ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1921/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.

суддів: Аленіна О.Ю., Лавриненко Л.В.

секретар судового засідання - Чеголя Є.О.

за участю:

від Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради - Левандовська Г.О., довіреність № 1 від 04.01.2019;

Представник Благодійного фонду допомоги «Надія» в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради

на рішення Господарського суду Одеської області від 10.01.2019 (повний текст складено 21.01.2019)

суддя Погребна К.Ф.

у справі № 916/1921/18

за позовом Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради

до відповідача Благодійного фонду допомоги «Надія»

про розірвання договору оренди та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Фонд комунального майна Ізмаїльської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Благодійний фонд допомоги «Надія», в якому просить господарський суд розірвати договір оренди нежитлового майна, яке розташоване за адресою: м. Ізмаїл вул. Телеграфна (колишня Железнякова), 19-а, укладений між Фондом комунального майна Ізмаїльської міської ради та Благодійним фондом допомоги «Надія» від 04.05.2001 та зобов`язати відповідача повернути об`єкт оренди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем істотних умов договору оренди нежитлового майна від 04.05.2001.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.01.2019 в задоволені позову Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради до Благодійного фонду допомоги «Надія про розірвання договору оренди та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю. Судові витрати покладено на Фонд комунального майна Ізмаїльської міської ради.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано недоведеністю з боку Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради існування передбачених статтею 652 ЦК України умов для розірвання до договору оренди нерухомого майна від 04.05.2001 у зв`язку з істотною зміною обставин.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, Фонд комунального майна Ізмаїльської міської ради звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 10.01.2019 повністю та ухвалите нове рішення, яким позовні вимоги Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради до Благодійного фонду допомоги «Надія» про розірвання договору оренди та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги:

З рішенням суду Фонд комунального майна Ізмаїльської міської ради не згоден; вважає його незаконним та необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права з наступних підстав.

По-перше: 04.05.2001 між Фондом комунального майна Ізмаїльської міської ради та Благодійним фондом допомоги «Надія» укладено договір оренди нежитлових приміщень, які розташовані за адресою м. Ізмаїл, вул. Железнякова, 19, загальною площею 356,7 кв. м., строком на двадцять п`ять років.

Орендатору надана пільга з оренди приміщення в розмірі 1 (одна) грн. на рік з відшкодуванням з 14.04.2010 орендодавцю-платнику ПДВ орендатором суми ПДВ від розрахунку орендної плати з урахуванням щомісячної індексації, тобто 36, 67 грн. станом на 01.04.2010.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 24.04.2011 було виключено пункту 4 статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», відповідно до якого органами місцевого самоврядування надавалася пільга з оренди комунального майна.

Відповідно до частини другої статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» укладений сторонами договір оренди в частині істотних умов повинен відповідати типовому договору оренди відповідного майна.

В зв`язку з вищенаведеним Фонд комунального майна Ізмаїльської міської ради неодноразово звертався до Благодійного фонду допомоги «Надія» для врегулювання питання щодо приведення договору оренди у належний стан.

Для приведення договору оренди у відповідність до діючого законодавства Фондом комунального майна Ізмаїльської міської ради 21.11.2017 замовлена оцінка ринкової вартості майна, орендованого Благодійним фондом допомоги «Надія».

Фонд комунального майна Ізмаїльської міської ради зауважує, що Господарським судом Одеської області в рішенні від 10.01.2019 зазначається, що позивач жодним чином не обґрунтовує наявності п. 2, 3, та 4 ч. 2 ст. 652 ЦК України, що повністю не відповідає дійсності. Адже Фонд комунального майна не міг усунути причини зміни обставин, а саме зміни у законодавстві при всій своїй турботливості та обачності. При укладанні оскаржуваного договору оренди Фонд комунального майна розраховував на отримання орендної плати відповідно до норм законодавства, та відповідної її зміни, з урахуванням змін норм закону, про що свідчить п. 3.3 Договору, відповідно до якого розмір орендної плати може бути переглянутим за вимогою однієї із сторін у випадку зміни методики її розрахунку, зміни централізованих цін та тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством України. Із суті договору та звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе орендодавець, а саме Фонд комунального майна Ізмаїльської міської ради.

