ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2019 року м.Дніпро Справа № 912/2988/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів - Кощеєва І.М., Орєшкіної Е.В.,

при секретарі судового засідання Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу фермерського господарства "Олена" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 05.02.2019 у справі №912/2988/18 (суддя Макаренко Т.В., повне рішення складено 12.02.2019)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро", Черкаська область, м. Монастирище

до фермерського господарства "Олена", Кіровоградська область, Гайворонський район, м.Гайворон

про стягнення 3 806 989грн.19 коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Кіровоградської області від 05.02.2019 у справі №912/2988/18 позов товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Седна-Агро" задоволено частково, з фермерського господарства (далі ФГ) «Олена» на користь позивача стягнуто основний борг в сумі 2 332 774грн.32коп., пеня в сумі 220 295грн.83коп., штраф в сумі 242955грн.28коп., 30 процентів річних в сумі 382390грн.42коп., інфляційні втрати в сумі 68543грн.76коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 32 050грн.00 коп., в частині стягнення основного боргу в сумі 96778грн.48коп. провадження у справі закрито;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин відносно несплати відповідачем у визначений в договорі 2017-2018 №010-КС від 13.12.2017 та специфікаціях строк за отриманий товар, що є порушенням умов вказаного договору, стосовно сплати відповідачем в процесі розгляду справи основного боргу в сумі 96778грн.48коп., що стало підставою для закриття провадження у справі в цій частині, щодо дотримання балансу майнових інтересів сторін, а також врахування природи та призначення штрафних санкцій, що стало підставою для зменшення розміру пред`явленої позивачем до стягнення з відповідача суми неустойки до 50 процентів;

- не погодившись з прийнятим рішенням, ФГ «Олена» подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність фактичних обставин, неправильність і передчасність оскаржуваного рішення, просить це рішення скасувати частково та відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 220295грн.83коп., штрафу в сумі 242955грн.28коп., 30 процентів річних в сумі 68543грн.79коп.;

- у поданій скарзі йдеться про те, що у відповідача на дату подання позовної заяви та розгляду справи існує необмежена будь-яким терміном відстрочка оплати товару на умовах товарного кредиту, тобто строк виконання зобов`язання оплати за товар є таким, що не настав і, таким чином, відсутнє право позивача стягувати неустойку, штраф та інфляційні втрати, оскільки, згідно з умовами п. 7.7 договору 2017-2018 №010-КС між сторонами досягнуто згоди та укладено договір купівлі-продажу товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу, з ознаками двостороннього комерційного кредиту, тобто продавець та покупець виступили кредиторами один одного, про те, що згідно з специфікацією №002 від 08.02.2018 до договору товар має бути оплачений відповідачем на умовах 100 процентної попередньої оплати, за специфікацією №001 від 08.02.2018 товар має бути оплачений відповідачем на умовах 30 процентної попередньої оплати, однак, повна попередня оплата так і не була здійснена відповідачем, але, незважаючи на це, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 2733748грн.80коп., що свідчить про виникнення між сторонами відносин з продажу товару в кредит, за якими кредитором покупця виступив сам продавець, про те, що договором поставки не встановлено конкретного терміну, до якого покупцю надається відстрочення оплати отриманого товару, крім одного терміну відстрочення платежу на суму 935607грн.12коп. згідно з специфікацією №001 від 08.02.2018 до - 26.09.2018, про те, що відповідач повинен виконати свій обов`язок щодо оплати отриманого товару на умовах товарного кредиту з відстрочкою платежу протягом дії договору, який діє до повного виконання сторонами зобов`язань за договором, про те, що умови договору не передбачають негайного виконання обов`язку відповідача щодо оплати товару після його прийняття, а навпаки передбачають надання відстрочення оплати товару на невизначений сторонами термін;

- представник скаржника в судове засідання не з`явився, про час та місце засідання скаржник повідомлений належним чином;

