АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2809/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Поліщук Л.В., Філінюка І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду Одеської області від 15.02.2019

по справі №916/2809/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Нібулон"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 29680,35 грн.

ВСТАНОВИВ

У грудні 2018 Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство «НІБУЛОН» (далі - ТОВ СП «НІБУЛОН») звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення з відповідача на свою користь 29 680, 35 грн. у якості відшкодування збитків, завданих нестачею вантажу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, ТОВ СП «НІБУЛОН» посилалося на те, що відповідно до залізничної накладної №52575628 від 29.10.2018, вантажовідправником та вантажоодержувачем за явою є ТОВ СП «НІБУЛОН», був відвантажений насипом вантаж (пшениця) у вагоні №95618856. Однак, під час переважування вказаного вагону по масі брутто було виявлено ознаки нестачі вантажу у розмірі 4 650 кг, про що ТОВ «СП «НІБУЛОН» було складено відповідний акт.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.02.2019 по справі №916/2809/18 позов Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Нібулон" задоволено та стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Нібулон" 29 680, 35 грн. у якості відшкодування збитків, завданих нестачею вантажу, 1762, 00 грн. судового збору та 1400 грн. витрат, пов`язаних із залученням експертів та проведенням експертизи.

Оскаржуване рішення мотивоване тим, що встановлені обставини свідчать про пошкодження вагону та в силу вимог ст.111 Статуту залізниць України унеможливлюють звільнення залізниці від відповідальності за нестачу вантажу, навіть за умови непошкоджених пломб вантажовідправника.

Також, суд першої інстанції в мотивах прийнятого рішення зазначив, що встановлення обставин щодо пошкодження вагону спростовує відомості відповідача про технічну справність цього вагону, про що зазначено у комерційному акті та в акті про технічний стан вагону (контейнеру) №55 від 09.11.2018р.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 15.02.2019 року по справі №916/2809/18 повністю і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та судові витрати покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «НІБУЛОН».

Звертаючись з апеляційною скаргою апелянт посилається на те, що судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення, не в повному обсязі були з`ясовані фактичні обставини справи, внаслідок чого зроблено невірні висновки.

Зокрема, апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції, що відповідачем неналежно виконані зобов`язання з перевезення вантажу, чим було завдано позивачу збитки в розмірі 29 680, 35 грн. є необґрунтованим, оскільки 09.11.2018 року на станції Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці складений Акт №55 про технічний стан вагона (контейнера). У даному акті зазначено, що вагон №95618856 на момент огляду, тобто на 09.11.2018 року знаходився у технічно справному стані, а втрата вантажу в зв`язку з цим була неможлива.

Крім того, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги те, що на додаток до Акту загальної форми від 05.11.2018 року, з урахуванням висновку Акту №55 від 09.11.2018 року, на станції Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці 09.11.2018 року був складений Комерційний акт №415207 у відповідності до якого вантаж-зерно пшениці, вага брутто 86350 кг, тара перевірена 21 300 кг, нетто 65050 кг, що менше документа на 4 650 кг вагон прибув зі справними 7 ЗПП відправника. Навантаження у вагоні не рівномірне, під другим завантажувальним люком мається поглиблення глибиною 1000 км, на всю ширину вагона.

На підставі вказаного, скаржник вважає, що ці обставини вказують на те, що залізниця прийняла вантаж масою, у стані, у якому він був переданий до перевезення, доставила і видала вантаж у схороненому стані.

Також, апелянтом в апеляційній скарзі зазначається, що судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного судового рішення безпідставно було прийнято в якості доказів Акт експертизи, що складений регіональною Торгово-промисловою палатою Миколаївської області №120-1552 від 12.11.2018 року, оскільки по одному факту нестачі вантажу було складено два тотожних Акта.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №916/2809/18 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Одеської області від 15.02.2019 у справі №916/2809/18 та визначено розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Одеської області від 15.02.2019 у справі №916/2809/18 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

02.04.2019 року на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив від Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства «НІБУЛОН», в якому останній посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення було прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права просить в задоволенні апеляційної скарги АТ «Українська залізниця» від 13.03.2019 року №НЮ-14/775 по справі №916/2809/18 відмовити, а рішення Господарського суду Одеської області від 15.02.2019 року по справі №916/2809/18 залишити без змін.

