СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2019 р. Справа №913/589/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Дучал Н.М., суддя Россолов В.В.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

прокуратури - Захарова Н.О., посвідчення №032956 від 10.04.2015 року;

позивача - не з`явився;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - не з`явився;

першого відповідача - не з`явився;

другого відповідача - Кононенко В.П., посвідчення №0076 від 01.06.2012 року, довіреність №3825 від 12.12.2018 року; Седньов М.Ю ., посвідчення №5183 від 26.09.2018 року, довіреність №3824 від 12.12.2018 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу другого відповідача - Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м.Харків, (вх.№1093Л/1-40) на рішення Господарського суду Луганської області від 28.02.2019 року по справі №913/589/18,

за позовом заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області, смт.Троїцьке, Луганська область,

в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: 1. Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області, смт Троїцьке, Луганська область,

до 1. Відділу освіти Троїцької районної державної адміністрації Луганської області, смт Троїцьк, Луганська область,

2. Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м.Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Відділ освіти, молоді та спорту Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області, смт Троїцьке, Луганська область,

про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення та зобов`язання повернути приміщення,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2018 року заступник керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області звернувся до Господарського суду Луганської області з позовом до Відділу освіти Троїцької районної державної адміністрації Луганської області та Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про:

- визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення №75 від 15.12.2015 року, укладеного між Відділом освіти Троїцької районної державної адміністрації Луганської області та Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», загальною площею 22,10 кв.м., вартістю 8386,00 грн., розташованого в приміщенні Розпасіївської гімназії Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області: вул.Молодіжна, 4, с.Розпасіївка, Троїцький район, Луганська область; припинити зобов`язання за вказаним договором на майбутнє;

- зобов`язання Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» звільнити нежитлове приміщення, загальною площею 22,10 кв.м., вартістю 8386,00 грн., розташоване в приміщенні Розпасіївської гімназії Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області: вул.Молодіжна, 4, с.Розпасіївка, Троїцький район, Луганська область, та повернути його Троїцькій селищній раді Троїцького району Луганської області шляхом підписання акту приймання-передачі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.12.2015 року між Відділом освіти Троїцької районної державної адміністрації Луганської області та Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» укладено договір оренди нежитлового приміщення №75, згідно з яким у строкове платне користування передано індивідуально визначене приміщення загальною площею 22,10 кв.м., вартістю 8386,00 грн., розташованого в приміщенні Розпасіївської гімназії Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області: вул.Молодіжна, 4, с.Розпасіївка, Троїцький район, Луганська область. Договір діє з 01.01.2016 року до 30.11.2018 року. Зазначене приміщення відповідно до п.1.2 договору орендодавець передає орендареві під розміщення в ньому АТС (автоматичної телефонної станції). Виходячи з вимог законодавства про освіту, об`єкт освіти - це не тільки навчальний заклад, а й будівлі, споруди, землі, комунікації, обладнання та інші цінності підприємств системи освіти, а тому передача будь-яких приміщень навчальних закладів в оренду суб`єктам господарювання для проведення господарської діяльності не пов`язаної з наданням освітніх послуг прямо заборонена законом.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 28.02.2019 року у справі №913/589/18 (повний текст складено 11.03.2019 року, суддя Косенко Т.В.) позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано недійсним договір оренди нежитлового приміщення №75 від 15.12.2015 року, укладений між Відділом освіти Троїцької районної державної адміністрації Луганської області та Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», загальною площею 22,10 кв.м., вартістю 8386,00 грн., розташованого в приміщенні Розпасіївської гімназії Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області: вул.Молодіжна, 4, с.Розпасіївка, Троїцький район, Луганська область.

Зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» звільнити нежитлове приміщення, загальною площею 22,10 кв.м., вартістю 8386,00 грн., розташоване в приміщенні Розпасіївської гімназії Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області: вул.Молодіжна, 4, с.Розпасіївка, Троїцький район, Луганська область, та повернути його Троїцькій селищній раді Троїцького району Луганської області шляхом підписання акту приймання-передачі.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на користь прокуратури Луганської області судовий збір у сумі 1762,00 грн.