- позивач вважає рішення господарського суду законним та обгрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що відповідач просить суд застосувати норми матеріального права, які не підлягають застосуванню до даних правовідносин, про те, що строк виконання відповідачем грошового зобов`язання визначений та встановлений у специфікаціях №001 та №002 від 08.02.2018, про те, що безпідставні доводи скаржника стосовно визначення договору 2017-2018 №010-КС як договору двостороннього комерційного кредиту, про те, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки, про те, що строк виконання зобов`язання є таким, що настав, оскільки він чітко визначений у підписаних та скріплених печатками сторін специфікаціях, про те, що п.7.7 договору, на який посилається скаржник, не є предметом договору поставки, а також не є предметом розгляду даної справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

13.12.2017 ТОВ «Седна-Агро» (постачальником) та ФГ «Олена» (покупцем) укладено договір поставки насіння в кредит 2017-2018 №010-КС, на підставі п.1.1 якого постачальник зобов`язався продати та поставити покупцеві насіння рослин, а покупець прийняти і оплатити його вартість.

Згідно з п.1.2 договору асортимент, номенклатура, кількість, ціна товару, строки оплати та характеристики товару визначаються на підставі замовлення покупця та виходячи з наявності товару на складі постачальника і вказуються сторонами у специфікаціях та видаткових накладних, які складають невід`ємну частину договору.

Відповідно до п.3.2. договору сторони встановили, що протягом строку дії договору грошові зобов"язання покупця існують і підлягають сплаті у національній валюті України гривні. У зв`язку із тим, що товар буде оплачуватись покупцем не в день складання специфікацій та в тому випадку, якщо курси іноземних валют (долара США та/або Євро) до гривні, що склались на міжбанківському валютному ринку України на день фактичної оплати товару є вищими за курси іноземних валют, що були на дату укладення специфікації, ціна на товар, що вказана у специфікаціях і загальна сума договору, яка підлягає до оплати покупцем у гривнях, підлягає коригуванню в сторону збільшення за відповідною формулою.

При здійсненні розрахунків сума в гривнях, яку покупець зобов"язаний сплатити постачальнику як належну оплату повної вартості товару, визначається шляхом множення грошового еквіваленту ціни товару в доларах США та/або Євро на курс продажу відповідної іноземної валюти, який буде встановлений на міжбанківському валютному ринку України в день, що передує дню фактичної оплати покупцем ціни товару з урахуванням вимог цього пункту. Сторони погодили, що процедура коригування ціни товару в порядку, передбаченому даним пунктом, є погодженою на весь термін дії цього договору і не вважається односторонньою зміною умов та ціни договору і не потребує окремого погодження сторін, оскільки сторони погодили такий порядок та умови у договорі.

Сторони встановили, що загальна ціна товару, підрахована з урахуванням результатів коригування ціни на товар на дату здійснення кожного фактичного платежу є фактичною загальною ціною товару за договором, яку покупець зобов"язаний оплатити в строки (терміни), встановлені в специфікаціях. Перерахунок (коригування) ціни товару може робитись необмежену кількість разів у порядку, визначеному в цьому пункті.

Зазначене в цьому пункті коригування ціни також застосовується у випадку несвоєчасної оплати товару покупцем. За настання таких умов покупець оплачує повну вартість придбаного товару з урахуванням ціни, скоригованої в порядку п.3.2. договору. При цьому загальна ціна за товар скоригована на курсову різницю визначається на дату здійснення фактичного платежу або на дату звернення до суду.

П.4.1 договору передбачено, що покупець зобов`язаний здійснити оплату за товар у строки, встановлені у специфікаціях до цього договору.

Відповідно до п.4.3 договору при перерахуванні коштів на банківський рахунок постачальника, покупець зобов`язується вказувати в призначенні платежу номер та дату укладення цього договору. У разі відсутності таких реквізитів постачальник самостійно визначає порядок та напрями зарахування отриманих сум в погашення існуючих зобов`язань покупця. Оплата вважається проведеною після зарахування коштів на рахунок постачальника. Всі рахунки та/або видаткові накладні, специфікації до даного договору, що виписані в період дії даного договору є його невід`ємною частиною.

Згідно з п.5.2 договору приймання-передача товару здійснюється уповноваженими представниками сторін та оформлюється шляхом підписання відповідних видаткових накладних на товар. Датою поставки товару вважається дата, вказана у видаткових накладних на відпуск товару.

П.7.3 договору встановлена відповідальність покупця у разі прострочення строків оплати, визначених у специфікаціях у вигляді сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення до повного виконання стороною своїх зобов`язань та припиняється в день виконання винною стороною зобов`язань за договором, забезпечених санкцією.

