РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.05.2019Справа № 910/3020/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Панютинський вагоноремонтний завод»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державне підприємство «Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів»

про стягнення 3% річних та штрафних санкцій за неналежне виконання грошового зобов`язання 104,24 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Панютинський вагоноремонтний завод» про стягнення 3% річних та штрафних санкцій за неналежне виконання грошового зобов`язання 104,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором купівлі-продажу природного газу № 1926/14-ТЕ-32 від 23.12.2013, в частині здійснення розрахунків у строки, встановлені Договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

01.04.2019 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечуючи проти позову, зазначає, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державне підприємство «Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів» (ідентифікаційний код: 01056362), між яким з позивачем укладено Договір купівлі-продажу природного газу № 1926/14-ТЕ-32 від 23.12.2013 є в даному реєстрі і не є припиненим, відповідний запис про це відсутній, а отже позивачем пред`явлено позов до неналежного відповідача.

Також, відповідач зазначає, що комісією з припинення Державного підприємства «Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів» відповідно до ч. 4 ст. 105 ЦК України було визначено строк до 07.10.2014 для заявлення кредиторами своїх вимог, проте, як випливає з позовної заяви, позивач не звертався з відповідною вимогою, іншого позивач не доводить, і отже вони не передавались правонаступнику.

10.04.2019 до суду надійшло клопотання позивача про продовження строку для подання відповіді на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2019 продовжено позивачу строк для подання відповіді на відзив до 16.04.2019.

18.04.2019 представником позивача подано заяву про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, заяву про залучення третьої особи та відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2019 у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено та залучено до участі у справі Державне підприємство «Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

23.04.2019 представником позивача подано клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомлення сторін у справі та клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 клопотання Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін залишено без розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - продавець, позивач) та Державним підприємством «Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів» (далі - покупець, третя особа) укладено Договір купівлі-продажу природного газу № 1926/14-ТЕ-32 (далі - договір), за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору продавець передає покупцеві з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 600 тис. куб.м., у тому числі по місяцях кварталів:

МісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсяг
січень130,0квітень45,0липень0жовтень35,0
лютий125,0травень0серпень0листопад70,0
березень100,0червень0вересень0грудень95,0
І кв.355,0ІІ кв.45,0ІІІ кв.0ІV кв.200,0
Продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця.

Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на газ (п. 3.1 Договору).

Відповідно до п. 3.3 Договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Згідно з п. 4.1 Договору кількість газу, яка подається покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу покупця.

Ціна за 1 000 куб. м. газу становить 1 118,974 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ, тарифів та транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування ПДВ. До сплати за 1 000 куб. м. природного газу 1 309,20 грн. з урахуванням ПДВ (п. 5.2 Договору).

Згідно з п. 6.1 Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.2 Договору узгоджено, що у разі невиконання покупцем умов п. 6.1. цього договору покупець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно з п. 9.3 Договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свої прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у п`ять років.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11 Договору).

Додатковою угодою № 1 від 31.01.2014 до Договору сторонами узгоджено ціну за 1000 куб.м. у розмірі 1 309,20 грн. з ПДВ.

На виконання умов договору позивач передав у власність Державному підприємству «Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів» природний газ на загальну суму 587 990,53 грн., згідно з актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2014, від 28.02.2014, від 31.03.2014, від 30.04.2014, від 31.10.2014, від 30.11.2014, від 31.12.2014

Як зазначає позивач, спір у справі виник внаслідок порушення відповідачем умов договору, а саме в частині здійснення своєчасного розрахунку за поставлений газ в зв`язку з чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 18,77 грн. та пеню в розмірі 85,47 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та Державним підприємством «Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів» договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

При цьому, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач передав у власність Державному підприємству «Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів» природний газ на загальну суму 587 990,53 грн., згідно з актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2014 на суму 163 508,60 грн., від 28.02.2014 на суму 101 586,08 грн., від 31.03.2014 на суму 74 835,18 грн., від 30.04.2014 на суму 25 179,84 грн., від 31.10.2014 на суму 29 347,03 грн., від 30.11.2014 на суму 83 889,61 грн., від 31.12.2014 на суму 109 644,19 грн.

В силу вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до п. 6.1 Договору сторони передбачили, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Таким чином, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 ЦК України та відповідно до п.6.1. договору покупець зобов`язаний був здійснити продавцю оплату за фактично переданий газ до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

З матеріалів справи вбачається, що третьою особою порушено строки оплати за газ, отриманий у лютому 2014 року на два дні та у квітні 2014 року на один день.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідач в свою чергу заперечуючи проти позову, зазначає, що Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Філії «Панютинський вагоноремонтний завод» є неналежним відповідачем у справі, оскільки згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державне підприємство «Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів» (ідентифікаційний код: 01056362), між яким з позивачем укладено Договір купівлі-продажу природного газу № 1926/14-ТЕ-32 від 23.12.2013 є в реєстрі і не є припиненим та з огляду на те що комісією з припинення ДП «Укрспецвагон» відповідно до ч. 4 ст. 105 ЦК України було визначено строк до 07.10.2014 для заявлення кредиторами своїх вимог, проте, позивач не звертався з відповідною вимогою, іншого позивач не доводить, і отже вони не передавались правонаступнику.

Позивач в свою чергу, визначаючи відповідачем Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Філії «Панютинський вагоноремонтний завод» та зазначаючи про те, що правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства «Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів» за Договором є саме відповідач, посилається на лист третьої особи, у якому третя особа зазначила, що всі права та обов`язки з 01.12.2015 переходять до ПАТ Українська залізниця», а ДП «Укрспецвагон» реорганізовано у філію «Панютинський вагоноремонтний завод» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23.02.2012 року № 4442-VI визначено правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 % акцій якого належать державі (далі - Товариство).

