура Дениса Михайловича було придбано автономку за 8 800 грн. та встановлено її у вказаний автомобіль позивача. 23 лютого 2018 року в майстерню ФОП Мельничука О.В. знову прибув транспортний засіб «VOLVO FH 12», р.н. НОМЕР_1 , який свідком разом із Мельничуком О.В. було оглянуто та складено кошторис вартості ремонтних робіт. Після цього, відповідачем було складено акт здачі-прийму виконаних робіт (послуг) №047.

Відповідачем також надано у матеріали справи: завірені копії повідомлення про прийняття працівника на роботу від 21.08.2017р., книги обліку доходів за 2018рік, актів виконаних робіт від 15.01.2018р. на суму 19538 грн., від 11.04.2018р. на суму 14760 грн. (підписані виконавцем - ФОП Мельничук О.В.), договору №2/1 від 12.01.2018 року (купівлі-продажу запчастин, підписаний продавцем - ФОП Мазур Д.М. із відбитком печатки), видаткової накладної №5 від 12.01.2018 року на суму 8800 грн. (підписаної зі сторони постачальника -ФОП Мазур Д.М. із відбитком печатки), рахунка-фактури №001 від 24.02.2018 року на суму 1600грн. (виписаного постачальником - ФОП Лятавським М.І.), наряду-замовлення №003 від 15.01.2018р., №047 від 23.02.2018р. (про виконання робіт слюсарем ОСОБА_4 .), договір від 15.01.2018 року про надання послуг з ремонту (підписаний виконавцем - ФОП Мельничук О.В. із відбитком печатки), електронної переписки відповідача на 3 арк. Позивачем також надано рахунки - фактури № 003 від 15.01.2018р. на суму 19538грн., від 11.04.2018р. № 047 на суму 14760грн. (виписані та підписані постачальником - ФОП Мельничук О.В.).

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не виконав вимоги позивача в добровільному порядку, останній звернувся до суду із позовними вимогами, у яких просить стягнути 34298 грн. отриманих відповідачем помилково на підставі ст. 1212 ЦК України.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що склалися апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

У відповідності до норм ст.ст. 202, 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч.1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

За приписами ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Частиною 1 ст. 642 ЦК України встановлено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Згідно норм ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України (ч. 8 ст. 181 ГК України).

Відповідно до ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Так, суд апеляційної інстанції, враховує, що системність та регулярність оплат які здійснював позивач, а також те, що вказані оплати проводились протягом тривалого часу; обізнаність позивача щодо реквізитів відповідача та зазначення в платіжних дорученнях призначення платежу "за запчастини, послуги згідно рахунку-фактури № 003 від 15.01.2018р." та "за товари згідно рахунку № 047 від 11.04.2018р." свідчить про надання відповідачем послуг вказаних у рахунках - фактурах, а тому прийшов до висновку про фактичне існування між сторонами правовідносин, зокрема двосторонніх зобов`язань щодо надання відповідачем певних послуг, прийняття зазначених послуг позивачем та оплати їх вартості.

При цьому, як убачається із матеріалів справи, Мельничук Олександр Валентинович , згідно до свідоцтва про державну реєстрацію серії В03 №332607 зареєстрований як фізична особа-підприємець, якому надано право здійснення господарської діяльності першої та другої груп згідно з КВЕД ДК 009:2010 (КВЕД- 2005), а саме технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (45.20), ремонт і технічне обслуговування електронного й оптичного устаткування (33.13), роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (45.32), тощо (а.с.20,39-40).

Отже, виходячи з аналізу наведених норм та встановлених судом під час розгляду справи обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що здійснивши оплату згідно виставлених відповідачем рахунків № 003 від 15.01.2018р. на суму 19538 грн. (із вказівкою на постачальника - ФОП Мельничук О.В., одержувача - ФГ "Тріумф" та вказівкою на укладений між сторонами договір) та рахунок - фактуру № 047 від 11.04.2018р. на суму 14 760 грн. (із вказівкою на постачальника - ФОП Мельничук О.В. , одержувача - ФГ "Тріумф" та вказівкою на укладений між сторонами договір) за платіжними дорученнями № 37 від 15 січня 2018 року 19538 грн. (із призначенням платежу „за запчастини, послуги згідно рахунку-фактури № 003 від 15.01.2018р."), № 231 від 11 квітня 2018 року 14760 грн. (із призначенням платежу „за товари згідно рахунку № 047 від 11.04.2018р."), грошові кошти в розмірі 34298,00 грн. були сплачені позивачем на виконання договірних зобов`язань. Тобто, встановлені судом обставини підтверджують схвалення позивачем своїми діями укладення договору.

При цьому, судова колегія зауважує, що загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Так, стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, відповідно до якої, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Таким чином, колегія суддів вважає необхідним зауважити, що застосування ст. 1212 ЦК України має відбуватись за наявності певних умов та відповідних підстав, що мають бути встановлені судом під час розгляду справи на підставі належних та допустимих доказів у справі.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Або ж коли набуття відбулось у зв`язку з договором, але не на виконання договірних умов. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання коштів). Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 02.10.2013р. у справі №6-88цс13, від 02.09.2014р. у справі №910/1620/13, від 14.10.2014р. у справі №922/1136/13 та від 25.02.2015 у справі №910/1913/14, від 02.02.2016 р. у справі №6-3090цс15.

Крім того, колегія суддів зазначає, що за змістом положень ст. 1212 ЦК України про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави цей вид зобов`язань породжується наявністю таких юридичних фактів: 1) особа набула або зберегла у себе майно за рахунок іншої особи; 2) правові підстави для такого набуття (збереження) відсутні або згодом відпали. А отже, кошти, отримані як оплата за виконання робіт за договором і набуті за наявності правових підстав для цього, не можуть бути витребувані згідно зі ст. 1212 Цивільного кодексу України як безпідставне збагачення (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.01.2013 у справі N 5006/18/13/2012, від 14.10.2014 у справі № 922/1136/13).

Зважаючи на викладене, на підставі дослідження поданих сторонами доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що направлені рахунки-фактура є спрощеною формою укладення договору між сторонами, отже, між позивачем та відповідачем утворились господарські зобов`язання, а тому грошові кошти в сумі 34298,00 грн. набуто відповідачем за наявності правової підстави, а тому їх не може бути витребувано відповідно до ст. 1212 ЦК України як безпідставно набуте майно.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За наведеного судова колегія погоджується із висновком місцевого господарського суду про відмову у позові.

Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Хмельницької області від 17.12.2018р. у даній справі прийняте з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фермерського господарства "Тріумф" на рішення господарського суду Хмельницької області від 17.12.18р. у справі №924/763/18 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 17.12.18р. у справі №924/763/18 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку, встановленому ст. ст. 287-291 ГПК України.

4. Справу №924/763/18 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "21" травня 2019 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Коломис В.В.