Згідно з п.7.5 договору у разі прострочення покупцем строків оплати товару більш ніж на десять календарних днів покупець додатково до пені сплачує штраф в розмірі 20 процентів від загальної суми заборгованості.

П.7.6 договору передбачено, що відповідно до вимог ст.625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов`язання покупець сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 30 процентів річних від простроченої суми.

В п.7.9 договору сторонами узгоджено, що строк нарахування штрафних санкцій не обмежується строком, встановленим в ч.6 ст.232 Господарського кодексу України. Штрафні санкції за прострочення зобов`язань за цим договором нараховуються до моменту належного та повного виконання відповідного зобов`язання в межах строку загальної позовної давності.

Сторонами підписані специфікації №001 та №002 від 08.02.2018 до договору.

Згідно з специфікацією №001 від 08.02.2018 покупець зобов"язаний оплатити загальну вартість товару, що вказана у даній специфікації (1397167грн.20коп.), у такі строки і в такому порядку:

- у строк до 08.02.2018р. грошові кошти в сумі 400974грн.48коп., що складає 30 процентів від загальної вартості товару, яка вказана у цій специфікації;

- у строк до 26.09.2018р. грошові кошти в сумі 935607грн.12коп., що складає наступні 70 процентів від загальної вартості товару, яка вказана у цій специфікації (що наростаючим підсумком складає 100 процентів вартості товару за цією специфікацією, а саме: 1336581грн.60коп. з урахуванням податку на додану вартість).

Специфікацією №002 від 08.02.2018р. передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити загальну вартість товару, яка вказана у даній специфікації, а саме: 1397167грн.20коп. з урахуванням податку на додану вартість у строк до 08.02.2018.

Виходячи з умов договору, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 2733748грн.80коп., що підтверджується видатковими накладними №868 від 22.03.2018р. на суму 248961грн.60коп., №869 від 22.03.2018р. на суму 473864грн.40коп., №1178 від 30.03.2018 на суму 581338грн.80коп., №3085 від 10.05.2018 на суму 600000грн.00коп., №3088 від 10.05.2018 на суму 341964грн.00коп., №3129 від 11.05.2018 на суму 487620грн.00коп., підписаними сторонами без будь-яких зауважень.

Оплата вартості поставленого товару здійснена відповідачем частково в сумі 304196грн.00коп..

Станом на момент звернення з позовом заборгованість по оплаті складає 2429552грн.80коп..

У зв`язку з несвоєчасною оплатою вартості товару позивачем нарахована пеня в сумі 440591грн.65коп. за період з 09.02 по 06.11.2018, штраф в розмірі 20 процентів від суми заборгованості, що дорівнює 485910грн.56коп., 30 процентів річних від простроченої суми, що дорівнює 382390грн.42коп., також нарахованих за період з 09.02. по 06.11.2018 та інфляційні втрати в сумі 68543грн.76коп. за період з лютого по вересень 2018.

В процесі розгляду справи відповідачем було частково сплачено основний борг в сумі 96778грн. 48коп.

Докази погашення решти суми заборгованості господарському суду відповідачем не надані.

Ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 530 названого Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.712 Кодексу за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Ч.ч. 1, 2 ст.692 Кодексу встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст.611 Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч.1 ст.549 Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ст.629 Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У даному випадку, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: невиконання відповідачем зобов`язань за договором поставки насіння в кредит 2017-2018 №010-КС від 13.12.2017 в частині повної та своєчасної оплати вартості отриманого товару і ненадання ним належних та допустимих доказів, які б спростовували таке невиконання позовні вимоги слід визнати обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 2332774грн.32коп., пені в сумі 220 295грн.83коп., штрафу в сумі 242 955грн.28коп., 30 процентів річних в сумі 382 390грн.42коп., інфляційних втрат в сумі 68 543грн.76коп..

Разом з тим, судом першої інстанції було зменшено розмір штрафу та пені, з чим погоджується і апеляційний суд, враховуючи наступне.

