ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2019 р. м. Київ Справа № 911/361/19

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

господарський суд Київської області

без виклику представників сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна»

07442, Київська обл., Броварський р-н, смт Велика Димерка, вул. Броварська, буд. 150,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Граніттранссервіс»

07300, Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, вул. Київська, буд. 10,

про стягнення заборгованості у розмірі 10000,00 грн.

встановив:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. № 381/19 від 05.02.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Граніттранссервіс» про стягнення заборгованості у розмірі 10000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем помилково сплачені кошти на рахунок відповідача згідно з платіжним дорученням № 11513 від 10.08.2018 у розмірі 10000,00 грн.

Крім того, у позовній заяві міститься клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження.

Через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання (вх. № 7488/19 від 15.04.2019).

Відповідачем відзиву не подано.

За приписом пункту 10 частини 2 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до статті 10 вказаного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Ухвала господарського суду Київської області від 19.02.2019 направлена Товариству з обмеженою відповідальністю «Граніттранссервіс» на адресу: 07300, Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, вул. Київська, буд. 10 - ці відомості отримані судом з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.02.2019 № здійсненого на запит суду.

З огляду на вказані положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про розгляд справи щодо нього у господарському суді.

Відповідно до частин 4, 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» (далі- замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Граніттранссервис» (далі-перевізник) укладено договір транспортного перевезення № КІ-081-18 від 15.05.2018.

Відповідно до пункту 1.1. Договору замовник доручає, а перевізник приймає на себе зобов`язання щодо забезпечення доставки вантажів автомобільним транспортом по території України та території іноземних держав згідно заявок або заявок-договорів замовника.

Згідно з пунктом 4.1 Договору розрахунки за перевезення вантажів проводяться сторонами за умови належного та у повному обсязі виконаних договірних зобов`язань, згідно заявки замовника, яка узгоджується сторонами та є невід`ємною частиною договору, на підставі рахунку перевізника врученого замовнику, а також СМR та/або ТТН з відміткою вантажоодержувача про прийняття вантажу.

Відповідно до пункту 4.2. Договору замовник сплачує рахунки перевізника на умовах відстрочки платежу 20 банківських днів з дати подання замовнику оригіналів всіх наступних, оформлених належним чином повних комплектів документів.

Пунктом 4.8. Договору встановлено, що сторони погодили, що будь-які платежі за цим договором зараховуються стороною, що отримує кошти, відповідно до інформації, вказаної стороною-платником в графі «призначення платежу» (зокрема, відповідно до зазначених там номеру та/або дати рахунку-фактури). Сторона, що отримала кошти, не має права з власної ініціативи зарахувати отримані кошти в рахунок іншого платежу, аніж вказано в графі «Призначення платежу».

Згідно з пунктом 7.4. Договору сторона, що одержала претензію, зобов`язана розглянути її і відповісти по суті протягом 30 днів з дати одержання претензії.

Відповідно до пункту 9.1. Договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018.

Короткий зміст позовних вимог

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем помилково та зайво сплачено кошти на рахунок відповідача згідно з платіжним дорученням № 11513 від 10.08.2018 у розмірі 10 000,00 грн.

Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна»

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» (далі- замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Граніттранссервис» (далі-перевізник) укладено договір транспортного перевезення № КІ-081-18 від 15.05.2018.

На виконання умов Договору, відповідачем надано позивачу послуги всього на суму 21827,00 грн., що підтверджується актом № ОУ-16.01 надання послуг міжнародних вантажних автотранспортних послуг від 14.08.2018, рахунком № СФ 0000106 від 10.08.2018, проте, позивачем помилково оплачено 31827,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № 12879 від 06.09.2018 на суму 21827,00 грн., № 11513 від 10.08.2018 на суму 10000,00 грн.

12.10.2018 на адресу відповідача направлено лист № КІ1810-504 з вимогою повернути надмірно сплачені грошові кошти у розмірі 10000,00 грн.

29.11.2018 на адресу відповідача направлено претензію № КІ1811-624 з вимогою повернення помилково перерахованих грошових коштів у розмірі 10000,00 грн., що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень листів-рекомендованих поданих в ЦОКК-2 № 6924 від 29.11.2018.

