ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"10" травня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1958/18

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф.

при секретарі судового засідання Арзуманян В.А.

розглянувши справу № 916/1958/18

за позовом: приватного акціонерного товариства «Столичний завод шампанських вин» /65011, м. Одеса, вул. Катерининська, 68, кв. 6, /

до відповідача: ОСОБА_1 /АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2/

за участі залученої третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - приватного акціонерного товариства «Київський завод шампанських вин «Столичний» /юридична адреса - Україна, 04073, м. Київ, вул. Сирецька, 27, /

за участі залученої третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Компанії "Хенкель & Ко. Зекткеллерай Гес.м.б.Х" (Henkell & Co. Sektkellerei GmbH) /адреса місця знаходження: Австрія, м. Відень, Вінербергстрассу 11, А-1100, код - FN 95442g, адреса листування в Україні - 01001, м. Київ, пров. Музейний, 10, 6 поверх, e-mail: /

про визнання правочину удаваним, переведення права покупця

Представники сторін:

Від позивача - Сердюков Б.Л., ордер № 452401, від 26.03.2019;

Від відповідача - Ніц А.С., ордер № 452357, від 22.03.2019;

від третьої особи Компанії "Хенкель & Ко. Зекткеллерай Гес.м.б.Х" - Слесарчук В.М., ордер № 406152 від 22.02.2018.

від третьої особи ПрАТ "Київський завод шампанських вин "Столичний"-Воробйов А.В., довіреність № б/н, від 02.01.2019.

СУТЬ СПОРУ: Приватне акціонерне товариство «Столичний завод шампанських вин» звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до ОСОБА_1 із вимогами про визнання договору дарування акцій від 05.02.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та компанією «ХЕНКЕЛЬ та ЗЬОНЛЯЙН ЗЕКТКЕЛЛЕРАЙЕН ГЕЗЕЛЛЬШАФТ м.б.Х.» недійсним як удаваний правочин, який приховує дійсний правочин - договір купівлі-продажу акцій від 05.02.2007 року, вчинений між ОСОБА_1 та компанією «ХЕНКЕЛЬ та ЗЬОНЛЯЙН ЗЕКТКЕЛЛЕРАЙЕН ГЕЗЕЛЛЬШАФТ м.б.Х.», відповідно до якого ОСОБА_1 продав належні йому на праві приватної власності 264 акції закритого акціонерного товариства «Київський завод шампанських вин «Столичний», що підтверджується сертифікатом акцій серія В № 644 від 22.01.2004 р. компанії «ХЕНКЕЛЬ та ЗЬОНЛЯЙН ЗЕКТКЕЛЛЕРАЙЕН ГЕЗЕЛЛЬШАФТ м.б.Х.».

В обґрунтування заявлених позовних вимог ПрАТ «Столичний завод шампанських вин» посилалось на той факт, що спірний правочин є удаваним та приховує договір купівлі-продажу пакету акцій ЗАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний», який сторони на справді вчинили із порушенням переважного права інших акціонерів на придбання пакету акцій.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.09.2018р. (суддя Петренко Н.Д.) відкрито провадження у справі № 916/1958/18, призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - приватне акціонерне товариство «Київський завод шампанських вин «Столичний».

Також, ухвалою господарського суду Одеської області від 17.10.2018р. було залучено компанію «Хенкель & Ко. Зекткеллерай Гес.м.б.Х» (Henkell & Co. Sektkellerei GmbH) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Відповідно до заяви про зміну предмету позову від 05.11.2018р., ПрАТ «Столичний завод шампанських вин» доповнило заявлені позовні вимоги вимогою про переведення на позивача прав покупця за договором купівлі-продажу акцій від 05.02.2007р., що укладений між ОСОБА_1 та компанією «ХЕНКЕЛЬ та ЗЬОНЛЯЙН ЗЕКТКЕЛЛЕРАЙЕН ГЕЗЕЛЛЬШАФТ м.б.Х.», відповідно до якого ОСОБА_1 продав належні йому на праві приватної власності 264 акції закритого акціонерного товариства «Київський завод шампанських вин «Столичний». Вказана редакція позовних вимог була прийнята до розгляду господарським судом, у складі судді Петренко Н.Д.