Стягнуто з Відділу освіти Троїцької районної державної адміністрації Луганської області на користь прокуратури Луганської області судовий збір у сумі 1762,00 грн.

Другий відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить:

- скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 28.02.2019 року;

- залишити позов заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області без розгляду відповідно до ст. 278, п.1 ч.1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Троїцькою селищною радою Троїцького району Луганської області, яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту майнових інтересів територіальної громади. Сама по собі обставина не звернення позивача з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави.

Скаржник наполягає на тому, що представництво прокурором у даному судовому процесі інтересів Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області є жодним чином необґрунтованим, причини, по яким Троїцька селищна рада Троїцького району Луганської області не може самостійно висловити претензії (якщо такі є), є незрозумілими, має місце порушення судом першої інстанції ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та численної судової практики Верховного Суду.

Суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справи підтверджено, що фактично спірне орендоване приміщення не звільнено та не повернуто орендодавцю, однак як вказує апелянт відповідно до акту від 26.11.2018 року, який є чинним та не визнавався недійсним, орендоване приміщення повернуто в задовільному санітарному та технічному стані. Тобто, апелянт вказує, має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що є підставою для скасування судового рішення відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 року у справі №913/589/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» та призначено справу до розгляду. Встановлено учасникам справи строк для подання відзивів на апеляційну скаргу, а також встановлено строк на протязі якого вони мають право подати до суду клопотання та документи в обґрунтування своєї позиції по справі.

25.04.2019 року від Старобільської місцевої прокуратури Луганської області надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№4267), в якому зазначає, що згодна з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та законним, прийнятим при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Крім того, у відзиві викладено правову позицію щодо належної участі (звернення до суду з позовом) у справі прокуратурою.

Ухвалою суду від 08.05.2019 року з метою дотримання принципів судочинства в господарському процесі та з метою повного і всебічного розгляду справи по суті, у судовому засіданні оголошено перерву.

Представники позивача, першого відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи є зворотні повідомлення про вручення ухвали суду.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що позивач, перший відповідач та третя особа були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, в матеріалах справи достатньо документів для розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів дійшла висновку про перегляд рішення суду першої інстанції у відсутності вказаних представників.

15.05.2019 року розгляд справи продовжено та представники відповідача оголосили, що підтримує доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі.

Представник прокуратури проти позиції апелянта заперечував з підстав викладених у відзиві.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників прокуратури та другого відповідача, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Рішенням Троїцької районної ради №15/5 від 12.10.2012 року «Про надання дозволу відділу освіти райдержадміністрації на передачу в оренду частини приміщення будівлі Розпасіївської ЗОШ І-ІІ ступенів» надано дозвіл на передачу в оренду приміщення будівлі Розпасіївської ЗОШ І-ІІ ступенів, розташованої за адресою: вул.Молодіжна, б.4, с.Розпасіївка Троїцького району Луганської області, площею 22,10 кв.м, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ Троїцького району.

15.12.2015 року між Відділом освіти Троїцької райдержадміністрації Луганської області (орендодавець, відповідач-1) та Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» (орендар, відповідач-2) укладено договір оренди індивідуально визначеного майна №75, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування комунальне окреме індивідуально визначене приміщення площею 22,10 кв.м, розміщене за адресою: вул.Молодіжна, 4, с.Розпасіївка Троїцького району Луганської області в будівлі Розпасіївської ЗОШ І-ІІ ступенів, що перебуває на балансі відділу освіти Троїцької районної державної адміністрації, вартість якого визначена звітом про оціночну вартість станом на 28.02.2014 року і становить 8386,00 грн. (п.1.1 договору).

Відповідно до п.2 договору майно передається в оренду з метою розміщення в ньому АТС.

