ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

24 травня 2019 року Справа № 924/1035/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В. , суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Мазур О.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Фідобанк"

на рішення господарського суду Хмельницької області від 04.02.2019 р.

(ухвалене о 13:39 год. у м. Хмельницьку, повний текст складено 13.02.2019 р.)

у справі № 924/1035/18 (суддя Виноградова В.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Фідобанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Матадор"

про стягнення 37982,07 грн.

Відповідно до ч.13 ст.8, ч. 10 ст.270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Матадор" про стягнення 37982 грн. 07 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не виконуються передбачені Договором про надання овердрафту №1707Ю від 17.07.2014 р. обов`язки зі своєчасної сплати кредитних коштів та відсотків.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 04.02.2019 р. у справі № 924/1035/18 було відмовлено в задоволенні позову.

При ухвалені вказаного рішення суд виходив з того, що 17.07.2014 р. між Публічним акціонерним товариством "Фідобанк" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Матадор" (позичальник) укладено договір про надання овердрафту №1707Ю, відповідно до п. 2.1 якого банк зобов`язується надати позичальнику за поточним рахунком останнього овердрафт в межах ліміту овердрафту на умовах цього договору, а позичальник зобов`язується сплачувати банку заборгованість за овердрафтом, з врахуванням визначеного цим договором строку безперервного користування овердрафтом та терміну погашення овердрафту, сплачувати проценти за користування овердрафтом, комісії та інші платежі в розмірі та на умовах, обумовлених цим договором.

Судом встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами, що відображено у виписці по особовим рахункам за період з 17.07.2014 р. по 10.07.2018 р., однак допустив порушення умов договору щодо термінів повернення коштів та сплати процентів за користування ними.

Враховуючи невиконання відповідачем зобов`язань за договором про надання овердрафту №1707Ю від 17.07.2014 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути 10000 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 9363 грн. 96 коп. простроченої заборгованості за відсотками, 12966 грн. 62 коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 5651 грн. 49 коп. пені за несвоєчасне погашення процентів.

Проаналізувавши обставини справи та положення чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, зокрема ст. ст. 11, 509, 626, 1046, 1048, 1049, 1055 ЦК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 10000 грн. та відсотків за користування овердрафтом в сумі 1445 грн. 21 коп. є правомірними.

Відмовляючи в частині позовних вимог про стягнення 7918 грн. 75 коп., судом вказано, що позивач був в праві нараховувати проценти за користування кредитом в межах строку кредитування, тобто до 16.07.2015 р. включно, а 7918 грн. 75 коп. були нараховані позивачем після закінчення строку кредитування, а тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині заявлені необґрунтовано.

Щодо стягнення з відповідача 12966 грн. 62 коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту та 5651 грн. 49 коп. пені за несвоєчасне погашення процентів, місцевий господарський суд застосував відповідні положення ст. ст. 546, 548, 549, 551, 610-612, 625 ЦК України, ст. ст. 199, 230 Господарського кодексу України та перевіривши подані розрахунки пені, суд прийшов до висновку, що правомірним буде нарахування пені в сумі 2377 грн. 53 коп. на заборгованість за кредитом та 396 грн. 78 коп. - на заборгованість за процентами (враховуючи обґрунтованість їх нарахування на заборгованість, яка виникла в межах строку кредитування).

Також судом взято до уваги положення п. 6 ст. 231 ГК України, відповідно до якого нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За таких обставин, судом зазначено, що необґрунтованим є нарахування пені в сумі 10589 грн. 09 коп. на заборгованість за кредитом та 5254 грн. 71 коп. - на заборгованість за процентами.

Поруч з тим, відповідачем було заявлено про застосування строку позовної давності до позовних вимог.

Застосовуючи позовну давність, суд першої інстанції виходив з приписів ст. ст. 253, 256, 261, 266 ЦК України, п. 12.9. Договору.

Зокрема суд вказав, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо вимоги про стягнення заборгованості за овердрафтом.

Також, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося, то спливла і позовна давність за вимогою про сплату процентів за цим кредитом.