Розпорядженням керівника апарату суду №84 від 21.02.2019року, у зв`язку з перебуванням судді Петренко Н.Д.. з 20.02.2019р. на тривалому лікарняному (відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами), з метою дотримання строків, призначено повторний автоматичний розподіл вищезазначеної справи №916/1958/18.

Протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями, справу №916/1958/18 передано на розгляд судді Погребній К.Ф., яка ухвалою від 26.02.2019р. прийняла відповідну справу до свого провадження та ухвалила здійснити розгляд даної справи спочатку зі стадії підготовчого провадження.

Під час розгляду справи позивач повністю підтримав заявлені ним позовні вимоги в редакції заяви про зміну предмету позову від 05.11.2018р.

Згідно поданого відзиву на позов, відповідач визнав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

В свою чергу, треті особи повністю заперечують проти задоволення позовних вимог ПрАТ «Столичний завод шампанських вин» з підстав їх недоведеності та необґрунтованості.

Визнання ОСОБА_1 заявленого позову не приймається господарським судом з огляду на наступне.

Вилу приписів ст.46 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов на будь-який стадії судового процесу. При цьому, відповідно до п.3,4 ч.2 ст.185 Господарського процесуального кодексу України у випадку визнання відповідачем позову суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення із застосуванням порядку, встановленого статтею 191 цього Кодексу. Отже, наслідком прийняття судом визнання відповідачем позову є ухвалення рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд зауважує, що однією із сторін спірного договору та власником спірного пакету акцій ПрАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» є компанія «Хенкель & Ко. Зекткеллерай Гес.м.б.Х» (Henkell & Co. Sektkellerei GmbH), яка не визнає заявлений позов, у зв`язку з чим, в даному випадку, визнання відповідачем позову порушує права та обов`язки даної компанії. У зв`язку з викладеним, відповідно до ч. 4 ст. 191 ГПК України судом не приймається визнання ОСОБА_1 заявленого позову.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

05.02.2007р. між ОСОБА_1 (Дарувальник» та компанією «ХЕНКЕЛЬ та ЗЬОНЛЯЙН ЗЕКТКЕЛЛЕРАЙЕН ГЕЗЕЛЛЬШАФТ м.б.Х.» (Обдаровуваний) був укладений договір дарування акцій, відповідно до преамбули та п.п. 1.01, 1.02 якого Дарувальник подарував належні йому на праві особистої приватної власності акції, а Обдаровуваний прийняв в дар акції. Індивідуальні характеристики акцій: емітент - закрите акціонерне товариство «Київський завод шампанських вин «Столичний», код ЄДРПОУ емітента 30373419; свідоцтво про державну реєстрацію випуску акцій № 252/10/1/2001 від 14.06.2001 року; сертифікат акцій серія В № 644 від 22.01.2004 року; вид та категорія цінних паперів: прості іменні акції; форма випуску акцій: документарна; номінальна вартість однієї акції: 2 грн. 50 коп.; сукупна номінальна вартість акцій: 660 грн.; кількість акцій - 264 шт.

Відповідно до п.п. 2.02, 2.03 договору дарування акцій від 05.02.2007р. Дарувальник цим заявляє і гарантує, що він передає в дарунок акції за взаємною згодою з ОСОБА_6 , яка перебуває в шлюбі з Дарувальником, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 від 07.07.1972 року. Згода дружини Дарувальника на передачу Дарувальником в дарунок акцій (10 шт.) Обдаровуваному підтверджується нотаріально посвідченою письмовою згодою дружини Дарувальника, яка надається Обдаровуваному при підписанні цього договору та зберігається в Обдаровуваного.

Згідно з п. 3.01 договору дарування акцій від 05.02.2007р. право власності на акції переходить до Обдаровуваного шляхом повного індосаменту згідно з чинним законодавством України. Дарувальник зобов`язується в день укладання цього договору передати обдаровуваному відповідно оформлене передавальне доручення та сертифікат акцій.

В подальшому, 15.08.2007р. між ОСОБА_1 (Продавець) та компанією «ХЕНКЕЛЬ та ЗЬОНЛЯЙН ЗЕКТКЕЛЛЕРАЙЕН ГЕЗЕЛЛЬШАФТ м.б.Х.» (Покупець) був укладений посвідчений нотаріально договір купівлі-продажу цінних паперів № 28-1-07/Б35, за умовами якого ОСОБА_1 продав, а Покупець купив 14 585 простих іменних акцій ЗАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» за ціною 98 219 доларів США.

15.10.2007р. між ЗАТ «Столичний завод шампанських вин» в особі директора ОСОБА_1 (Продавець) та компанією «ХЕНКЕЛЬ та ЗЬОНЛЯЙН ЗЕКТКЕЛЛЕРАЙЕН ГЕЗЕЛЛЬШАФТ м.б.Х.» був укладений посвідчений нотаріально договір купівлі-продажу цінних паперів № 28-3-07/Б54, за умовами якого Продавець продав, а Покупець купив 29 699 простих іменних акцій ЗАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» за ціною 200 000 доларів США.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 21.12.2017р., станом на 2006 року він фактично володів 74,9 % акцій ЗАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» в наступний спосіб:

- 25% акцій належали ОСОБА_1 особисто;

- 49,9% акцій належали ЗАТ «Столичний завод шампанських вин», 69,451% акцій якого належала ОСОБА_1 , що давало йому змогу одноособово приймати рішення відносно діяльності цього товариства.

Як зазначає позивач, на початку 2006 року до ОСОБА_1 , звернувся представник компанії «ХЕНКЕЛЬ та ЗЬОНЛЯЙН ЗЕКТКЕЛЛЕРАЙЕН ГЕЗЕЛЛЬШАФТ м.б.Х.» з пропозицією придбати контрольний пакет акцій ЗАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний», тобто більше ніж 50%.

Однак, в зв`язку з нормами чинного законодавства, які діяли на той час, враховуючи організаційно правову форму ЗАТ «Київський завод шампанських вин» «Столичний», не будучи акціонером даного товариства, компанія «ХЕНКЕЛЬ та ЗЬОНЛЯЙН ЗЕКТКЕЛЛЕРАЙЕН ГЕЗЕЛЛЬШАФТ м.б.Х.» не могла придбати акції шляхом укладення договору купівлі-продажу, так як було б порушене переважне право інших акціонерів товариства, що призвело б до втрати для компанії «ХЕНКЕЛЬ та ЗЬОНЛЯЙН ЗЕКТКЕЛЛЕРАЙЕН ГЕЗЕЛЛЬШАФТ м.б.Х.» прав на всі акції товариства.

З метою недопущення зазначених негативних наслідків для компанії «ХЕНКЕЛЬ та ЗЬОНЛЯЙН ЗЕКТКЕЛЛЕРАЙЕН ГЕЗЕЛЛЬШАФТ м.б.Х.», її представниками було зроблено поетапний план переведення акцій ЗАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний», які належали ОСОБА_1 , ЗАТ «Столичний завод шампанських вин» та іншим акціонерам.

На першому етапі, між ОСОБА_1 та компанією «ХЕНКЕЛЬ та ЗЬОНЛЯЙН ЗЕКТКЕЛЛЕРАЙЕН ГЕЗЕЛЛЬШАФТ м.б.Х.» було укладено договір дарування акцій від 05.02.2007р., відповідно до якого ОСОБА_1 начебто подарував компанії належні йому 264 прості іменні акції ЗАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний». Обов`язку дотримання переважного права акціонерів при укладенні договорів дарування чинним законодавством не вимагалося.

За продаж акцій під видом договору дарування акцій від 05.02.2007р. представники компанії «ХЕНКЕЛЬ та ЗЬОНЛЯЙН ЗЕКТКЕЛЛЕРАЙЕН ГЕЗЕЛЛЬШАФТ м.б.Х.» пообіцяли ОСОБА_1 сплату 80 тисяч доларів США. Однак зазначеної суми ОСОБА_1 . отримано не було.

На другому етапі, як вже акціонером ЗАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний», компанією «ХЕНКЕЛЬ та ЗЬОНЛЯЙН ЗЕКТКЕЛЛЕРАЙЕН ГЕЗЕЛЛЬШАФТ м.б.Х.» було придбано в ОСОБА_1 14 585 простих іменних акцій ЗАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» за договором купівлі-продажу цінних паперів № 28-1-07/Б35 від 15.08.2007р.

На третьому етапі компанії «ХЕНКЕЛЬ та ЗЬОНЛЯЙН ЗЕКТКЕЛЛЕРАЙЕН ГЕЗЕЛЛЬШАФТ м.б.Х.» необхідно було перевести на себе із ЗАТ «Столичний завод шампанських вин» 29 699 простих іменних акцій ЗАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний», що становило 49,9% його статутного капіталу.

Тому, за погодженням представників компанії «ХЕНКЕЛЬ та ЗЬОНЛЯЙН ЗЕКТКЕЛЛЕРАЙЕН ГЕЗЕЛЛЬШАФТ м.б.Х.», за ініціативою ОСОБА_1 було проведено загальні збори акціонерів ЗАТ «Столичний завод шампанських вин», протокол № 5, на яких п. 7 порядку денного «Про продаж акцій, що належать товариству» було ухвалено здійснити продаж пакету акцій ЗАТ «Столичний завод шампанських вин» в кількості 29 699 простих іменних акцій ЗАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний», що становило 49,9% його статутного капіталу.

12.10.2007р. на засіданні ради акціонерів ЗАТ «Столичний завод шампанських вин», протоколом № 21, було прийнято рішення про продаж акцій ЗАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний», що належать ЗАТ «Столичний завод шампанських вин», в кількості 29 699 штук простих іменних акцій, що становить 49,9% статутного капіталу ЗАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» на користь компанії «ХЕНКЕЛЬ та ЗЬОНЛЯЙН ЗЕКТКЕЛЛЕРАЙЕН ГЕЗЕЛЛЬШАФТ м.б.Х.».

Відповідно до договору купівлі-продажу цінних паперів № 28-3-07/Б54 від 15.10.2007р. компанія «ХЕНКЕЛЬ та ЗЬОНЛЯЙН ЗЕКТКЕЛЛЕРАЙЕН ГЕЗЕЛЛЬШАФТ м.б.Х.» придбана у ЗАТ «Столичний завод шампанських вин» 29 699 штук простих іменних акцій ЗАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний», що становить 49,9% статутного капіталу.

Підпис на заяві ОСОБА_1 про викладення вищезазначених фактів посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Голубенко О.М., реєстр. № 714.

Із посиланням на вищевикладені обставини, позивач вважає, що договір дарування акцій від 05.02.2007р. є удаваним правочином, який приховує вчинений насправді правочин - договір купівлі-продажу 264 акцій ЗАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» (яке змінило свою організаційно-правову форму на ПрАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний»), що укладався із метою обходу переважного права інших акціонерів на придбання акцій.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд визнати вищезазначений правочин удаваним та перевести на нього права та обов`язки покупця за договором купівлі-продажу акцій від 05.02.2007р., що укладений між ОСОБА_1 та компанією «ХЕНКЕЛЬ та ЗЬОНЛЯЙН ЗЕКТКЕЛЛЕРАЙЕН ГЕЗЕЛЛЬШАФТ м.б.Х.», відповідно до якого ОСОБА_1 продав належні йому на праві приватної власності 264 акції закритого акціонерного товариства «Київський завод шампанських вин «Столичний».

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Положеннями ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В силу положень ч. 1 ст. 207 ЦК України (в редації, чинній на час вчинення спірного правочину) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За правилами ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

При цьому, ст. 235 ЦК України визначено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

У такій ситуації йдеться про два правочини: один удаваний, а інший - той, який сторони дійсно мали на увазі. Таким чином, удаваний правочин своєю формою приховує реальний правочин. Отже, воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином (постанова Верховного Суду від 15.05.2018р. по справі № 902/408/17).

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши у розгляді справи, що певний правочин вчинено з метою приховати інший правочин (удаваний правочин), господарський суд на підставі частини 2 статті 235 ЦК України має виходити з того, що сторонами вчинено саме той правочин, який вони мали на увазі, і розглянути справу по суті із застосуванням правил, що регулюють цей останній правочин. Якщо він суперечить закону, господарський суд має прийняти рішення про визнання його недійсним із застосуванням, за необхідності, відповідних правових наслідків. (п. 23 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.03.2019р. по справі № 927/451/18).