11.01.2019 позивачем повторно направлено на адресу відповідача претензію з вимогою повернення надмірно сплачених грошових коштів, проте, станом на дату звернення до суду, жодної відповіді від відповідача не надійшло, грошові кошти не повернуті.

Відповідачем відзиву не подано, доводи позивача не заперечено, докази повернення грошових коштів у матеріалах справи відсутні.

Норми права, що підлягають застосуванню

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положенняЦивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Статтею 387 Цивільного кодексу України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно з частиною 1 статті 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжне доручення - це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» (далі- замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Граніттранссервис» (далі-перевізник) укладено договір транспортного перевезення № КІ-081-18 від 15.05.2018.

На виконання умов Договору, відповідачем надано позивачу послуги всього на суму 21827,00 грн., що підтверджується актом № ОУ-16.01 надання послуг міжнародних вантажних автотранспортних послуг від 14.08.2018, рахунком № СФ 0000106 від 10.08.2018.

Фактичне перерахування позивачем відповідачу спірних у справі коштів у розмірі 31827,00 грн., підтверджується платіжними дорученнями № 12879 від 06.09.2018 на суму 21827,00 грн., № 11513 від 10.08.2018 на суму 10000,00 грн., доказів повернення цих коштів суду не надано.

Призначення спірних платежів зазначені у платіжних дорученнях про їх перерахування, а саме: за міжнародне автоперевезення згідно рахунку № СФ-0000106 від 10.08.2018.

12.10.2018 на адресу відповідача направлено лист № КІ1810-504 з вимогою повернути надмірно сплачені грошові кошти у розмірі 10000,00 грн.

29.11.2018 на адресу відповідача направлено претензію № КІ1811-624 з вимогою повернення помилково перерахованих грошових коштів у розмірі 10000,00 грн., що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень листів-рекомендованих поданих в ЦОКК-2 № 6924 від 29.11.2018.

11.01.2019 позивачем повторно направлено на адресу відповідача претензію з вимогою повернення надмірно сплачених грошових коштів, проте, станом на дату звернення до суду, жодної відповіді на претензію у визначений пунктом 7.4 Договору строк, від відповідача не надійшло, грошові кошти не повернуто.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) викладено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто, вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Дослідивши наявний у матеріалах справи рахунок № СФ-0000106 від 10.08.2018, судом встановлено, що він виставлений позивачу за надані відповідачем послуги міжнародних автоперевезень вантажу на підставі договору № 081-18 на загальну суму 21827,00 грн., тобто, у позивача наявні грошові зобов`язання на вказану суму, на підставі чого перераховані грошові кошти за платіжним дорученням №12879 від 06.09.2018 на суму 21827,00 грн. у вказаних правовідносинах, проте, з урахуванням пунктів 4.1.,4.2,4.8 Договору, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для переходу права власності на грошові кошти, що надмірно сплачені позивачем у розмірі 10000,00 грн., оскільки, сторонами погоджено порядок розрахунку за надані послуги та рахунком-фактурою чітко визначена сума оплати вартості послуг з міжнародного автоперевезення - 218271,00 грн., доказів наявності іншого грошового зобов`язання позивача перед відповідачем суду не надано, тобто, відповідач збагатився за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, оскільки, підстава, що визначена для сплати грошових коштів у розмірі 10000,00 грн., суперечить меті та змісту підписаного між сторонами договору.

Оцінюючи подані до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір за подання позовної заяви, в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідча.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 11, 73, 74, 76-80, 191, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов (вх. № 381/19 від 05.02.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Граніттранссервіс» про стягнення заборгованості у розмірі 10000,00 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Граніттранссервіс» (07300, Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, вул. Київська, буд. 10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» (07442, Київська обл., Броварський р-н, смт Велика Димерка, вул. Броварська, буд. 150, ) 10000,00 грн. (десять тисяч гривень) надмірно сплачених коштів, 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня) судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 17.05.2019.

Суддя С.О. Саванчук