По-друге: Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 по справі № 500/3846/17 було визнано протиправним та скасовано п. 1 рішення Ізмаїльської міської ради Одеської області від 28.04.2017 № 2170-ІІІ «Про внесення змін в рішення Ізмаїльської міської ради Одеської області № 2044-У від 12.02.2009», отже розмір орендної плати залишився в редакції змін укладених між сторонами 15.04.2010.

Фонд комунального майна Ізмаїльської міської ради вважає, що вказане рішення не має відношення до предмету спору, адже Фонд комунального майна звернувся до суду з позовом про розірвання договору оренди, а не внесення змін до спірного договору оренди.

Саме невідповідність розміру орендної плати умовам діючого законодавства і є порушенням прав Фонду комунального майна на отримання орендної плати та є підставою для звернення до суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 поновлено Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 10.01.2019 у справі № 916/1921/18. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 10.01.2019 у справі № 916/1921/18.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 призначено справу № 916/1921/18 до розгляду на 14.05.2019 об 11:00 год.

У судовому засіданні 14.05.2019 представник Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник Благодійного фонду допомоги «Надія» в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом 04.05.2001 між Фондом комунального майна Ізмаїльської міської ради (Орендодавець) та Благодійним фондом допомоги «Надія» (Орендар) укладений договір оренди нерухомого майна, за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в користування нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою м. Ізмаїл вул. Железнякова 19, загальною площею 356,7 кв.м. (п.1.1 договору).

Розпорядження Ізмаїльського міського голови №503р від 05.12.2014 нежитловим приміщення літ. «Б», «В», розташованих за адресою: вул. Железнякова 17-19 присвоєно самостійну юридичний адресний номер вул. Железнякова, 19-а, та розпорядження Ізмаїльського міського голови №57р від 19.02.2016 вул. Железнякова перейменовано на вул. Телеграфну.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що вступ Орендаря в користування та володіння майном здійснюється одночасно з підписання сторонами договору та Акту приймання-передачі майна.

14.05.2001 на виконання умов Договору між сторонами підписаний Акт приймання-передачі нежитлового приміщення, за яким Орендодавець передав, а Орендар прийняв нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою м. Ізмаїл вул. Железнякова 19, загальною площею 356,7 кв.м.

Згідно пункту 3.1 договору орендна плата складає 1 грн. на рік відповідно до рішення міської ради №329-ХХІІІ від 15.09.2000 «Про надання пільг» на підставі Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

12.02.2009 Ізмаїльською міською радою прийнято рішення № 2044-V «Про внесення змін в рішення Ізмаїльської міської ради від 31.01.2008» Пунктом 3 відповідного рішення Благодійному фонду допомоги «Надія» надано пільгу з орендної плати та встановлено останню в розмірі 1,00 грн. на рік з 01 січня 2009 року.

27.07.2009 між Фондом комунального майна Ізмаїльської міської ради (Орендодавець) та Благодійним фондом допомоги «Надія» (Орендар) підписані зміни до договору оренди від 04.05.2011, згідно якого сторони дійшли згоди викласти пункт 1.1 в наступній редакції: «Орендодавець передає а Орендар приймає в користування нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою м. Ізмаїл вул. Железнякова 19, загальною площею 229,45 кв.м.»

Крім того відповідними змінами вирішили викласти пункт 3.1 в наступній редакції: «Надати пільгу по орендній платі Благодійному фонду допомоги «Надія» по вул. Железнякова 19, встановивши її в розмірі 1 грн. на рік з 01.01.2009.

