РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.04.2019Справа № 910/1827/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., розглянувши господарську справу

за позовом публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «БРОКЕНЕРГІЯ»

про стягнення 1474971,95 грн.,

Представники:

від позивача Поліщук В.О. (за дов.)

від відповідача Швидкий Д .Д. (за дов.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «БРОКЕНЕРГІЯ» про стягнення 1474971,94 грн за договором № 5054/1617-ТЕ-29 від 12.09.2016, з яких: 551963,30 грн. пені, 215206,28 грн. 3% річних, 707802,36 грн. інфляційних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 5054/1617-ТЕ-29 від 12.09.2016 (далі - Договір). На виконання умов Договору позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 60124874,11 грн. протягом жовтня, листопада, грудня 2016 р. та січня, лютого, березня, квітня, травня, червня, липня, вересня 2017 р., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу, підписаними сторонами. Відповідач зобов`язався сплачувати за отриманий природний газ до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Проте, протягом дії договору відповідач розраховувався не вчасно, у зв`язку з чим, відповідно до умов Договору, зобов`язаний сплатити пеню, 3% річних, інфляційні.

Суд своєю ухвалою від 15.02.2019 відкрив провадження у справі № 910/1827/19, постановив розглядати справу у порядку загального позовного провадження.

Відповідач позовні вимоги відхилив у повному обсязі. Не заперечуючи щодо наведених позивачем обставин порушення строку оплати отриманого газу, позивач посилається на п. 6.1 договору № 5054/1617-ТЕ-29 від 12.09.2016, відповідно до якого нарахування пені не здійснюється на суми оплат, які були проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 та постанов Кабінету Міністрів України, якими регулюється порядок відшкодування споживачу різниці в тарифах шляхом укладення договорів про організацію взаєморозрахунків. За твердженням відповідача, оскільки всі розрахунки були здійснені на підставі відповідних постанов Кабінету Міністрів України, пеня не підлягає нарахуванню. Також відповідач посилається на те, що оплата від споживачів за спожиту теплову енергію надходить на рахунок відповідача зі спеціальним режимом використання, відкритий в ПАТ «Ощадбанк», що свідчить про відсутність у відповідача законної можливості самостійно здійснювати розрахунки з позивачем як гарантованим постачальником за отриманий природний газ. А тому відповідач не відповідає за порушення зобов`язання іншими особами, на яких було покладено його виконання. Вимога позивача про стягнення пені за період до 09.02.2018 подана до суду з пропущенням строку позовної давності, так саме як і за прострочення оплати за отриманий природний газ з жовтня 2016 року по червень 2017 року.

Не погодився відповідач з наданим позивачем розрахунком 3% річних та інфляційних нарахувань.

Позивач у відповіді на відзив зазначив таке.

У Договорі сторони погодили чіткий порядок розрахунків за поставлений природний газ. Умови Договору не містять відстрочення чи розстрочення оплати за отриманий природний газ, пов`язаний із невчасним розрахунком будь-яких споживачів. Не обґрунтовані посилання відповідача на вплив на його діяльність через застосування рахунків зі спеціальним режимом використання та автоматичного розподілу коштів, оскільки жодним нормативним актом не передбачено обов`язку здійснювати розрахунки між продавцем та постачальником природного газу виключно з застосуванням рахунків зі спеціальним режимом використання. Також жодним нормативним актом не заборонено здійснення розрахунків поза межами механізму автоматичного розподілу коштів. Натомість умовами Договору сторони встановили обов`язок вчинення всіх належних дій у разі виявлення заборгованості.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

12.09.2016 публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та товариство з обмеженою відповідальністю «БРОКЕНЕРГІЯ» (споживач) уклали договір № 5054/1617-ТЕ-29 постачання природного газу (далі - Договір) з протоколом узгодження розбіжностей, у якому узгоджені редакції пунктів 6.1, 8.1, 8.2, 8.3, 8.4, 8.5, 10.3, 11.3.

Відповідно до п. 1.1 Договору, постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно з п. 2.1 Договору, постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2016 р. по 31 березня 2017 р. (включно) природний газ обсягом до 12250 тис. куб. метрів (дванадцять мільйонів двісті п`ятдесят тисяч куб. метрів).

Пунктами 2.3-2.4 Договору передбачено, що планований обсяг за цим договором протягом місяця поставки може змінюватися за домовленістю сторін.

Допускається відхилення місячного обсягу переданого природного газу в розмірі ± 5 відсотків (плюс/мінус п`ять відсотків), підтвердженого постачальником планового обсягу без узгодження сторін.

Відповідно до розділу 5 Договору, регульована ціна на природний газ (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до його вартості відповідно до Податкового кодексу України), який постачається за цим договором, визначається згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 р. № 758.

Ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором становить 4942,00 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%, Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5 930,40 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять грн. 40 коп.).

Відповідно до пункту 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій» спільних прокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором (абзац 3 п. 6.1 Договору в редакції протоколу узгодження розбіжностей).

На виконання умов Договору, позивач передав у жовтні 2016 року - вересні 2017 року у власність відповідача природний газ на загальну суму 60124874,11 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу.

Відповідач не своєчасно сплачував за отриманий природний газ.

Ці обставини сторонами не опорюються та визнаються, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України, не підлягають доказуванню.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Пунктом 8.2. Договору (в редакції протоколу узгодження розбіжностей) визначено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно з пунктом 6.1. Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20.

У пункті 8.3 Договору (в редакції протоколу узгодження розбіжностей) сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору, укладання договорів про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природній газ та теплопостачання, не звільняє споживача від обов`язку сплатити на користь постачальника платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості за цим договором.

Згідно з п. 10.3 Договору (в редакції протоколу узгодження розбіжностей), строк у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років. Вказане спростовує доводи відповідача про сплив позовної давності за вимогами про стягнення пені.

Застосування механізму розрахунку, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20, здійснено при погашенні боргу за отриманий газ у жовтні 2017 року - березні 2017 року.

З квітня 2017 року при оплаті поставленого газу не застосовувався порядок, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20, що є підставою для нарахування пені за прострочення платежів.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 551963,30 грн. пені за прострочення оплати газу, отриманого у квітні 2017 року - вересні 2017 року.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 707802,36 грн. інфляційних, 215206,28 грн. трьох процентів річних за період з жовтня 2016 року по вересень 2017 року.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що чинним законодавством не передбачено заборону здійснення розрахунків поза межами механізму автоматичного розподілу коштів, а тому та обставина, що оплата від споживачів за спожиту теплову енергію надходить на рахунок відповідача зі спеціальним режимом використання, не є такою, що свідчить про відсутність у відповідача законної можливості самостійно здійснювати розрахунки з позивачем як гарантованим постачальником за отриманий природний газ.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до товариства з обмеженою відповідальністю «БРОКЕНЕРГІЯ» задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «БРОКЕНЕРГІЯ» (вул. Шовковична, буд. 13/2, нежиле приміщення 1/2, м. Київ, 01021, код 40050036) на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, код 20077720) 551963,30 грн. пені, 707802,36 грн. інфляційних втрат, 215206,28 грн. 3% річних, 22124,58 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Повний текст рішення складено 23.05.2019.

Суддя С. А. Ковтун