Ч.1 ст.233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Господарським судом при зменшенні розміру пені та штрафу на 50 процентів було враховано фактичні обставини даної справи, а саме: наявність порушення умов договору з обох сторін, оскільки відповідно до п. 2.2.1 договору сторони домовились, що товар буде відвантажено не пізніше 15.04.2018, в той час як фактично товар отримано відповідачем, в тому числі й за видатковими накладними від 10. та 11.05.2018 року; часткове добровільне погашення відповідачем заборгованості, в тому числі в процесі розгляду даної справи; незначний період прострочення відповідачем взятих на себе за договором зобов`язань; відсутність (недоведеність наявності) збитків позивача, у зв`язку з таким простроченням, внаслідок чого розмір пред`явленої до стягнення суми пені не відповідає наслідкам прострочення виконання зобов`язання відповідачем.

За таких обставин місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені та штрафу на 50 процентів.

Також, цілком правомірно господарський суд закрив провадження у справі в частині позовних вимог в сумі 96778грн.48коп. на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із сплатою відповідачем вказаної суми боргу після звернення з позовом.

З огляду на викладене підстави скасування рішення місцевого господарського суду відсутні.

Доводи скаржника стосовно умов п. 7.7 договору №2017-2018№010-КС, яким нібито між сторонами досягнуто згоди та укладено договір купівлі-продажу товару в кредит, з відстроченням або з розстроченням платежу, з ознаками двостороннього комерційного кредиту колегією суддів визнані безпідставними.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1057 Цивільного кодексу України договором, виконання якого пов`язане з переданням у власність другій стороні грошових коштів або речей, які визначаються родовими ознаками, може передбачатися надання кредиту як авансу, попередньої оплати, відстрочення або розстрочення оплати товарів, робіт або послуг (комерційний кредит), якщо інше не встановлено законом. До комерційного кредиту застосовуються положення статей 1054 - 1056 цього Кодексу, якщо інше не встановлено положеннями про договір, з якого виникло відповідне зобов`язання, і не суперечить суті такого зобов`язання. Отже, ч. 2 ст. 1057 Кодексу встановлюється правило про те, що надання комерційного кредиту можливе лише у зв`язку з виконанням певного зобов`язання.

Щодо досліджуваної справи, то укладений між сторонами договір не містить ознак комерційного кредитування.

Згідно з п. 1.1. договору 2017-2018№010-КС від 13.12.2017 ТОВ «Седна-Агро» (постачальником) та ФГ «Олена» (покупцем) укладено договір поставки насіння в кредит, на підставі п.1.1 якого постачальник зобов`язався продати та поставити покупцеві насіння рослин, а покупець прийняти і оплатити його вартість.

Отже, укладений між сторонами договір є саме договором поставки, який відповідає приписам ч.ч.1,2 ст.712 Цивільного кодексу України.

Водночас, колегія суддів зазначає, що згідно з п.7.7. договору поставки 2017-2018№010-КС від 13.12.2017 сторони прийшли до взаємної згоди, що оскільки товар за цим договором продається покупцю з відстроченням або з розстроченням платежу, постачальник має право, а покупець погоджується з тим, що у разі порушення покупцем строків оплати вказаних в договорі (та/або специфікаціях до договору) товар вважається проданим на умовах товарного кредиту та відповідно до вимог ст.536, ч.5 ст.694 Цивільного кодексу України, постачальник нараховує покупцеві відсотки за користування товарним кредитом без додаткового погодження з покупцем за період від дня, коли товар мав бути оплачений до дня його фактичної оплати у розмірі 0,1процента в день від вартості переданого, але неоплаченого товару.

Тобто, вказаним пунктом передбачена відповідальність покупця за порушення строків оплати, стягнення за цим пунктом не є предметом договору поставки та не є предметом розгляду даної справи.

Посилання скаржника на те, що умови договору не передбачають негайного виконання обов`язку відповідача щодо оплати товару після його прийняття, а навпаки передбачають надання відстрочення оплати товару на невизначений сторонами термін є необгрунтованими, оскільки строки оплати товару достатньо чітко визначені у специфікаціях №№ 001 та 002 від 08.02.2018, які підписані представником відповідача та підписи представника скріплені печатками господарства.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства.

Керуючись ст.ст.269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.2019 у справі №912/298818 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови;

- повна постанова складена 21.05.2019

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна