ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2019 р. Справа№ 910/13289/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Мартюк А.І.

Пашкіної С.А.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: Бутченко А.В. - директор

від відповідача: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджітал Комунікейшнс»

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2019, повний текст якого складено 07.03.2019

у справі № 910/13289/18 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджітал Комунікейшнс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю « 1+1 Інтернет»

про спростування недостовірної інформації

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про:

- визнання недостовірною інформації, поширеної Товариством з обмеженою відповідальністю « 1+1 Інтернет» у другому абзаці листа Товариства з обмеженою відповідальністю « 1+1 Інтернет», підписаного керівником департаменту розповсюдження програм Товариства з обмеженою відповідальністю « 1+1 Інтернет» Примаковим Іваном Євгеновичем, № 125929 від 22.08.2018, а саме: "…ТОВ « 1+1 Інтернет висловлює занепокоєння виявленими фактами пропозиції у 2017-2018 рр. провайдерам програмної послуги та операторами телекомунікацій щодо ретрансляції зазначених вище Телеканалів сторонніми компаніями, зокрема: … Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджітал Комунікейшнс»…»;

- зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю « 1+1 Інтернет» спростувати недостовірну інформацію, поширену у другому абзаці листа Товариства з обмеженою відповідальністю « 1+1 Інтернет», підписаного керівником департаменту розповсюдження програм Товариства з обмеженою відповідальністю « 1+1 Інтернет» Примаковим Іваном Євгеновичем, № 125929 від 22.08.2018, а саме: «…ТОВ « 1+1 Інтернет висловлює занепокоєння виявленими фактами пропозиції у 2017-2018 рр. провайдерам програмної послуги та операторами телекомунікацій щодо ретрансляції зазначених вище Телеканалів сторонніми компаніями, зокрема: … Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджітал Комунікейшнс»…», шляхом направлення Товариством з обмеженою відповідальністю « 1+1 Інтернет»:

- Голові Правління Інтернет Асоціації України ОСОБА_4,

- Голові Правління асоціації правовласників та постачальників контенту ОСОБА_1 ,

- Директору Громадського об`єднання Закарпатської Асоціації операторів телекомунікацій та провайдерів програмної послуги ОСОБА_2 ,

- Генеральному директору спілки кабельного телебачення України ОСОБА_5,

- Директору Телекомунікаційоної палати України ОСОБА_6,

- Президенту Асоціації «Укртелемережа» ОСОБА_7,

- Директору Спілки операторів телекомунікацій Одеси та Одеської області ОСОБА_8,

- Генеральному директору Всеукраїнської асоціації операторів кабельного телебачення і телеінформаційних мереж ОСОБА_9,

- Директору Дніпропетровської обласної Асоціації ОКТБ асоціаціям та громадським формуванням та громадським організаціям ОСОБА_10,

листа зі спростуванням недостовірної інформації.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.02.2019, повний текст якого складений 07.03.2019, у справі № 910/13289/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог. суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження того, що відповідачем у листі розповсюджено саме інформацію, що є недостовірною, а тому ділова репутація позивача не може бути захищеною у спосіб, обраний позивачем.

Вказаних висновків суд першої інстанції дійшов виходячи з того, що:

- судом досліджено текст оспорюваного листа та встановлено, що в листі міститься інформація, що відповідач має виключне суміжне право на розповсюдження на території України ряду телеканалів і це невиключне суміжне право на розповсюдження телеканалів не передавалось відповідачем позивачу, вказані інформація не оскаржується сторонами як недостовірна і є дійсно інформацією в розумінні Закону України «Про інформацію» та ЦК України;

- висловлення підписантом листа занепокоєння виявленими фактами пропозицій у 2017-2018 роках провайдерам програмної послуги та операторам телекомунікацій щодо ретрансляції телеканалів сторонніми компаніями, в тому числі позивачем, не є інформацією як такою в розумінні чинного законодавства, а висловлює судження, що ґрунтується на оцінці інформації, що надходила до відповідача;

- отже зазначене у листі, що позивач просить спростувати як недостовірну інформацію, не є інформацією, а є оціночним судженням відповідача, яке не може бути визнано достовірним чи не достовірним та не може бути спростовано;

- твердження, які позивач просить визнати недостовірними та спростувати, є оціночними судженнями відповідача, тому позивач може скористатись правом, передбаченим ст. 30 Закону України «Про інформацію», шляхом висловлення своєї думки з зазначеного відповідачем питання, в тому числі шляхом направлення відповідного листа адресатам, що отримали оспорюваний лист;

- позивачем зазначено, що вони не займаються ретрансляцією телеканалів та не мають відповідних ліцензій для такої діяльності, а їх діяльністю є видавнича справа, а тому судом не вбачається, що оціночними судженнями відповідача, викладеними у листі, діловій репутації (видавнича справа) може бути завдана шкода; належних та допустимих доказів можливості чи реального завдання шкоди діловій репутації позивача листом від 22.08.2018 № 125929 суду не надано.

Не погоджуючись з рішенням, 29.03.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджітал Комунікейшнс» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

У апеляційній скарзі позивач зазначив про те, що оспорюване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним встановленням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також невідповідністю висновків дійсним обставинам справи.

У обґрунтування вказаної позиції позивач послався на те, що:

- висновок суду першої інстанції про те, що інформація, викладена у спірному листі, є оціночним судженням, є невірною, оскільки відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночні судження не містять фактичних даних, в той час яку спірному листі відповідач стверджує саме про наявність «фактів пропозицій»;

- відповідач не надав жодних доказів, які підтверджують факти, викладені в оспорюваному листі;

- під час дослідження рішень суддів Усатенко І.В в Єдиному державному реєстрі судових рішень позивачем встановлено, що частина з оспорюваного рішення дослівно скопійована з іншого рішення судді Усатенко І.В. у справі № 910/19619/17 від 14.05.2018 за позовом ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів» до ТОВ Телерадіокомпанія «Студія 1+1» і не стосується справи, яка розглядається;

- у абзацах 3 та 4 спірного листа відповідач звертає увагу адресатів, що не передавав позивачу невиключних суміжних прав на ретрансляцію каналів, та просить з цього приводу поінформувати членів асоціацій та попередити їх про можливе порушення ним прав та інтересів відповідача, тобто відповідач намагався поширити цю інформацію серед максимального числа осіб, що в сукупності формує негативний імідж щодо позивача.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2019 справа № 910/13289/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою від 15.04.2019 колегією суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.:

- Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджітал Комунікейшнс» поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 у справі № 910/13289/18;

- відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджітал Комунікейшнс» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 у справі № 910/13289/18;

- встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 02.05.2019;

- учасникам процесу роз`яснено, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 у справі № 910/13289/18;

- призначено справу № 910/13289/18 до розгляду на 15.05.2019 о 12:40;

- сторони попереджено, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою в розгляді апеляційної скарги

Розпорядженням № 09.1-08/1286/19 від 15.05.2019, у зв`язку перебуванням судді Зубець Л.П., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/13289/18.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2019 справа № 910/13289/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Пашкіна С.А., Мартюк А.І.

Ухвалою від 15.05.2019 колегією суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Пашкіна С.А., Мартюк А.І. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджітал Комунікейшнс» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 у справі № 910/13289/18 прийнято до свого провадження.

Станом на 15.05.2019 до Північного апеляційного господарського суду відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідач представників в судове засідання не направив, про причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників відповідача за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

У матеріалах справи міститься лист-повідомлення відповідача № 125929 від 22.08.2018, адресований: Голові Правління Інтернет Асоціації України, Голові Правління Асоціації правовласників та постачальників контенту, Директору Громадського об`єднання Закарпатської асоціації операторів телекомунакацій та провайдерів програмної послуги, Генеральному директору Спілки кабельного телебачення України, Директору Телекомунікаційної палати України, Президенту Асоціації «Укртелемережа», Директору Спілки операторів телекомунікацій Одеси і Одеської області, Генеральному директору Всеукраїнської асоціації операторів кабельного телебачення і телеінформаційних мереж, Директору Дніпропетровської обласної Асоціації ОКТБ (а.с. 13-14), наступного змісту:

- на підставі укладених ліцензійних договорів про надання виключного суміжного права відповідач має право (виключну ліцензію) на розповсюдження на території України телеканалів « 1+1», « 2+2», «ТЕТ», «ПлюсПлюс», «Бігуді», «УНІАН ТБ», «Kvartal TV», «Paramaunt Comedy», «Bolt», «Star Cinema», «Star Family», «Nickelodion», «Nickelodion HD», «Nick JR», «MTV», «MTV Live HD», «Vh1 European», «Vh1 Classic», «MTV Dance», «MTV Rocks», «MTV Hits», «Spike» (далі телеканали), а також вчиняти дії, направлені на захист порушених прав правовласників зазначених телеканалів;

- відповідач висловлює своє занепокоєння виявленими фактами пропозицій у 2017-2018 роках провайдерам програмної послуги та операторам телекомунікацій щодо ретрансляції зазначених телеканалів сторонніми компаніями, зокрема: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЙ.ЕС.ПІ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Велика Мережа», Товариство з обмеженою відповідальністю «Телетранс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Телетранс ТВ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджітал Комунікейшнс» (відповідач), Товариство з обмеженою відповідальністю «Нові Мережі України», Товариство з обмеженою відповідальністю «Пряма Мова», Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Телекомпані», Приватне підприємство «Нью ТВ»;

- доводимо до Вашого відома, що відповідач не передавав невиключне суміжне право на розповсюдження телеканалів вищезазначеним компаніям та будь-яким іншим компаніям, що використовують торгівельну марку «Телетранс», «Starcards TV», «New TV». У відповідача не має жодних договірних відносин з вищезазначеними компаніями, тобто вони не наділені повноваженнями укладати договори на розповсюдження телеканалів;

- просимо проінформувати учасників та членів Вашої асоціації (об`єднання) з цього приводу та попередити їх про можливе порушення ними прав та законних інтересів відповідача.