Згідно з п.3.1 договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати майна, що знаходиться у спільній власності територіальних громад сіл, селищ Троїцького району, затвердженого Троїцькою райрадою за №20/21 від 23.07.2013 року та звітом про оціночну вартість і становить за базовий місяць оренди (жовтень 2015) 181,17 грн.

Відповідно до ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України цей договір діє з 01.01.2016 року по 30.11.2018 року включно. В частині розрахунків до повного виконання (п.10.1 договору).

У пункті 10.3 договору сторони передбачили, що зміни до умов цього договору або його розірвання допускаються за взаємною згодою сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною. В разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформлюються додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною договору (п.10.4 договору).

Відповідно до акту від 01.01.2016 року приймання-передачі орендованого нежитлового приміщення відділ освіти передав, а Харківська філія ПАТ «Укртелеком» прийняла частину приміщення, яке розташоване за адресою: вул.Молодіжна, 4, с.Розпасіївка Троїцького району Луганської області, площею 22,10 кв.м.

Рішенням Троїцької районної ради №7/1 від 31.05.2016 року вирішено зареєструвати право власності за Троїцькою районною радою та передати в оперативне управління відділу освіти Троїцької районної державної адміністрації майно, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селища Троїцького району, зокрема, комплекс об`єктів нерухомого майна Розпасіївської ЗОШ І-ІІ ступенів, що розташована за адресою: вул.Молодіжна, б.4, с.Розпасіївка Троїцького району Луганської області.

Рішенням Троїцької районної ради №20/10 від 06.03.2018 року вирішено передати безоплатно зі спільної власності територіальних громад сіл, селища Троїцького району у власність Троїцької територіальної громади, інтереси якої представляє Троїцька селищна рада Троїцького району Луганської області, бюджетні установи, заклади, згідно з додатком 1 та їх майно, розташовані на території Троїцької об`єднаної територіальної громади, відповідно до розмежування видатків між бюджетами, зокрема, комплекс об`єктів нерухомого майна Розпасіївської ЗОШ І-ІІ ступенів, що розташована за адресою: вул.Молодіжна, б.4, с.Розпасіївка Троїцького району Луганської області.

Рішенням Троїцької селищної ради №20/20 від 20.06.2018 року вирішено прийняти безоплатно зі спільної власності територіальних громад сіл, селища Троїцького району Луганської області майно закладів освіти - будівлі та споруди, а також інші основні засоби та матеріальні цінності, у комунальну власність Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області на баланс Відділу освіти, молоді та спорту Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області відповідно до розмежування видатків між бюджетами та актів прийому-передачі.

Рішенням Троїцької селищної ради №20/11 від 20.06.2018 року вирішено затвердити передачу прав засновників бюджетного закладу «Розпасіївська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів Троїцької районної ради Луганської області» від Троїцької районної ради Луганської області до Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області з 01.07.2018 року. Також вирішено перейменувати «Розпасіївська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів Троїцької районної ради Луганської області» на «Розпасіївська гімназія Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області».

14.06.2018 року між Троїцькою районною радою та Троїцькою селищною радою складено та підписано акт приймання-передачі основних засобів (об`єктів нерухомого майна, житлового фонду, соціальної та транспортної інфраструктури).

Листом №747 від 18.07.2018 року Відділ освіти Троїцької районної державної адміністрації Луганської області повідомив другого відповідача (орендаря) про те, що згідно рішення сесії Троїцької районної ради №20/10 від 06.03.2018 року та акту приймання-передачі основних засобів від 14.06.2018 року комплекс об`єктів нерухомого майна Розпасіївської ЗОШ І-ІІ ступенів був переданий у власність територіальної громади Троїцької селищної ради. До вказаного листа було додано додаткову угоду про розірвання договору оренди індивідуально визначеного майна №75 від 15.12.2015 року.

Другий відповідач листом №17-15/555 від 01.08.2018 року повідомив першого відповідача проте, що не планує розривати договір №75 від 15.12.2015 року до кінця його дії та пропонує підписати угоду про заміну сторони по договору.

Листом №870 від 29.08.2018 року Відділ освіти Троїцької районної державної адміністрації Луганської області повідомив другого відповідача про те, що у зв`язку з передачею будівлі Розпасіївської ЗОШ І-ІІ ступенів на баланс до Відділу освіти, молоді та спорту Троїцької селищної ради відділ освіти Троїцької РДА припинив будь-які повноваження щодо орендних відносин та надіслав додаткову угоду №3 до договору оренди №75 від 15.12.2015 року про його розірвання.

26.11.2018 року між Відділом освіти Троїцької районної державної адміністрації та Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» укладена угода про розірвання договору оренди нежитлових приміщень №75 від 15.12.2015 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди достроково з 26.11.2018 року розірвати договір оренди №75 від 15.12.2015 року (п.1 угоди).

Також 26.11.2018 року між Відділом освіти Троїцької районної державної адміністрації та Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» складений та підписаний акт приймання-передачі нежитлових приміщень, в якому сторони засвідчили факт повернення орендованого приміщення.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.215 якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 ст.216 Цивільного кодексу України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно зі ст.236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Отже законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. І відповідно до ст.236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Оскільки предметом спору у справі є недійсність договору і такий договір визнається недійсним з моменту вчинення, укладення в даному випадку 26.11.2018 року між Відділом освіти Троїцької районної державної адміністрації та Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» угоди про розірвання договору оренди нежитлових приміщень №75 від 15.12.2015 року та акту приймання-передачі нежитлових приміщень не може розцінюватися як підстава для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору. Розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним. Так само не перешкоджає поданню відповідного позову закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину до моменту подання позову.

Правова позиція з вказаного питання викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі №905/1227/17.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про освіту» (в редакції, чинній на час укладення договору оренди) навчальні заклади, засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

Згідно зі ст.29 Закону України «Про освіту» структура освіти включає: дошкільну освіту; загальну середню освіту; позашкільну освіту; професійно-технічну освіту; вищу освіту; післядипломну освіту; самоосвіту.

Відповідно до ч.1 ст.61 Закону України «Про освіту» фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування.

Згідно з абз.4 ч.4 ст.61 Закону України «Про освіту» додатковими джерелами фінансування є, зокрема, доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 5 ст. 63 Закону України «Про освіту» матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством. Основні фонди, оборотні кошти та інше майно державних навчальних закладів, установ, організацій та підприємств системи освіти не підлягають вилученню, крім випадків, передбачених чинним законодавством. Об`єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов`язані з навчальним та науковим процесом не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

У відповідності до ст.4 Закону України «Про загальну середню освіту» систему загальної середньої освіти становлять: загальноосвітні навчальні заклади всіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, навчально-виробничі комбінати, позашкільні заклади, науково-методичні установи та органи управління системою загальної середньої освіти, а також професійно-технічні та вищі навчальні заклади I - II рівнів акредитації, що надають повну загальну середню освіту.

За приписами ст.44 Закону України «Про загальну середню освіту» матеріально-технічна база загальноосвітніх навчальних закладів включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно загальноосвітніх навчальних закладів належить їм на правах, визначених законодавством України.

Згідно з ч.2 п.8 постанови Кабінету Міністрів України №796 від 27.08.2010 року «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності» до переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності віднесено надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Пунктом 3.19. Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України №63 від 14.08.2001 року передбачено, що здача в оренду території, будівель, приміщень, обладнання підприємствам, установам, організаціям іншим юридичним та фізичним особам для використання, що не пов`язано з навчально-виховним процесом, не дозволяється.

