УХВАЛА

21 травня 2019 року

м. Київ

Справа № 902/331/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пількова К. М. - головуючого, Краснова Є. В., Чумака Ю. Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграція Поділля"

на рішення Господарського суду Вінницької області від 07.12.2018 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.02.2019 у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сільськогосподарське підприємство "Турбівське"

до Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграція Поділля"

про скасування рішення та визнання недійсним договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтеграція Поділля" (далі - ТОВ "Інтеграція Поділля") звернулось з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Вінницької області від 07.12.2018 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.02.2019 у справі №902/331/17.

Ухвалою Верховного Суду від 22.04.2019 касаційну скаргу ТОВ "Інтеграція Поділля" на рішення Господарського суду Вінницької області від 07.12.2018 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.02.2019 у справі №902/331/17 залишено без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Надано строк для усунення недоліків до 07.05.2019.

06.05.2019 ТОВ "Інтеграція Поділля", на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 22.04.2019, направило уточнену касаційну скаргу з доказами направлення її копії учасникам судового процесу, що надійшли на адресу Касаційного господарського суду 11.05.2019.

Ухвалою Верховного Суду від 22.04.2019 ТОВ "Інтеграція Поділля" зобов`язано обґрунтувати, в чому, на його думку, полягає неправильне застосування зазначених в касаційній скарзі норм права судами першої та апеляційної інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень, та надати суду пояснення щодо того, які саме документи були направлені учасникам справи, а також докази на підтвердження наявності у ПАТ "СП "Турбівське" та Турбівської селищної ради документів, доданих до цієї касаційної скарги.

Як вбачається з матеріалів уточненої касаційної скарги, скаржник додав до скарги докази направлення уточненої касаційної скарги учасникам судового процесу.

Разом з цим з опису вкладення у цінний лист вбачається, що ПАТ "СП "Турбівське" та Турбівській селищній раді було направлено уточнену касаційну скаргу на 4 аркушах.

Таким чином, скаржник не виконав вимог ухвали Верховного Суду від 22.04.2019 не надав суду пояснення щодо того, які саме документи були направлені учасникам справи, а також докази на підтвердження наявності у ПАТ "СП "Турбівське" та Турбівської селищної ради документів, доданих до цієї касаційної скарги.

Крім того, зі змісту вищезазначеної уточненої касаційної скарги вбачається, що вона є лише видозміненою касаційною скаргою, яку було залишено судом без руху. Під виглядом уточнення касаційної скарги скаржником фактично відтворено касаційну скаргу, адже доводи, що наведені у ній, не стосуються питань права та правозастосування, а зводяться до неповного дослідження судами попередніх інстанцій обставин справи, на які посилався скаржник, зокрема, на відсутність в матеріалах справи передавальних актів у зв`язку з правонаступництвом від ВАТ "Сільськогосподарське акціонерне товариство відкритого типу по вирощуванню цукрових буряків "Турбівське" до ПАТ "Сільськогосподарське підприємство "Турбівське" права постійного користування спірною земельною ділянкою; на необхідність встановлення обставин справи, які суди неповно дослідили та неправильно оцінили докази у справі. При цьому, незважаючи на ці доводи касаційної скарги, скаржник просить ухвалити у справі нове рішення про відмову в позові.

Суд вважає, що скаржник, не враховуючи вимог частини 2 статті 287, пункту 5 частини 2 статті 290, статті 300 ГПК України та принципу res judicata, просто намагається домогтися прийняття іншого рішення у справі.

Суд звертає увагу скаржника на те, що Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави.

Призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи при цьому нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

В контексті викладеного Суд вважає за необхідне зазначити, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

З огляду на викладене, Суд дійшов висновку, що зазначені в ухвалі Верховного Суду від 22.04.2019 недоліки скаржник протягом встановленого строку не усунув.

Згідно з частиною 5 статті 292 ГПК України питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом десяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи викладене та оскільки скаржником не усунуто недоліки зазначені в ухвалі Верховного Суду від 22.04.2019 у встановлений судом строк, касаційна скарга ТОВ "Інтеграція Поділля" та уточнена касаційна скарга на рішення Господарського суду Вінницької області від 07.12.2018 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.02.2019 у справі №902/331/17 підлягає поверненню.

Керуючись статтями 234, 235, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтеграція Поділля" на рішення Господарського суду Вінницької області від 07.12.2018 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.02.2019 у справі № 902/331/17 повернути скаржнику.

2. Надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтеграція Поділля" копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з доданими до касаційної скарги матеріалами та уточненою касаційною скаргою з доданими матеріалами на 33 аркушах, в тому числі оригінали квитанцій № 0.0..1 від 15.03.2019 на суму 3 200,00 грн та № 0.0..1 від 15.03.2019 на суму 3 200,00 грн; касаційна скарга та уточнена касаційна скарга залишаються в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Пільков

Судді Є. В. Краснов

Ю. Я. Чумак