номер провадження справи 4/43/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2019 Справа № 908/692/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Зінченко Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін справу

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 133)

до відповідача Управління соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області, (72002, смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, вул. Шкільна, буд. 230)

про стягнення 12868,11 грн. заборгованості

22.03.2019 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. № 12/67 від 19.03.2019 (вх. № 739/08-07/19 від 22.03.2019) Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Запоріжжя до Управління соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області, смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області про стягнення 12868,11 грн. заборгованості з оплати вартості телекомунікаційних послуг, наданих споживачам на пільгових умовах з оплати за послуги зв`язку.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2019 справу № 908/692/19 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду від 27.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/692/19, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку письмового позовного провадження без виклику представників сторін

Заявлені позивачем вимоги, викладені в позовній заяві та мотивовані тим, що у період з грудня 2018 по лютий 2019 позивач надав телекомунікаційні послуги на пільгових умовах категоріям споживачів, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`та Закону України «Про охорону дитинства», проте відповідач не відшкодував позивачу витрати, понесені внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за спірний період в розмірі 12868,11 грн. Як на правові підстави позову ПАТ «Укртелеком» посилається на приписи ст.509, 525, 526, 530, 614, 617 ЦК України, ст. 48, 91 Бюджетного кодексу України (далі - БК України). На підставі викладеного, просить позов задовольнити, стягнути з Управління соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області суму 12868,11 грн. заборгованості.

Відповідач проти позову заперечив. Свою правову позицію по справі виклав у запереченнях на позовну заяву. Так, зокрема відповідач зазначив, що виплата компенсації за вказані послуги фінансувалась у вигляді субвенції місцевим бюджетом з Державного бюджету. З 2017 року вказані виплати не передбачались при затвердженні державного бюджету на відповідні роки. Пільги ветеранам війни та праці затверджені на рівні держави, тому ч.3 статті 142 Конституції України встановлено, що витрати органів місцевого самоврядування, які виникли внаслідок рішень органів державної влади, компенсуються державою. Відсутність коштів у Державному бюджеті зумовило прийняття з 01.01.2017 року рішення про внесення змін до Бюджетного кодексу України, яким ч. 1 ст. 91 надано дозвіл місцевим бюджетом фінансувати вказані пільги при наявності коштів. Проте, вказані зміни дозволяють, а не зобов`язують проводити компенсаційні виплати за надані пільги. За рахунок районного бюджету проводилось фінансування затверджених програм про компенсаційні виплати за надані пільгові телекомунікаційні послуги. У 2018 році, згідно з перспективним планом формування територій, в Михайлівському районі створено три територіальні громади, до яких не входить лише Пришибська селищна рада. У зв`язку з цим з 01.01.2019 року податки та збори не надходять до районного бюджету, а перераховуються безпосередньо до бюджетів ОТГ. Пунктом 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенції з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об`єднаних територіальних громад, що створюються, згідно із перспективним планом формування територій громад. В районі всі ОТГ створені до перспективного плану, тому вони мають повне право займатися питаннями соціального захисту населення і фінансувати пільги за послуги зв`язку. Виходячи з цього, управління не є головним розпорядником коштів, які належать місцевим бюджетам, а займається лише наповненням, перевіркою Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги. Відповідна інформація надається ОТГ для прийняття рішень про затвердження фінансування. Станом на 01.04.2019 року Роздольська ОТГ затвердила рішення про фінансування зазначених пільг. Інші громади планують розглянути питання здійснення фінансування за підсумками роботи І кварталу. У зв`язку з тим, що управлінню не надходять кошти з Державного бюджету у вигляді субвенції, відсутні кошти в районному бюджеті, вирішення питання можливе лише за рахунок коштів ОТГ. Згідно чинного законодавства управління соціального захисту населення не має можливості зобов`язати ОТГ виділити необхідні кошти. Проте, саме сільські, селищні ради відповідають за соціальний захист громадян на підвідомчій території. Управління своєчасно і в повному обсязі виконує свої функції по обліку пільгових категорій громадян, прийнятих розрахунків, перевірці прав на отримання пільг. Враховуючи всі обставини, вважає, що управління не повинне нести відповідальність за відсутність фінансування з Державного бюджету (на фінансування державної програми) та фінансування за рахунок органів місцевого самоврядування.

