УХВАЛА

м. Київ

24.05.2019Справа № 910/6602/19

Суддя Гумега О.В. розглянувши заяву Комунального підприємства "Київпастранс" (04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, 2; ідентифікаційний код 31725604) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 190496,77 грн. заборгованості за Договором № 2022 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 17.09.2015, з яких: 181118,05 грн. - основного боргу; 7435,25 грн. інфляційних збитків, 1943,47 грн. 3% річних.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Київпастранс" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Голубенка Петра Валерійовича 190496,77 грн. заборгованості за Договором № 2022 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 17.09.2015, з яких: 181118,05 грн. - основного боргу; 7435,25 грн. інфляційних збитків, 1943,47 грн. 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Судом встановлено, що у заяві про видачу судового наказу не вказано офіційну електронну адресу боржника, разом з тим не зазначено і про те, що заявнку не відомі такі дані. Відтак, заявником не дотримано вимоги, встановлені п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Судом також встановлено, що в якості документу, що підтверджує сплату судового збору, заявником до заяви про видачу судового наказу додано платіжне доручення № ДБ000622/1 від 02.05.2019.

Проте, суд звертає увагу, що платником за вищенаведеним платіжним дорученням вказано не заявника, а "Дир. по будівн та утрим об`єктів тра". При цьому до заяви про видачу судового наказу не додані докази на підтвердження того, що вказаний платник є представником заявника, якому в т.ч. надано право здійснювати відповідні платежі за заявника (договір, довіреність, тощо).

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 2 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Таким чином, додане до заяви про видачу судового наказу платіжне доручення № ДБ000622/1 від 02.05.2019, не приймається судом у якості належного доказу на підтвердження сплати судового збору заявником, а відтак, останнім не дотримано вимоги, встановлені п. 1ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Судом встановлено, що в якості додатків № 1-25, 28 до заяви про видачу судового наказу заявником фактично додано копії Договору № 2022 від 17.09.2015 та інших документів, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, які не засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством, та фактично подано у вигляді ксерокопій.

Разом з цим, частиною другою статті 91 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч. 4 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003" відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії проставляють нижче реквізиту "підпис". Така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

При цьому суд звертає увагу, що не є доказом засвідчення копій документів належним чином, напис на пакеті документів "прошито, пронумеровано та скріплено печаткою", оскільки даний напис свідчить лише про скріплення (прошиття), нумерацію певного пакету документів, а не про засвідчення, що дані копії відповідають оригіналу, про що свідчить напис, передбачений пунктом 5.27. Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003).

Таким чином, додані до заяви про видачу судового наказу документи, суд не може вважати належними та допустимими доказами в розумінні ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, а відтак, заявником не дотримано вимоги, встановлені п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

При цьому, суд зазначає, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Комунальному підприємству "Київпастранс" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з з Фізичної особи-підприємця Голубенка Петра Валерійовича 190496,77 грн. заборгованості за Договором № 2022 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 17.09.2015, з яких: 181118,05 грн. - основного боргу; 7435,25 грн. інфляційних збитків, 1943,47 грн. 3% річних.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 24.05.2019 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253 - 259 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В.Гумега