В своїх запереченнях позивач зазначає, що доводи на яких ґрунтується апеляційна скарга, жодним чином не спростовують правильності висновків місцевого господарського суду та не свідчать про порушення чи неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, а тому апеляційна скарга АТ «Українська залізниця» задоволенню не підлягає.

Позивачем у відзиві вказується те, що спір у даній справи виник у зв`язку з неналежним виконанням перевізником (залізницею) договору перевезення вантажу. Так, ТОВ СП «НІБУЛОН» зазначає, що відповідач у порушення умов договору перевезення вантажу, на станції призначення видала вантаж у розмірі меншому, аніж його було передано до перевезення на станції відправлення. При цьому, матеріали справи містять низку належних, допустимих та достатніх доказів факту видачі вантажу у розмірі меншому, аніж його було передано до перевезення (акт експертизи РТПП Миколаївської області, акт переважування ТОВ СП «НІБУЛОН»).

ТОВ «СП «НІБУЛОН» зазначає, що судом першої інстанції була надана належна оцінка усім поданим доказам, які свідчать про порушення залізницею взятих на себе зобов`язань з перевезення вантажу, а відтак, залізниця повинна відшкодувати завдані позивачу збитки.

Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, копію вищевказаної ухвали суду від 20.03.2019 позивачем отримано 25.03.2019, відповідачем 26.03.2019.

Однак станом на 20.05.2019 до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

В ході апеляційного розгляду даної справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України. Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст.282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.10.2018р. зі станції відправлення Сватово Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Нібулон" (відправник та одержувач вантажу, позивач) відправлений вантаж в тому числі у вагоні 95618856 у кількості 69700 кг, що підтверджується накладною №52575628, згідно з якою вантаж завантажений у вагон насипом та вагони запломбовані ЗПП відправника.

05.11.2018 на станції Основа Південної залізниці складений акт загальної форми №32127, в якому зазначено наступне: накладна №52575628 від 29.10.2018р., вагон №95618856; комерційна несправність (код - 9180000), невідповідність маси, вказаної в перевізних документах (ТГНЛ), показанням ваг, недостача вантажу. Згідно зважування на т/вагах при швидкості 13 км/год виявлено невідповідність маси вантажу натурному листу мінус 4600 кг. При огляді складу по прибутті в даному вагоні виявлено: ЗПП відправника на штурвалах справне та задіяне, згідно документу вірно. Доступу до вантажу немає. Течі вантажу немає. Згідно документу вага вантажу визначалась на вагонних вагах. Слідує за призначенням.

Також, матеріали справи свідчать про те, що 09.11.2018р. комісією у складі вагаря ТОВ СП Нібулон, прийомоздавальника ТОВ СП Нібулон та змінного майстра ТОВ СП Нібулон складений акт, згідно з яким при доставці зерна від Сватівська ф-я ТОВ СП Нібулон на перевантажувальний термінал ТОВ СП Нібулон в накладній №52575628 від 29.10.2018р. значиться маса відправника нетто 69700 кг, фактично при прийманні виявилось нетто 65050 кг, перевіркою встановлено, фактична маса при зважуванні вагону №95618856 виявилась менше на 4650 кг. (а.с.21).

З наявного в матеріалах справи листа від 09.11.2018р. №09-2/35 вбачається, позивач заявив начальнику станції Миколаїв-Вантажний про невідповідність маси вантажу у вагоні №95618856, відправленого за накладною №52575628 від 29.10.2018р., які зазначені у перевізних документах та пропонував відповідачу направити уповноваженого представника залізниці для участі у прийманні вказаного вантажу та складанні вказаного акту (а.с.22).