16.04.2019 на адресу господарського суду Запорізької області від позивача надійшла відповідь на відзив, в яких останній зазначив, що відповідач у випадку відсутності у нього грошових коштів на відшкодування наданих послуг, мав звернутися до обласної ради Запорізької області тощо, з метою забезпечення виконання своїх зобов`язань перед позивачем. При цьому, що вирішення питання щодо отримання коштів від органів місцевого самоврядування для проведення розрахунків з постачальниками послуг віднесено до компетенції саме органів соціального захисту населення.

Також зазначив, що відповідно до Положення про управління соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області визначено, що Управління соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області утворюється головою Михайлівської районної державної адміністрації. Входить до її складу і в межах Михайлівської району забезпечує виконання покладених на управління обов`язків. Положенням також визначено, що основним завданням управління є забезпечення реалізації державної соціальної політики на території Михайлівського району. Крім того, Положенням про Управління також визначено, що Відповідач здійснює розрахунки з організаціями-надавачами послуг за надані пільги окремим категоріями громадян. І саме на відповідача покладено забезпечення ведення єдиної інформаційно-аналітичної системи соціального захисту населення (ІАССЗН), Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги (ЄДАРП) тощо. Всі три територіальні громада входять до складу Михайлівського району, а отже Відповідач має відшкодовувати та сплачувати вартість послуг зв`язку, наданих пільговим категоріям громадян, що проживають у Михайлівському районі, постачальнику, в тому числі, стосовно мешканців-пільговиків на території об`єднаних територіальних громад, створених на території Михайлівського району. У створених на території Михайлівського району територіальних громад відсутні окремі органи соціального захисту населення. Відповідальним за ведення Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги є Відповідач - Управління соціального захисту населення Михайлівської РДА Запорізької області. Саме Відповідачу щомісяця направляються в електронному та паперовому вигляді акти форми « 2-пільга», і саме Відповідач має проводити відшкодування за надані пільговим категоріям громадян послуги зв`язку у відповідності до п. 11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №П7.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 17.05.2019.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" є оператором телекомунікацій і включений до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації. Позивач надає телекомунікаційні послуги фізичним особам, в тому числі і тим, що мають визначені законодавством пільги з їх оплати.

Згідно статті 63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою КМУ № 295 від 11.04.2012, визначено, що установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред`явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку", Закону України "Про соціальний захист дітей війни", Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", Закону України "Про охорону дитинства", Закону України "Про прокуратуру", Закону України "Про Національну поліцію", Закону України "Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації в Україні", Кодексу Цивільного захисту України, Закону України "Про Службу безпеки України", Закону України "Про освіту", Закону України "Про позашкільну освіту", Закону України "Про бібліотеки і бібліотечну справу", Закону України "Про культуру", Закону України "Про музеї і музейну справу", Закону України "Про захист рослин" та Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 389 для певних категорій споживачів встановлені пільги з оплати за послуги зв`язку.

Відповідно до вищенаведених законодавчих актів України надання телекомунікаційних послуг пільговій категорії громадян є обов`язком позивача. Надання пільг ґрунтується на принципі відшкодування витрат підприємствам, які надають послуги пільговим категоріям громадян. Чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги пільговим категоріям громадян за рахунок бюджетних коштів. При цьому, зобов`язання сторін виникають безпосередньо із Законів України і не залежать від їх бажання.

Таким чином, чинне законодавство України не передбачає обов`язковості договірних відносин сторін на відшкодування витрат за надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян, оскільки зобов`язання сторін виникають безпосередньо із законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Верховною Радою України 20.12.2016 р. прийнято Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України", згідно якого ч. 1 ст. 91 Бюджетного кодексу України доповнено п.п. 20-4, яким визначено, що до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на пільги з послуг зв`язку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, якими встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету. Зокрема, п. 2 Постанови № 256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до п. 3 Порядку № 256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення - є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

З огляду на викладене вище до компетенції відповідача належить забезпечення реалізації на території м. Приморськ та Приморського району Запорізької області державної політики у сфері соціального захисту населення, і саме відповідач, як головний розпорядник коштів на фінансування державних соціальних програм, зобов`язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

Відповідно до ч. 1 п. 8 Порядку № 256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у п`ятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг (ч. 2 п. 8 Порядку № 256).