Таким чином, можливо дійти висновку про те, що в якості додаткових джерел фінансуванні навчальних закладів законом передбачається можливість залучати, у тому числі доходи від надання в оренду приміщень споруд, обладнання. Проте надання в оренду таких приміщень, споруд, обладнання, що тимчасово не задіяні, дозволяється лише для їх використання, пов`язаного з навчально-виховним процесом відповідного навчального закладу, за умови, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Як вже зазначалось, відповідно до п.2 договору майно передається в оренду з метою розміщення в ньому АТС (автоматичної телефонної станції), тобто для діяльності не пов`язаної з навчально-виховним процесом Розпасіївської ЗОШ І-ІІ ступенів.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що договір оренди індивідуально визначеного майна №75 від 15.12.2015 року укладений з порушенням вимог чинного на момент укладення договору законодавства про освіту, у зв`язку з чим правомірно та обґрунтовано визнаний недійсним за приписами ст.ст.203, 215 Цивільного кодексу України.

У позовній заяві викладена вимоги про визнання договору оренди недійсним на майбутнє, однак як вірно відзначив місцевий господарський суду - чинне законодавство не передбачає визнання недійсним правочину на майбутнє.

Так, у справах про визнання правочинів (договорів) недійсними предметом спору є саме дійсність (чи недійсність) договору - тобто відповідність його умов вимогам чинного на момент укладення цього договору законодавства. Наслідком такої невідповідності є прийняття судом рішення про визнання договору недійсним, тобто про його анулювання як юридичного факту, який мав наслідком виникнення зобов`язання, що відповідає приписам ст.236 Цивільного кодексу України.

Таким чином, суд першої інстанції вірно вказав про визнання недійсним договору оренди індивідуально визначеного майна без вказівки про його визнання на майбутнє, а вчинення таких дій не свідчить про вихід судом за межі позовних вимог.

Щодо вимоги про зобов`язання Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» звільнити нежитлове приміщення загальною площею 22.10 кв.м та повернути його Троїцькій селищній раді Троїцького району Луганської області шляхом підписання акту прийому-передачі, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст.785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Параграфом четвертим главою 58 Цивільного кодексу України врегульовані правовідносини в сфері найму будівлі або іншої капітальної споруди.

Відповідно до ч. 1 ст. 795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції критично оцінив підписаний 26.11.2018 року між Відділом освіти Троїцької районної державної адміністрації та Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» акт приймання-передачі нежитлових приміщень.

Підставою для таких висновків стало те, що Старобільською місцевою прокуратурою Луганської області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 Кримінального кодексу України. Так, під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження 20.01.2019 року отримано ухвалу слідчого судді про проведення огляду житла та іншого володіння (орендованого приміщення) за адресою: вул. Молодіжна, 4, с.Розпасіївка Троїцького району Луганської області , за результатами якого підтверджено факти неповернення спірного майна з оренди, внесення недостовірних відомостей до офіційних документів службовими особами, а в ході огляду встановлено наявність у спірному приміщенні обладнання, яке належить Харківській філії ПАТ «Укртелеком».

Відповідно до ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Цивільний кодекс України не пов`язує момент отримання будівлі та повернення будівлі з наявністю чи відсутністю всередині будівлі якихось речей. Натомість, Цивільний кодекс України чітко передбачає, що передається та повертається будівля лише на підставі актів приймання-передавання, про оформлення яких сторони договору мають дійти згоди.

Як вже зазначалось, 26.11.2018 року між Відділом освіти Троїцької районної державної адміністрації та Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» укладена угода про розірвання договору оренди нежитлових приміщень №75 від 15.12.2015 року та цього ж дня складений та підписаний акт приймання-передачі нежитлових приміщень, в якому сторони договору засвідчили факт повернення орендованого приміщення.

Матеріали справи свідчать, а позивачем та прокуратурою не спростовано, що станом на момент прийняття приміщення орендодавець не висував будь-яких додаткових вимог до орендаря. Підписанням акту приймання-передачі орендодавець засвідчив факт припинення своїх обов`язків за договором оренди в частині передання приміщення в строкове платне користування Харківської філії ПАТ «Укртелеком». Наразі акт приймання-передачі не скасований у встановленому законом порядку, є дійсним, доки належним чином і у встановленому законом порядку не доведене інше.