09.11.2018р. на станції Миколаїв-Вантажний складений комерційний акт №415207/68, згідно з яким на підставі АЗФ №32127 від 05.11.2018р. ст. Основа Півд. Зал. проводилось комісійне зважування вагону №95618856 на справних 150-тн вагах №1015480 (перевірка 19.09.2018р.). В документі зазначено: вантаж зерно пшениці, вага нетто 69700 кг, тара 21350 кг, 7 ЗПП відправника Варта-Універсал М №В762450, В762430, В762433, В762434, В762432, В762431, В762435. Фактично виявилось: вантаж зерно пшениці, вага брутто 86350 кг, тара перевірена 21300 кг, нетто 65050 кг, що менше документу на 4650 кг. Вагон прибув за справними 7 ЗПП відправника. Навантаження у вагоні не рівномірне, під другим завантажувальним люком мається поглиблення глибиною 1000 мм, на всю ширину вагону. Всі люка щільно закриті, крім другого розвантажувального люка, у якому мається зажатий поліетиленовий пакет, течії вантажу немає. Вагон прибув технічно справний згідно тех. Акта №55 від 09.11.2018р., у комерційному відношенні згідно АЗФ №32127 від 05.11.2018р. ст. Основа Півд. зал. Вказаний акт підписаний представниками: ДСЗМ, ДСМ, вантажоодержувача та агентом комерційним (а.с.23).

Окрім того, 09.11.2018р. на станції Миколаїв-Вантажний складено акт про технічний стан вагону (контейнера), згідно з яким внаслідок огляду пред`явленого вагону, контейнера №95618856 встановлено: вагон 4 вісний вантажопідйомністю 70т, тип вагону критий хоппер для перевезення зерна, контейнер збудований 01.10.1987р. на заводі ПАТ КВСЗ. Вагон технічно справний. Висновок про можливість втрати, псування вантажу внаслідок указаної вище несправності: втрата вантажу неможлива.

У відповідності до акту експертизи Регіональної ТПП Миколаївської області №120-1552, який складений 12.11.2018р., при зважуванні та огляді залізничного вагону (хопера) №95618856 за непорушеними пломбами відправника, завантаженого пшеницею насипом встановлено: фактична маса нетто вагону складає 65050 кг, що на 4650 кг менше проти даних, вказаних в залізничній накладній №52575628. При цьому в акті експертизи зазначено, що при зовнішньому огляді вагону встановлено: вагон опломбований пломбами ЗПП з відтиском Універсал М Варта, УЗ №№ пломб відповідають даним, вказаним в залізничній накладній, на металевій плашці значиться: Сватово ТОВ СП Нібулон. У місці з`єднання кришки і бункера середнього розвантажувального бункеру зі сторони штурвалів вагону виявлено зазор довжиною близько 30 см, заповнений поліетиленом. При знятті пломб у присутності експерта на верхніх завантажувальних люках при огляді поверхні і місткості вантажу виявлено: між другим та третім завантажувальними люками є поглиблення у вигляді скосу вантажу (воронкообразної порожнини), завглибшки близько 1,0 м від поверхні вантажу, з чітко позначеною смугою характерною для стікаючого вантажу вниз у бік середнього розвантажувального бункеру з сторони штурвалів вагону. В інших завантажувальних люках поверхня вантажу рівна, без поглиблень. Візуально вільний простір у вагоні дозволяє поміститися недоліку вантажу (а.с. 24-27).

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частинами 1-3 ст. 909 ЦК України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі (ч. 2 ст.306 ГК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 308 ГК України вантажовідправник зобов`язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 52 Статуту залізниць України (далі Статут) на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі: прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій; прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами; прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах (контейнерах); прибуття вантажу, який був завантажений залізницею; видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею; прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Згідно з ст. 110 Статуту, перевізник несе відповідальність за збереження вантажу з моменту його прийняття до перевезення і до видачі його вантажоодержувачу, якщо не доведе, що недостача виникла по незалежним від перевізника причинам.