Як свідчать матеріали справи, в період з грудня 2018 по лютий 2019 позивачем надавалися телекомунікаційні послуги споживачам телекомунікаційних послуг, що проживають у смт. Михайлівка та Михайлівському районі Запорізької області, які мають право на відповідні пільги, передбачені чинним законодавством.

Переліки споживачів-пільговиків за видами пільг складено за формою № 2-пільга, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007р. № 535 "Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг "2-пільга", та "Інструкції про порядок її заповнення", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.10.2007р. № 1172/14439, та в паперовому та електронному вигляді направлялись щомісячно Управлінню соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області для відшкодування позивачу пільг, наданих споживачам телекомунікаційних послуг (наявні в матеріалах справи).

Позивачем понесені витрати на надання послуг зв`язку означеним категоріям пільговиків на загальну суму 12 868,11 грн., в підтвердження чого позивачем надано розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг за відповідні періоди (форми № 2-пільга).

Витрати, понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг, відповідачем не були відшкодовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, п. 5 Порядку № 256 передбачено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського, Автономної Республіки Крим і обласного значення) до 22 числа місяця, що настає за звітним, в тому числі пільг з послуг зв`язку.

У відповідності до п. 11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 29.01.2003р., структурний підрозділ з соціального захисту щомісяця звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги (з актами форми "2-пільга"), і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не проводить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжності, до уточнення цієї інформації, та складає акти звіряння розрахунків за надані пільговиками послуги згідно з формою "3-пільга". Акти звіряння складаються за формою "№ 3-пільга", встановленою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 28.03.2003р. № 83 "Про затвердження форми № 3-пільга".

Зауважень та розбіжностей, коригувань до актів форми "2-пільга" за період з грудня 2018 по лютий 2019 позивачу відповідачем не надано, акти звіряння розрахунків за формою "3-пільга" протягом цього періоду відповідачем не складалися, на підпис позивачу не надсилалися.

Відповідачем не було дотримано процедуру доведення до розпорядників коштів вищого рівня обсягів фактично понесених постачальником послуг витрат та не вирішувалось питання отримання фінансування протягом 2018 - 2019 років.

Матеріали справи містять докази, що позивачем Акти форми " 2-пільга" за період надання послуг з грудня 2018 по лютий 2019 направлялись відповідачу рекомендованою кореспонденцією з супроводжувальними листами, а саме від 09.01.2019 №32/2-3-11, від 05.02.2019 №32/2-3-470, від 05.03.2019 №32/2-3-100 (належним чином засвідчені копії долучені до матеріалів справи). В супроводжувальних листах позивач звертався до відповідача з питань необхідності відшкодування пільг з оплати послуг зв`язку, прийняття на облік актів форми " 2-пільга" та у разі виявлення розбіжностей складення та направлення Позивачу Акту звіряння за формою № 3-пільга. Листи позивача з питанням відшкодування пільг залишені відповідачем без реагування.

Право позивача на отримання компенсації вартості телекомунікаційних послуг, наданих ним своїм абонентам - пільговим категоріям споживачів, підлягає реалізації і захисту, незважаючи на те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" та Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" видатків на ці потреби не було передбачено, оскільки фінансові зобов`язання держави виникли не з наведеного Закону, а з законодавства, яким унормовано надання соціальних пільг визначеним в цьому законодавстві особам, а також з нормативно-правових актів, якими встановлено порядок здійснення розрахунків з постачальниками, зокрема, телекомунікаційних послуг таким категоріям споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою статті 218 ГК України та статтею 617 ЦК України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Конституційним Судом України висловлено правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету. Зокрема, у рішенні від 09.07.2007р. №6-рп/2007 вказано на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Частиною 4 ст. 11 ГПК України внормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, а саме, у справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00), Європейський Суд зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення Суду). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

В рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004р. зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 рішень відповідно).