15.04.2010 між Фондом комунального майна Ізмаїльської міської ради (Орендодавець) та Благодійним фондом допомоги «Надія» (Орендар) підписані зміни до договору оренди від 04.05.2011 згідно якого сторони дійшли згоди викласти пункт 3.1 в наступній редакції: «Орендна плата встановлюється на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої рішення Ізмаїльської місткої ради №464-Vвід 05.03.2007 та рішенням Ізмаїльської міської ради №1598-V від 30.09.2008 «Про затвердження додаткових орендних ставок» та складає на 01.04.2010 -183,37 грн. в місяць. Орендарю надана пільга з оренди приміщення в розмірі 1 (одна) грн. на рік з відшкодування з 14.04.2010 орендодавцю-платнику ПДВ орендатором суму ПДВ від розрахунку орендної плати з урахування щомісячної індексації, тобто 36,37 грн. станом на 01.04.2010р.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про ордену державного та комунального майна» від 24.04.2011 було виключного пункт 4 статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», відповідно до якого органами місцевого самоврядування надавалася пільга з оренди комунального майна».

28.04.2017 Ізмаїльською міською радою прийнято рішення №2170-ІІІ «Про внесення змін в рішення Ізмаїльської міської ради Одеської області №2044-V від 12.02.2009 року». Пунктом 1 відповідного рішення п.3 рішення Ізмаїльської міської ради №2044-V від 12 лютого 2009 року та відповідні зміни до договору оренди було скасовано.

Відповідно до частини другої статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» укладений сторонами договір оренди в частині істотних умов повинен відповідати типовому договору оренди відповідного майна.

Позивач вказує, що у зв`язку з необхідністю привернення договору у відповідність до діючого законодавства неодноразово звертався на адресу відповідача з відповідними пропозиціями. Крім того 21.11.2017 була замовлена оцінка ринкової вартості орендованого майна.

Так, листом №01/04-662 від 05.12.2017 позивач направив на адресу відповідача Додаткову угоду до договору від 04.05.2001 та розроблену з урахування норм діючого законодавства ринкову оцінку вартості орендованого майна. Проте відповідний лист був залишений відповідачем без відповіді та задоволення.

Посилаючись на вищенаведене обставини, Фонд комунального майна Ізмаїльської міської ради звернулося до господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом свого порушеного права. Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та третьої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборогу, вимог розумності та справедливості.

Положеннями статей 11, 629 ЦК України встановлено, що договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона (ч. 2 ст. 652 ЦК України).

Отже, закон пов`язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин.

Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили (ч. ч. 1, 3 ст. 653 ЦК України).

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 Цивільного кодексу України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Проте в даному випадку, в істотній зміні обставин спірних правовідносинах відсутня така з чотирьох умов як - зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися.

Так, предметом розгляду спору у даній справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для розірвання договору 04.05.2001 року.

Майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, зокрема, регулює Закон України «Про оренду державного та комунального майна».

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Як визначено у частині першій статті 10 вказаного Закону, одними з істотних умов договору оренди є об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахування її індексації), орендна плата з урахуванням її індексації.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (у редакції, чинній на час звернення до суду) оцінка об`єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Оцінка об`єкта оренди передує укладенню договору оренди. У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об`єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка об`єкта оренди.

За змістом статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (у редакції, чинній на час укладання Договору) орендна плата є платежем, який вносить орендар орендодавцеві незалежно від наслідків господарської діяльності, але не більше п`яти відсотків від вартості орендованого майна. Орендна плата зараховується на спеціальні рахунки і використовується для фінансування капітальних вкладень. Методика розрахунку, граничні розміри та порядок використання орендної плати визначаються Кабінетом Міністрів України.

За статтею 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (у редакції, чинній на час звернення до суду) орендна плата є платежем, який вносить орендар орендодавцеві незалежно від наслідків господарської діяльності Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об`єктів, що перебувають у державній власності.

Розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об`єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України (стаття 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у чинній редакції).

За положеннями, наведеними у частинах першій та другій статті 284 ГК України, об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахування її індексації), орендна плата з урахуванням її індексації є істотними умовами договору оренди. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (частина перша статті 286 ГК України).