У відповідній ситуації йдеться про два правочини: один удаваний, а інший - той, який сторони дійсно мали на увазі. Таким чином, удаваний правочин своєю формою приховує реальний правочин. Отже, воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином.

В силу положень ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

В той же час, положеннями ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

На відміну від договору дарування, договір купівлі-продажу створює зобов`язання для обох його сторін, оскільки передача права власності на предмет договору (майно) від продавця обумовлене зустрічним виконанням - оплатою покупцем вартості набуття права власності на відповідне майно. В той же час, договір дарування не може встановлювати обов`язку обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру.

В той же час, як вбачається із матеріалів справи, однією із сторін договору дарування акцій від 05.02.2007р. та власником спірного пакету акцій ПрАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» є компанія "Хенкель & Ко. Зекткеллерай Гес.м.б.Х".

Згідно зі ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 48 ГПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Таким чином, приймаючи до уваги, що предметом спору по даній справі є визнання правочину удаваним та переведення прав покупця акцій, суд доходить висновку, що відповідачами за такими вимогами мають виступати сторони відповідного договору та чинний власник спірних цінних паперів.

Однак, жодних заяв або клопотань від приватного акціонерного товариства «Столичний завод шампанських вин» щодо залучення до участі у справі співвідповідача до суду не надходило.

Більш того, в судовому засіданні представник позивача, підтвердив свою позицію щодо відсутності заяв про залучення до участі у справі в якості співвідповідача компанію "Хенкель & Ко. Зекткеллерай Гес.м.б.Х", яка є однією зі сторін оспорюваного правочину.

Отже, в даному випадку, до участі у справі в якості співвідповідача не було залучено компанію "Хенкель & Ко. Зекткеллерай Гес.м.б.Х" як одну із сторін договору дарування від 05.02.2007р. та власника спірного пакету акцій переведення прав якого просить позивач, і суд позбавлений можливості та повноважень на самостійне виправлення неналежного складу сторін по справі.

В результаті викладеного, суд доходить висновку, що склад сторін по справі (відповідача) не відповідає вимогам матеріального та процесуального закону, оскільки компанія "Хенкель & Ко. Зекткеллерай Гес.м.б.Х" виступає по даній справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору, а не співвідповідачем.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд доходить висновку про неможливість задоволення даного позову через те, що він поданий до суду без залучення до його вирішення одного із належних співвідповідачів.

Правова позиція щодо необхідності відмови у задоволенні позову, поданого без залучення одного із належних співвідповідачів, підтверджується судовою практикою, що знайшло своє відображення в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.03.2019р. по справі № 912/1188/18, від 12.03.2019р. по справі № 903/237/18 та від 05.03.2019р. по справі № 920/497/18.

Питання про застосування позовної давності відповідно до заяви, поданої компанією "Хенкель & Ко. Зекткеллерай Гес.м.б.Х", судом не вирішувалось з підстав подання відповідної заяви особою, яка не має правового статусу відповідача у справі.

При цьому, відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Виходячи з положень ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з положеннями ст. 76 - 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ПрАТ «Столичний завод шампанських вин» не підлягають задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на позивача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволені позову приватного акціонерного товариства "Столичний завод шампанських вин" (, адреса - 65011, м. Одеса, вул. Катерининська, 68, кв. 6) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса - АДРЕСА_1 ) за участі залученої третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Компанії "Хенкель & Ко. Зекткеллерай Гес.м.б.Х" (Henkell & Co. Sektkellerei GmbH) (Австрія, м. Відень, Вінербергстрассу 11, А-1100, код - FN 95442g, (01001, м. Київ, пров. Музейний, 10, 6 поверх) про визнання правочину удаваним, переведення права покупця - відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на приватне акціонерне товариство "Столичний завод шампанських вин" (, адреса - 65011, м. Одеса, вул. Катерининська, 68, кв. 6)

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20 травня 2019 р.

Суддя К.Ф. Погребна