Оскільки позовна давність до основних вимог (про стягнення заборгованості за кредитом та відсотками) спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткових вимог про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів. Відтак, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена.

Судом було критично оцінено посилання позивача на те, що ним не пропущено строк позовної давності, оскільки вперше було пред`явлено позов до суду 12.07.2018 р., оскільки ухвалою господарського суду Хмельницької області від 21.08.2018 р. позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку із не усуненням її недоліків, у зв`язку із чим за приписами ч. 4 ст. 174 ГПК України заява вважається неподаною, а повторно позивач звернувся із цією ж позовною заявою лише 08.11.2018 р.

Враховуючи викладене, судом було ухвалено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, позивач Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" звернувся з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення господарського суду Хмельницької області від 04.02.2019 р. у справі № 924/1035/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Скаржник вважає, що рішення господарського суду є незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження своїх доводів, скаржник вказує наступне.

Суд невірно дійшов висновку про те, що відповідачем прострочено сплату заборгованості за кредитом, починаючи з 15.12.2014 р. заборгованості за відсотками - з 15.12.2014 р. по 15.01.2015 р. При цьому з позовом до суду позивач звернувся 08.11.2018 р., тобто за межами встановленого п. 12.9 договору строку позовної давності за вимогами банку, що випливають з договору.

Відповідно до укладено між позивачем і відповідачам Договору овердрафту надав за поточним рахунком боржника овердрафт (кредит в формі дебетового сальдо на поточному рахунку боржника) в межах ліміту 20000 грн. строком до 16.07.2015 р. та зі сплатою за користування овердрафтом 25% річних.

Тобто, однією із істотних умов Договору про надання овердрафту є строк повернення кредиту (овердрафту), який зазначений в Розділі 1 Договору "Терміни та фінансові параметри договору", сторони встановили, що термін погашення овердрафту до 16 липня 2015 року (кінцевий строк повернення кредитних коштів (овердрафту).

12.07.2018 р. ПАТ "Фідобанк" вперше пред`явив до господарського суду Хмельницької області позовну заяву про стягнення з ТОВ "Матадор" заборгованості за Договором про надання овердрафту №1707 Ю від 17.07.2014 р. в загальні сумі 37982 грн. 07 коп. та стягнення сплаченого судового збору в сумі 1762 грн.

Відповідно до ухвали господарського суду Хмельницької області від 17.07.2018 р. по справі №924/611/18 було встановлено, що 13.07.2018 р. до суду надійшла вище вказана позовна заява ПАТ "Фідобанк".

Згідно даної ухвали суд, виявивши недоліки при подані позовної заяви (відсутність доказів сплати судового збору та розрахункових документів, що підтверджують оплату за пересилання позовної заяви відповідачу ТОВ "Матадор"), надав позивачу термін для їх усунення.

Частково недоліки були усуненні (надано докази оплати судового збору).

Відповідно до ухвали господарського суду Хмельницької області від 21.08.2018 р. по справі №924/611/18 позовну заяву ПАТ "Фідобанк" було повернуто позивачу.

Після чого, вже 08.11.2018 р. ПАТ "Фідобанк" повторно пред`явив до господарського суду Хмельницької області позов про стягнення з ТОВ "Матадор" заборгованості за Договором про надання овердрафту №1707Ю від 17.07.2014 р в загальні сумі 37982 грн. 07 коп. та стягнення сплаченого судового збору в сумі 1762 грн.

Тобто, в Договорі про надання овердрафту №1707Ю від 17.07.2014 р. сторони встановили, що термін погашення овердрафту - 16.07.2015 р. (кінцевий строк користування кредитними коштами), а позов про стягнення заборгованості за цим Договором ПАТ "Фідобанк" вперше пред`явило до господарського суду Хмельницької області 12.07.2018 р., тобто до спливу трирічного терміну позовної давності, як це передбачено п. 12.9 Договору та ст. 257 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 264 ст. Цивільного кодексу України, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується

Підсумовуючи наведене вище, Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" вважає, що висновки суду першої інстанції, покладені у основу оскаржуваного рішення, не відповідають обставинам справи, оскільки їх з`ясовано неповно, а рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, без дотримання основоположних принципів судочинства - принципу змагальності сторін та повноти дослідження всіх обставин справи, а тому останнє відповідно до положень ст. 277 ГПК підлягає скасуванню.

Від відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Матадор" надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, відповідно до якого просить оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

На спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі, вказує наступне.

Відповідно до розділу 1 Договору про надання овердрафту №1707Ю від 17.07.2014р. максимальний строк безперервного користування овердрафтом становить 30 календарних днів.

Згідно п. 4.1.1 Договору боржник зобов`язаний здійснювати погашення заборгованості за овердрафтом не пізніше останнього робочого дня строку безперервного користування овердрафтом.

Як вказує позивач у своїй позовній заяві та встановлено в суді першої інстанції, 15.12.2014р. виникла заборгованість за овердрафтом в сумі 10000 грн., яку було віднесено на рахунки простроченої заборгованості.

Тобто, фактично з 15.12.2014 р. позивач, знав про порушення його права на вчасне повернення овердрафту в сумі 10000 грн. та мав можливість звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позовна заява від 07.11.2018р. №1-4-2/2773-ЛК подана представником позивача до господарського суду Хмельницької області 08.11.2018р., тобто через 3 роки 10 місяців 24 дні.

Враховуючи п. 12.9 Договору та ст. 261 ЦК України строк позовної давності по стягненню заборгованості по поверненню овердрафту - пропущений, оскільки право вимоги (стягнення) у позивача виникло з моменту віднесення 10000 грн. заборгованості по овердрафту на рахунки простроченої заборгованості - з 15.12.2014р., а звернувся позивач із позовною заявою лише 08.11.2018р.

21 січня 2019 року відповідач подав в судовому засіданні заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог, з якими звернулося ПАТ "Фідобанк".

Враховуючи вищевикладене суд першої інстанції на підставі поданої відповідачем заяви про застосування строків позовної давності вірно встановив, що позивач пропустив строки позовної давності щодо основної та додаткових вимог.

Посилання позивача на те, що строки позовної давності ним не пропущено, оскільки вперше було пред`явлено позов до суду 12.07.2018р. є помилковими.

За наведеного вище, відповідач просить залишити рішення господарського суду Хмельницької області від 04.02.2019р. у справі №924/1035/18 - без змін, а апеляційну скаргу ПАТ "Фідобанк" - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, а оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що рішенням загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Матадор", оформленим протоколом від 16.07.2014 р. №1/07-14, вирішено ТОВ "Матадор" укласти з ПАТ "Фідобанк" кредитний договір у вигляді овердрафту в сумі 20000 гривень, процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 25% річних строком кредитування 12 місяців для поповнення обігових коштів та укладення відповідного кредитного договору; уповноважити директора Товариства ОСОБА_1 визначити та самостійно погодити з банком розмір винагород банку, інші умови відповідного кредитного договору, що буде укладений товариством з банком, та які не обумовлені цим протоколом зборів учасників, самостійно погодити з банком умови договору про надання овердрафту, про який йде мова в цьому протоколі, а також підписати, укласти відповідний кредитний договір від імені товариства на власний розсуд (без обмеження стосовно суми, строку дії чи відповідальності, з повноваженнями на укладення в майбутньому до такого договору будь-яких змін, доповнень, додаткових угод без необхідності отримання будь-яких окремих письмових погоджень чи рішень зборів учасників товариства (а. с. 14-15).

17.07.2014 р. між Публічним акціонерним товариством "Фідобанк" (далі - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Матадор" (далі - Позичальник) укладено договір про надання овердрафту №1707Ю (далі - Договір) (а. с. 8- 13).

Відповідно до п. 2.1. Договору Банк зобов`язується надати Позичальнику за поточним рахунком останнього овердрафт в межах ліміту овердрафту на умовах цього договору, а Позичальник зобов`язується сплачувати банку заборгованість за овердрафтом, з врахуванням визначеного цим договором строку безперервного користування овердрафтом та терміну погашення овердрафту, сплачувати проценти за користування овердрафтом, комісії та інші платежі в розмірі та на умовах, обумовлених цим договором.

Згідно із п. 2.3. Договору цільове призначення овердрафту - для ведення операційної діяльності позичальника, поповнення обігових коштів. В будь-якому випадку позичальник не може використовувати овердрафт на цілі, що прямо або опосередковано заборонені законодавством України.

В розділі 1 Договору наведені терміни та фінансові параметри договору.

Зокрема, офердрафт - це кредит, що надається банком позичальнику понад залишок на поточному рахунку для оплати розрахункових документів позичальника шляхом дебетування поточного рахунка позичальника. Термін "овердрафт" в залежності від контексту цього договору означає як всю суму грошових коштів, що надаються Клієнту на умовах цього договору, так і будь-яку його частину. Розрахункові документи щодо поточного рахунку, надані третіми особами, в тому числі платіжні вимоги, платіжні вимоги - доручення, інкасові доручення, не підлягають виконанню за рахунок овердрафту.

Визначено, що ліміт овердрафту - це максимально допустима сума коштів понад залишок власних коштів позичальника на поточному рахунку, у межах якої банк може здійснювати платежі з поточного рахунку шляхом оплати розрахункових документів позичальника, та який може бути змінений банком самостійно в порядку, обумовленому цим договором. Ліміт овердрафту за цим договором встановлюється в розмірі 20000,00 грн.

Дебетове сальдо (дебетовий залишок) - це сума виконаних банком розрахункових документів позичальника за поточним рахунком понад фактичний залишок власних коштів позичальника на такому поточному рахунку. Дебетове сальдо визначає розмір заборгованості за овердрафтом.

Строк безперервного користування овердрафтом - це максимальний строк, протягом якого на поточному рахунку дозволена наявність дебетового сальдо на кінець операційного дня. Таке дебетове сальдо не може перевищувати встановленого ліміту овердрафту, строк безперервного користування овердрафтом за цим договором становить 30 календарних днів.

Термін погашення овердрафту - до 16 липня 2015 року, якщо інша дата (день) не випливатиме з умов цього договору.

Проценти за користування овердрафтом - це плата за користування кредитними коштами банку, наданими позичальнику за цим договором. Проценти за користування овердрафтом встановлюються в розмірі 25% річних.

Пеня - це вид неустойки за порушення позичальником зобов`язань за цим договором. Пеня встановлюється в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на дату прострочення відповідного платежу.

У п. п. 3.2.1, 3.2.6 Договору сторони погодили, що ліміт овердрафту підлягає обов`язковому перегляду Банком 10 числа кожного календарного місяця, з врахуванням обсягів чистих надходжень на поточний рахунок за попередній календарний місяць (з першого по останній банківський день відповідного календарного місяця). Збільшення/зменшення ліміту овердрафту в межах ліміту овердрафту, при перегляді його банком, як це обумовлено цим договором, не потребує укладання будь-яких додаткових договорів до цього договору та/або договорів, що забезпечують виконання зобов`язань позичальника за цим договором.

Відповідно до п. 4.1.1 Договору Позичальник зобов`язаний здійснювати погашення заборгованості за овердрафтом не пізніше останнього дня строку безперервного користування овердрафтом, але в будь-якому випадку не пізніше терміну погашення овердрафту. Якщо заборгованість позичальника за овердрафтом обліковується на поточному рахунку, то поверненням овердрафту вважається відсутність дебетового сальдо на поточному рахунку позичальника на кінець операційного дня.

За умовами п. п. 4.2.1., 4.3.1. Договору проценти за користування овердрафтом нараховуються в валюті овердрафту за процентною ставкою, обумовленою цим договором, щоденно на фактичну заборгованість позичальника за овердрафтом на кінець відповідного дня, виходячи із умови, що до розрахунку приймається календарна кількість днів у місяці та календарна кількість днів у році (або 360 днів у році - якщо валютою овердрафту є долари США або ЄВРО). Нарахування процентів за користування овердрафтом починається з першого дня утворення дебетового залишку на поточному рахунку позичальника і припиняється в день (включно), що передує дню фактичного погашення заборгованості за овердрафтом або проценти за користування овердрафтом мають сплачуватися позичальником в валюті овердрафту щоденно, наступного операційного дня після дня їх нарахування, в тому числі, за рахунок кредитних коштів в межах доступного залишку ліміту овердрафту.