Відповідно до пп. «а» ст. 111 Статуту, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Положенням ст. 113 Статуту передбачено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтями 114, 115 Статуту встановлено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення; вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Пунктом 3 Правил пломбування вагонів і контейнерів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №542 від 20.08.2001 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №793/5984 10.09.2001р. встановлено, що завантажені криті вагони, ізотермічні, хопери-зерновози, цистерни і контейнери пломбуються: ЗПП (пломбами) залізниці, коли вантаж завантажено залізницею; ЗПП (пломбами) відправника, коли вантаж завантажено відправником.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відомості, які наведені у залізничній накладній №52575628 від 29.10.2018 свідчать, що завантаження вантажу у вагони здійснено відправником і ним же вказані вагони запломбовані ЗПП. В свою чергу, як свідчать матеріали справи перевізником жодних зауважень щодо неправильного накладення ЗПП на вагони, або відсутності ЗПП на вагонах не надано і вантаж прийнятий до перевезення. При цьому, як свідчать наявні матеріали справи, перевізником жодних зауважень щодо неправильного накладення ЗПП на вагони, або відсутності ЗПП на вагонах не надано і вантаж прийнятий до перевезення.

Також, відповідачем не надано, а наявні матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження невірного визначення маси вантажу при навантажені у відповідний вагон.

Крім того, будь-яких зауважень щодо маси вантажу з боку перевізника при його прийняті до перевезення та укладанні договору перевезення (накладної) не було.

Відповідач не скористався своїм правом визначеним статтею 24 Статуту залізниць України, якою передбачено право залізниці перевіряти кількість та масу переданого до перевезення вантажу та погодився із масою вантажу визначеною відправником.

У комерційному акті №415207/68 визначено, що вантаж є меншим на 4650 кг. Навантаження у вагоні не рівномірне, під другим завантажувальним люком мається поглиблення глибиною 1000 мм, на всю ширину вагону. Всі люка щільно закриті, крім другого розвантажувального люка, у якому мається зажатий поліетиленовий пакет, течії вантажу немає. Вагон прибув технічно справний згідно тех. Акта №55 від 09.11.2018р., у комерційному відношенні згідно АЗФ №32127 від 05.11.2018р. ст. Основа Півд. зал.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що відомості, які зазначені у комерційному акті свідчать про наявність нещільного закриття другого розвантажувального люка, у якому зажатий поліетиленовий пакет, що не забезпечує збереження вантажу під час його перевезення.

Такі відомості щодо наявності у місці з`єднання кришки і бункера середнього розвантажувального бункеру зазору довжиною близько 30 см, заповненого поліетиленом підтверджуються і висновком РТПП Миколаївської області в акті експертизи.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з листом ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" наявність щілин між кришками і горловинами розвантажувальних люків у вагонах для зерна моделі 19-752 не допускається, а відповідно до вимог Технічних умов ТУ 24.05.491-81 "Вагон для зерна модель 19-752" резинові ущільнювачі розвантажувальних люків повинні забезпечувати щільне прилягання кришок по всьому периметру, не допускаючи розсипання вантажу на шляхи і виключаючи попадання атмосферних опадів у середину кузова вагону.

Отже, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з господарським судом першої інстанції, що встановлені обставини, які свідчать про пошкодження вагону, в силу вимог ст.111 Статуту залізниць України унеможливлюють звільнення залізниці від відповідальності за нестачу вантажу, навіть за умови непошкоджених пломб вантажовідправника.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що встановлення таких обставин щодо пошкодження вагону спростовує відомості відповідача про технічну справність цього вагону, про що зазначено у комерційному акті та в акті про технічний стан вагону (контейнеру) №55 від 09.11.2018.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що згідно з приписами частини 1 статті 74 ГПК України відповідачем не доведено належними та допустимими доказами ані факту недовантаження вантажу за спірною накладною, ані невірного зазначення у накладній маси вантажу.

Щодо посилання апелянта на необґрунтованість прийняття судом першої інстанції в якості доказів акту експертизи РТПП Миколаївської області та на відсутність підстав для складання вказаного акту, оскільки було складено комерційний акт, колегією суддів апеляційної інстанції до уваги не приймаються, з огляду на наступне.

Так, ТОВ СП «НІБУЛОН» звернулось до РТПП Миколаївської області з проведенням експертизи, як до незалежної професійної організації, яка діє на підставі Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», відповідно до ч. 1 ст. 11 якого торгово-промислові палати мають право проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість.