Утворення Товариства здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Товариство утворюється як публічне акціонерне товариство, 100 % акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України (далі - Укрзалізниця), а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття (далі - підприємства залізничного транспорту).

Статут Товариства затверджується Кабінетом Міністрів України. Засновником Товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України.

Вищим органом Товариства є загальні збори. Функції загальних зборів виконує Кабінет Міністрів України.

Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Комісія з утворення Товариства у чотиримісячний строк з дня затвердження її складу подає центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, для затвердження у місячний строк зведений передавальний акт, зведений акт оцінки майна залізничного транспорту загального користування, а також проект статуту Товариства для подання Кабінетові Міністрів України. Зведені передавальний акт та акт оцінки складаються на основі узагальнених даних передавальних актів та актів оцінки, складених стосовно цілісного майнового комплексу кожного підприємства залізничного транспорту.

Розмір статутного капіталу Товариства визначається під час його утворення згідно із зведеним актом оцінки майна залізничного транспорту загального користування.

Частиною 2 Перехідних та прикінцевих положень Закону № 4442-VI встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що спеціальним Законом № 4442-VI визначено пріоритет у застосуванні його норм, а саме: утворення товариства залізничного транспорту загального користування відбувається за рішенням Кабінету Міністрів України, який, крім іншого, виконує функції загальних зборів Товариства.

Відповідно до Закону № 4442-VI та на виконання його вимог Постановою № 200 утворено ПАТ «Українська залізниця» на базі Укрзалізниці, підприємств залізничного транспорту, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

До переліку, наведеного у зазначеному додатку, включено й Державне підприємство «Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів».

За змістом п. 5 Постанови № 200 Міністерству інфраструктури доручено вжити заходів для припинення Укрзалізниці та підприємств, зазначених у додатку 1.

У подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року № 735 «Питання публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» затверджено Статут ПАТ «Українська залізниця».

Згідно з п.п. 1, 2 Статуту ПАТ «Українська залізниця» є юридичною особою, утвореною відповідно до Закону № 4442-VI, Постанови № 200; Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту. Товариство є юридичною особою з дня державної реєстрації (п. 12 Статуту).

Товариство має у власності майно, внесене до його статутного капіталу, та/або інше майно, набуте ним на підставах, що не заборонені законодавством. Товариство здійснює володіння, користування та розпорядження таким майном згідно з метою своєї діяльності з урахуванням вимог законодавства та цього Статуту. За Товариством закріплено на праві господарського відання державне майно, що передане йому відповідно до законодавства. Товариство здійснює користування та розпорядження цим майном відповідно до мети своєї діяльності з урахуванням обмежень, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами та цим Статутом (п.п. 20, 21 Статуту).

Відповідно до п.п. 25, 26, 53, 54 Статуту засновником Товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України. Управління корпоративними правами держави стосовно Товариства здійснює Кабінет Міністрів України. Управління корпоративними правами держави, переданими до статутного капіталу Товариства, здійснює Товариство. Єдиним акціонером Товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України. Вищим органом є загальні збори акціонерів. Функції загальних зборів виконує Кабінет Міністрів України. Функції вищого органу, які передбачені законодавством, цим Статутом, а також внутрішніми документами Товариства, крім функцій, зазначених у п. 56 цього Статуту, здійснюються Кабінетом Міністрів України одноосібно.

Державну реєстрацію ПАТ «Українська залізниця» здійснено 21 жовтня 2015 року.

Крім того, в Реєстрі містяться дані про юридичних осіб, правонаступником яких є ПАТ «Українська залізниця», серед яких зазначено Державне підприємство «Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів».

Згідно з ч. 5 ст. 105 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Однак, в Реєстрі міститься інформація про те, що Державне підприємство «Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів» перебуває у стані припинення зі строком пред`явлення вимог до 07.10.2014, проте запис про припинення у реєстрі відсутній.

Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 107 ЦК України після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами.

Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

Водночас, за наведених обставин, перехід прав і обов`язків Державного підприємства «Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів» до ПАТ «Українська залізниця» пов`язується безпосередньо з інвентаризацією, складанням передавального акта та внесенням майна до статутного капіталу правонаступника.

Однак, матеріали справи не містять передавального акта, що унеможливлює визначення обсягу права та обов`язків, що перейшли до відповідача.

Разом з тим, предметом спору є стягнення 3% річних та пені, нарахованих за порушення третьою особою строків оплати за газ, отриманий у лютому 2014 року на два дні та у квітні 2014 року на один день.

Згідно з п. 11 Договору, останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Остаточний розрахунок за газ, отриманий у грудні, третьою особою здійснено 06.01.2015, в свою чергу державну реєстрацію ПАТ «Українська залізниця» здійснено 21 жовтня 2015 року, а відтак, суд доходить обґрунтованого висновку, що відповідач не може бути правонаступником третьої особи за наведених умов, у зв`язку з припинення зобов`язань позивача з поставки газу 31.12.2014, та зобов`язань третьої особи з оплати такого газу 06.01.2015, а нарахування пені та 3% річних за порушення строків з оплати є мірою відповідальності третьої особи та є правом позивача, яким останній може як скористатися, так і не скористатися.

При цьому, позивач не звертався до комісії з припинення з означеними вимогами, що унеможливлює їх включення до передавального акту.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 256 та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено: 16.05.2019.

Суддя О.А. Грєхова