Пунктом 4.5.1. Договору передбачено, що пеня розраховується щоденно, за кожний день прострочення сплати відповідного платежу (включаючи день виникнення простроченої заборгованості та день фактичного погашення простроченої заборгованості), в національній валюті України (по курсу НБУ на день розрахунку, якщо валютою заборгованості є іноземна валюта), та має бути сплачена позичальником на відповідний рахунок банку. Пеня розраховується, виходячи з умови тривалості року, що складається з фактичної кількості календарних днів у відповідному році, а також виходячи з фактичної кількості днів у місяці.

Згідно з п. 4.6 Договору оплата процентів за користування овердрафтом та/або комісії 2, за відсутності власних коштів Позичальника на його поточних рахунках, відкритих в Банку, сплачується Позичальником за рахунок овердрафту в межах невикористаного ліміту овердрафту. При цьому, якщо на момент оплати за рахунок невикористаного ліміту овердрафту процентів за користування овердрафтом та/або комісії 2 відсутня заборгованість Позичальника за овердрафтом, то починається відлік нового строку безперервного користування овердрафтом.

Платежі, передбачені цим договором, вважаються здійсненими Позичальником у належний строк, якщо сума відповідних платежів в повному розмірі надійшла на відповідні рахунки Банку протягом банківського (операційного) дня в строки, визначені цим договором. Якщо останній день строку відповідного платежу не є банківським (операційним) днем, то сторони встановили, що відповідний платіж повинен бути здійснений Позичальником не пізніше наступного за ним банківського (операційного) дня. При цьому, якщо у позичальника наявна заборгованість за цим договором по сплаті комісій та/або процентів за користування овердрафтом, така заборгованість не переноситься на рахунки простроченої заборгованості та Позичальник має право погасити її до закінчення строку безперервного користування овердрафтом (п. 4.7 Договору).

Відповідно до п. 4.8 Договору, якщо по закінченню строку безперервного користування овердрафтом Позичальник не здійснив погашення фактичної заборгованості перед Банком за овердрафтом, процентами за користування овердрафтом та/або комісією 2, то: з наступного календарного дня, що слідує за днем закінчення строку безперервного користування овердрафту, Позичальник втрачає право на оплату своїх розрахункових документів за рахунок ліміту овердрафту (п. 4.8.1 Договору); Позичальник має право здійснити погашення існуючої заборгованості за овердрафтом, комісією 2, а також за процентами за користування овердрафтом за фактичний строк користування овердрафтом протягом наступних 15 календарних днів після спливу строку безперервного користування овердрафтом. Якщо Позичальник здійснить повне погашення існуючої заборгованості перед Банком за овердрафтом, процентами за користування овердрафтом та/або комісією 2, протягом встановленого цим пунктом 4.8.2 строку, починаючи з наступного банківського (операційного дня) право Позичальника на оплату його розрахункових документів за рахунок овердрафту поновлюється (п. 4.8.2 Договору); якщо Позичальник не здійснить погашення заборгованості перед Банком за овердрафтом, процентами за користування овердрафтом та/або комісією 2 протягом вказаного в п. 4.8.2 цього Договору п`ятнадцятиденного строку, останній день такого строку встановлюється сторонами як термін погашення овердрафту, та наступного банківського (операційного) дня, що слідує за днем, визначеним як термін погашення овердрафту за цим пунктом 4.8.3, Банк переносить вищевказану заборгованість позичальника на відповідні рахунки для обліку простроченої заборгованості (п. 4.8.3 Договору).

В п. 4.9 Договору сторонами погоджено черговість погашення заборгованості.