У даному випадку предметом експертного дослідження РТПП Миколаївської області було дослідження стану вагону (шляхом його зовнішнього огляду) у якому було виявлено нестачу вантажу, а також розміру нестачі.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вважає, що акт експертизи РТПП Миколаївської області від 12.11.2018 №120-1552 є належним та допустимим доказом на підставі якого є можливим встановлення обстави справи, що входять до предмету доказування у даній справі, у тому числі щодо технічної справності (несправності) спірного вагону.

Отже, зазначеним актом експертизи РТПП Миколаївської області встановлено, що у вагоні № 95618856 був наявний зазор завдовжки 30 см, заповнений поліетиленом. Між другим та третім завантажувальними люками є поглибнення у вигляді скосу вантажу (воронкообразної порожнини), завглибшки візуально близько - 1,0 м від поверхні вантажу, з чітко позначеною смугою характерною для стікаючого вантажу вниз у бік середнього розвантажувального бункеру.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що в свою чергу, наданий відповідачем акт про технічний стан вагона №55 від 09.11.2018 не може прийматись до уваги під час вирішення даної справи, оскільки посадові особи, які складали даний акт не у повному обсязі дослідили та відобразили у цьому акті усі технічні несправності та недоліки спірного вагона.

Як вище зазначалось у вагоні № 95618856 було виявлено зазор у розвантажувальному люці, а також порожнини в середині вагону, що свідчить про технічну несправність цих вагонів, що підтверджується відповідними доказами.

Однак, вказаний акт про технічний стан вагона №55 від 09.11.2018 не містить жодних відомостей ані про наявність таких ушкоджень, ані обґрунтувань, за якими залізниця вважає, що вагон з таким зазором є технічно справним. Отже, фактично, вказаний акт №55 від 09.11.2018 містить лише не обґрунтований та недоведений висновок про нібито технічну справність вагона та необгрунтований висновок про нібито неможливість втрати вантажу під час його перевезення.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що п. 15 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №335 та зареєстрованих в Мінюсті України 08.07.2002 №567/6855, встановлено, що акт про технічний стан вагону складається у разі витікання, псування або підмочення вантажу внаслідок технічної несправності вагону. Про виявлену несправність і складений акт про технічний стан вагону (контейнера) зазначається у комерційному акті.

Отже, складання акту про технічний стан вагону для засвідчення обставин знаходження вагону у технічно справному стані взагалі не передбачено вимогами вищевказаних Правил.

Щодо визначення ціни позову колегія суддів зазначає, що згідно з довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Нібулон" від 07.12.2018р. №16659/3-18/27 вартість однієї тони вантажу (пшениці), що було прийнято до перевезення та відправлено зі станції Сватове за накладною №52575628 від 29.10.2018р. у вагоні №95618856 складала 6900 грн., в т.ч. ПДВ (без включення провізних платежів). Відповідно до даних, що містяться у вказаній накладній, у вагоні №95618856 було передано до перевезення 69700 кг вантажу. Загальна вартість вантажу у вагоні №95618856, відправленого за накладною №52575628 від 29.10.2018р. складає 188 553,60 грн. (а.с.28).

З урахуванням загальної маси вантажу 69700,00 кг, розміру нестачі 4650,00 кг, вартість 1 тони вантажу 6900,00 грн., норми природної втрати вантажу (0,5 %), що складає 348,5 кг (згідно п.27 Правил видачі вантажів затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644), вартість нестачі складає 29 680,35 грн. (4650 кг 69700 кг/100%*0,5%) * 6900 = 29 680,35).

Отже заявлена позивачем до стягнення вартість нечасті складає 29 680,35 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Інших доводів, які можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення апелянтом не наведено.

Отже, судова колегія не вбачає будь-яких передбачених ст. ст. 277-279 ГПК України правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене судова колегія вважає, що рішення Господарського суду Одеської області від 15.02.2019 р. у справі №916/2809/18 є законним, обґрунтованим та таким, що прийнято з додержання норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 15.02.2019 р. у справі №916/2809/18 залишити без змін.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду.

Датою ухвалення та складання повного судового рішення є 20.05.2019.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Поліщук Л.В.

Суддя Філінюк І.Г.