Вказаний лист підписаний керівником департаменту розповсюдження програм відповідача ОСОБА_3 .

Відповідачем не заперечується та обставина, що лист № 125929 від 22.08.2018 направлений всім адресатам, зазначеним у листі.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначає про те, що:

- інформація, яка міститься в другому абзаці повідомлення, є недостовірною та такою, що порушує права позивача, оскільки позивач не здійснює ретрансляцію телеканалів, а також не направляв жодних пропозицій щодо ретрансляції телеканалів третім особам, вказана інформація не відповідає дійсності, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі, інформація не підтверджена жодними фактичними даними, є негативною, а тому її недостовірність є правовою презумпцією;

- позивач не порушує жодним чином прав інтелектуальної власності на телеканали, а також інших прав та законних інтересів;

- у зв`язку з цим відповідач завдав шкоду праву позивача на недоторканість ділової репутації та розголосив недостовірну інформацію.

Суд першої інстанції не погодився із зазначеними твердженнями позивача, що колегія суддів вважає правомірним з огляду на наступні обставини справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 ЦК України, інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Статтею 4 Закону України «Про інформацію» встановлено, що суб`єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об`єднання громадян; суб`єкти владних повноважень, а об`єктом інформаційних відносин є інформація.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію», кожна особа має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про інформацію» визначено, що право на інформацію охороняється законом.

Згідно з частиною 2 вказаної статті ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Відповідно до ч. 2 ст. 200 ЦК України, суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями.

Відповідно до ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Разом з тим, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 32 Конституції України встановлено, зокрема, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації.

Згідно з ч. 1 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Відповідно ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 ЦК України.

Згідно зі ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім`я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Відповідно до правової позиції, викладеної в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Згідно з ч. 2 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»:

- при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право;

- під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі;

- поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи;

- негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Згідно з положеннями ст. 277 Цивільного кодексу України і ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України, обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права (п. 18 постанови ВСУ № 1).

Разом з тим, відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Отже, за приписами ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції в тому, що в спірному листі міститься інформація про те, що відповідач має виключне суміжне право на розповсюдження на території України ряду телеканалів і це невиключне суміжне право на розповсюдження телеканалів не передавалось відповідачем позивачу, яка є дійсно інформацією в розумінні Закону України «Про інформацію» та ЦК України; водночас висловлення відповідачем у листі занепокоєння виявленими фактами пропозицій у 2017-2018 роках провайдерам програмної послуги та операторам телекомунікацій щодо ретрансляції телеканалів сторонніми компаніями, в тому числі позивачем, не є інформацією як такою в розумінні чинного законодавства, а висловлює судження, що ґрунтується на оцінці інформації, що надходила до відповідача.

Зазначене у листі, що позивач просить спростувати як недостовірну інформацію, фактично не є інформацією, а є оціночним судженням відповідача, яке не може бути визнано достовірним чи не достовірним та не може бути спростовано.

При цьому, які вірно зауважено судом першої інстанції, оскільки судом встановлено, що твердження, які позивач просить визнати недостовірними та спростувати, є оціночними судженнями відповідача, позивач не позбавлений права скористатись передбаченим ст. 30 Закону України «Про інформацію» правом на відповідь шляхом висловлення своєї думки з зазначеного відповідачем питання, в тому числі шляхом направлення відповідного листа адресатам, що отримали спірний лист № 125929 від 22.08.2018.

Крім того, оскільки, як стверджує сам позивач, він не займається ретрансляцією телеканалів та не має відповідних ліцензій для такої діяльності, а діяльністю відповідача є видавнича справа, колегія суддів вважає, що вказаними вище оціночними судженнями відповідача не може бути завдана шкода діловій репутації позивача (видавнича справа).

З огляду на викладені вище обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Викладені в апеляційній скарзі обставини не спростовують встановлених вище фактів та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Водночас колегія суддів зауважує позивачу на тому, що у випадку наявності у спірному рішення описок, він не позбавлений права звернутися до суду першої інстанції з відповідною заявою про їх виправлення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджітал Комунікейшнс» задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 у справі № 910/13289/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України всі судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджітал Комунікейшнс» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 у справі № 910/13289/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 у справі № 910/13289/18 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2019 у справі № 910/13289/18

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/13289/18.

Повний текст постанови складено: 20.05.2019

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді А.І. Мартюк

С.А. Пашкіна