Відповідно до правової позиції, сформованої Європейським судом з прав людини в рішенні по справі "Рисовський проти України" від 20.11.2011р. щодо принципу "належного урядування", державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Таким чином, зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від виділених на цю мету бюджетних призначень.

Законодавством не передбачена залежність розміру відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов`язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах.

Відсутність у Законах України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" та "Про Державний бюджет України на 2019 рік" положень про субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту, зокрема, відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян, не відмінює пільги встановлені законодавчими актами.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 906/621/17, від 23.05.2018 у справі № 927/465/17.

За таких обставин, Управління соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області відповідає за своїми зобов`язаннями, які виникли безпосередньо із закону і це не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Таким чином, зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Посилання відповідача про створення на території Михайлівського району об`єднаних територіальних громад та неможливості зобов`язати останніх виділити необхідні кошти на відшкодування телекомунікаційних послуг громадянам окремих пільгових категорій, та, відповідно, відсутність вини відповідача, суд визнав безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до пп. 5 п. 4 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 № 423 Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань здійснює в межах повноважень, передбачених законом, координацію діяльності центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо застосування державних соціальних стандартів і нормативів та нормативів фінансового забезпечення надання державних соціальних гарантій.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" виконавчу владу в районах та місцях реалізують місцеві державні адміністрації, які є місцевими органами виконавчої влади.

Згідно з статтею 2 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцеві державні адміністрації в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці забезпечують: 1) виконання Конституції, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади вищого рівня; 2) законність і правопорядок, додержання прав і свобод громадян; 6) взаємодію з органами місцевого самоврядування; 7) реалізацію інших наданих державою, а також делегованих відповідними радами повноважень.

Пунктом п. 10 ст. 13 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" передбачено, що до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань соціального захисту населення.

Відповідно до Положення про управління соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області Управління соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області утворюється головою районної державної адміністрації, входить до її складу і в межах Михайлівського району забезпечує виконання покладених на управління завдань. Вказаним Положенням також визначено, що основним завданням управління є забезпечення реалізації державної соціальної політики на території Михайлівського району. Також, згідно з цим Положенням Управління відповідно до визначених повноважень виконує такі функції, як подання пропозицій районній державній адміністрації та органу місцевого самоврядування під час формування проекту відповідного місцевого бюджету щодо передбачення коштів у складі видатків на фінансування місцевих програм соціального захисту та соціального забезпечення на компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги. Управління відповідно до визначених повноважень виконує такі функції, як внесення пропозицій щодо проекту відповідного місцевого бюджету.

Крім того, пп. 32 п. 5 Положення передбачено, що Управління забезпечує ведення єдиної інформаційно-аналітичної системи соціального захисту населення (ІАССЗН), Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги (ЄДАРП); централізованого банку даних з проблем інвалідності (ЦБІ), інших інформаційних систем і реєстрів, визначених Мінсоцполітики, підтримує єдине інформаційне і телекомунікаційне середовище у складі інформаційної інфраструктури Мінсоцполітики та власний сегмент локальної мережі.

Об`єднані територіальні громади входять до складу Михайлівського району, тому саме відповідач, в силу покладених на нього діючим законодавством України обов`язків, має відшкодовувати та сплачувати вартість послуг зв`язку, наданих пільговим категоріям громадян, що проживають у Михайлівському районі та смт. Михайлівка, постачальнику цих послуг, в тому числі, стосовно мешканців-пільговиків на території об`єднаних територіальних громад, створених на території Михайлівського району.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В даному випадку позивачем доведено, а відповідачем не спростовано обґрунтованість заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 12868,11 грн. заборгованості, документально підтвердженими, обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до Управління соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області задовольнити повністю.

2.Стягнути з Управління соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області, (72002, смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, вул. Шкільна, буд. 230, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Запорізької філії ПАТ "Укртелеком" (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 133, , на рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ "ПУМБ" м. Київ, МФО 334851) 12 868 (дванадцять тисяч вісімсот шістдесят вісім) грн. 11 коп. заборгованості та 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне судове рішення складено "17" травня 2019р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.