Істотними обставинами, які змінилися, як підстава для розірвання, позивач визначає на зміну в законодавстві, а саме Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про ордену державного та комунального майна» від 24.04.2011 було виключного пункт 4 статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», відповідно до якого органами місцевого самоврядування надавалася пільга з оренди комунального майна».

Та як наслідок прийняття, 28.04.2017 Ізмаїльською міською радою рішення №2170-ІІІ «Про внесення змін в рішення Ізмаїльської міської ради Одеської області №2044-V від 12.02.2009 року». Пунктом 1 відповідного рішення п.3 рішення Ізмаїльської міської ради №2044-V від 12 лютого 2009 року та відповідні зміни до договору оренди було скасовано.

Як вбачаться з матеріалів справи, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 по справі №500/3846/17 було визнано протиправним та скасовано п.1 рішення Ізмаїльської міської ради Одеської області від 28.04.2017 року 2170-ІІІ «Про внесення змін в рішення Ізмаїльської міської ради Одеської області №2044-V від 12.02.2009 року».

Отже розмір орендної плати залишився в редакції змін укладених між сторонами 15.04.2010.

Як вбачається, суд першої інстанції, дослідивши обставини та зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши оцінку умовам Договору оренди та врахувавши положення законодавства, які регулюють порядок розірвання договору за рішенням суду за ініціативою однієї зі сторін, не встановив обставин, які б передбачали можливість розірвання Договору оренди з підстав, заявлених у позові та свідчили б про істотність порушення відповідачами умов спірного договору, у розумінні частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України.

Дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази згідно з вимогами статті 86 ГПК України, врахувавши те, що позивачем відповідно до вимог статті 74 ГПК України не було доведено необхідних умов для розірвання договору в цьому випадку, колегією суддів не встановлено, та в свою чергу Фонд комунального майна Ізмаїльської міської ради не доведено наявності одночасно всіх чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України, які б могли стати підставою для розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї сторони.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі що істотними обставинами, які змінилися, як підстава для розірвання є зміни в законодавстві, а саме Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про ордену державного та комунального майна» від 24.04.2011р. було виключного пункт 4 статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», відповідно до якого органами місцевого самоврядування надавалася пільга з оренди комунального майна», колегією суддів не приймається, оскільки означений Закон не містить жодних положень щодо розірвання чи обов`язку приведення у відповідність з ним раніше укладених договорів оренди нерухомого майна. Наведене повністю узгоджується з вимогами частини 2 статті 5 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до частини 2 статті 5 ЦК України, акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Колегія суддів зазначає, що сама по собі зміна законодавства у сфері оренди державного майна, зокрема, щодо виключення права органам місцевого самоврядування надавати пільги з оренди комунального майна, не може бути підставою для розірвання укладеного у травні 2001 року Договору оренди, оскільки у зв`язку з такою зміною на Орендодавця не покладаються додаткові обов`язки майнового характеру щодо об`єкта оренди та позивачем не доведено понесення додаткових витрат з підстав дії спірного договору.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.01.2019 у справі № 926/708/18.

Щодо позовних вимог, про зобов`язання відповідача повернути Фону комунального майна Ізмаїльської міської ради орендовані нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Ізмаїл, вул АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , загальною площею 229,45кв. м., зазначена вимога є похідною з вимоги про розірвання договору оренди, та оскільки судом відмовлено в задоволенні вищезазначеної вимоги, отже, відсутні правові підстави для задоволення вимог Фону комунального майна Ізмаїльської міської ради в частині зобов`язання відповідача повернути об`єкт оренди.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 10.01.2019 у справі № 916/1921/18 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 ГПК України покладаються на Фонд комунального майна Ізмаїльської міської ради.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-Західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Одеської області від 10.01.2019 у справі № 916/1921/18 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Фонду комунального майна Ізмаїльської міської ради залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фонд комунального майна Ізмаїльської міської ради.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 16.05.2019.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Л.В. Лавриненко