Колегія суддів відзначає, що наразі підстави вважати, що другий відповідач продовжує займати та користуватися спірним нежитловим приміщенням відсутні, а знаходження у приміщенні будь-якого майна не свідчить, що нежитлове приміщення продовжує перебувати в оренді.

Щодо посилання на обставини встановлені в ході досудового розслідування, то відповідно до ч. 6 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Аналізуючи вказану норму права слід відзначити, що преюдиціальне значення надається лише вироку суду у кримінальному провадженні, ухвалі про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанові суду у справі про адміністративне правопорушення. Тому обставини, вказані в інших процесуальних документах, не мають преюдиціального значення при розгляді господарських справ.

Наразі суд першої інстанції, допустив порушення норм права приймаючи та надаючи оцінку обставинам, як належним і допустимим доказам, які були встановлені в межах досудового розслідування.

Оскільки сторонами договору оренди 26.11.2018 року було підписано акт приймання-передачі про повернення з оренди нежитлового приміщення орендарю і обставина повернення цього майна не спростовано, то позовні вимоги про зобов`язання звільнити нежитлове приміщення і повернути його шляхом підписання акту приймання-передачі є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення га вищевказані обставини уваги не звернув, що призвело до прийняття у відповідній частині помилкового рішення, яке підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову в позові у такій частині.

Щодо тверджень апелянта про безпідставність звернення прокурора з позовом у даній справі і необхідність залишення його без розгляду, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст.53 Господарського процесуального кодексу України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, які звертаються до суду за захистом прав і інтересів інших осіб, повинні надати суду документи, які підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах таких осіб. У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

За змістом ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.

Підставою звернення прокурора з позовною заявою в особі Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області стало порушення інтересів держави, яке полягає у використанні не за цільовим призначенням об`єктів освіти.

Так, Троїцька селищна рада Троїцького району Луганської області на підставі рішення №20/20 від 20.06.2018 року прийняла безоплатно зі спільної власності територіальних громад сіл, селища Троїцького району Луганської області майно закладів освіти - будівлі та споруди, а також інші основні засоби та матеріальні цінності, у комунальну власність на баланс Відділу освіти, молоді та спорту Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області. Саме з вказаної дати відповідна юридична особа набула права вчиняти дії щодо спірного майна (нежитлових приміщень).

Слід звернути увагу на те, що укладення договору оренди, що призвело до використання не за цільовим призначенням об`єкту освіти є триваючим правопорушенням, а з моменту укладення правочину і під час його дії жодна із сторін не вчинила будь-яких дій направлених на припинення такого порушення.

На підтвердження факту повідомлення Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області про звернення до суду з позовом у даній справі, прокурором було надано відповідний лист №07/109-1497вих-18 від 09.11.2018 року з описом вкладення у цінний лист від 21.11.2018 року.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на обставини даної справи, наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку з чим твердження апелянта про необхідність залишення позовної заяви без розгляду колегією суддів відхиляються.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. У той час, місцевий господарський суд неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, дійшов висновків, які суперечать обставинам справи (прийняв до уваги неналежні докази), а також порушив норми права. Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Луганської області від 28.02.2019 року частковому скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволені позову у відповідній частині.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, п.2, ч.1 ст.275, п.1, 4 ст. 277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Луганської області від 28.02.2019 року по справі №913/589/18 скасувати в частині зобов`язання Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» звільнити нежитлове приміщення, загальною площею 22,10 кв.м., вартістю 8386,00 грн, розташоване в приміщенні Розпасіївської гімназії Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області: вул.Молодіжна, 4, с.Розпасіївка, Троїцький район, Луганська область, та повернути його Троїцькій селищній раді Троїцького району Луганської області шляхом підписання акту приймання-передачі.

Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким у позові відмовити.

В решті рішення Господарського суду Луганської області від 28.02.2019 року по справі №913/589/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 20 травня 2019 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя Н.М. Дучал

Суддя В.В. Россолов