Згідно із п. 5.1. Договору при настанні строків будь-яких платежів, обумовлених цим договором, чи у випадку наявності простроченої заборгованості за будь - якими платежами, передбаченими цим договором, що підтягають сплаті Позичальником, та в інших випадках, обумовлених цим договором, будь-які грошові кошти на рахунках Позичальника в Банку Банк має право використовувати для сплати таких платежів. Для цього Позичальник надає Банку право договірного списання коштів з рахунків Позичальника, та доручає Банку здійснювати таке договірне списання у сумі, визначеній банком на підставі цього договору, будь-яку кількість разів до повної оплати будь-яких зобов`язань Позичальника перед Банком за цим договором.

Якщо після строку платежів за цим договором, якщо Банк з тих чи інших причин не скористався правом договірного списання коштів з рахунків Позичальника, це не є підставою для звільнення позичальника від відповідальності за порушення зобов`язань, передбачених цим договором (п. 5.4 Договору).

Пунктом 8.1 Договору передбачено право Позичальника в порядку та на умовах, передбачених цим договором, отримувати грошові кошти відповідно до умов цього договору.

До обов`язків Позичальника пунктом 8.2 Договору віднесено, зокрема, обов`язок своєчасно, у відповідності до умов цього договору, виконувати свої зобов`язання за цим договором в тому числі погашати заборгованість за овердрафтом, сплачувати проценти за користування овердрафтом, комісії, та здійснювати будь-які інші платежі, обумовлені цим договором (обов`язки позичальника, за порушення яких передбачена відповідальність у вигляді пені).

За невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за цим договором винна сторона відповідає перед Банком за зобов`язаннями, обумовленими цим договором, усім належним Позичальнику майном, коштами та всіма активами, на які може бути звернуто стягнення згідно чинного законодавства України (п. п. 9.1, 9.2 Договору).

В п. 9.4 Договору зазначено, що при невиконанні позичальником будь-яких грошових зобов`язань за цим договором позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню. Сплата позичальником пені не звільняє позичальника від виконання ним вищевказаних зобов`язань.

Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін. Цей договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 12.2 Договору).

Відповідно до п. 12.9 Договору сторони строк позовної давності за будь-якими вимогами банку, що випливають з цього договору встановлюється тривалістю три роки.

Договір підписаний сторонами, скріплений відтисками їхніх печаток.

Як вбачається із виписки по особовим рахункам за період з 17.07.2014 р. по 10.07.2018 р. відповідач користувався кредитними коштами однак допустив порушення умов Договору щодо термінів повернення коштів та сплати процентів за користування ними.

Позивач у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором про надання овердрафту №1707Ю від 17.07.2014 р. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути 10000 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 9363 грн. 96 коп. простроченої заборгованості за відсотками, 12966 грн. 62 коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 5651 грн. 49 коп. пені за несвоєчасне погашення процентів.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

За приписами статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як убачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини на підставі Договору про надання овердрафту №1707Ю від 17.07.2014 р., відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу за поточним рахунком останнього овердрафт в межах ліміту овердрафту на умовах цього договору, а відповідач зобов`язався сплачувати банку заборгованість за овердрафтом, з врахуванням визначеного цим договором строку безперервного користування овердрафтом та терміну погашення овердрафту, сплачувати проценти за користування овердрафтом, комісії та інші платежі в розмірі та на умовах, обумовлених цим договором.

Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

За приписами ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (частина друга статті 1069 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Тобто, відповідач у межах строку кредитування - до 16.07.2015 р. (термін погашення овердрафту, визначений у р. 1 Договору) мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними платежами, зокрема, як це передбачено п. п. 4.1.1, 4.3.1, 4.8.2 Договору.

Починаючи з 16.07.2015 р., враховуючи те, що інша дата (день) не випливає з умов Договору, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеного постанові від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12 припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, частини першої статті 193 Господарського кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Вище судом встановлено, що позивач надав, а відповідач скористався овердрафтом, що відображено у виписці по особовим рахункам відповідача з 17.07.2014 р. по 10.07.2018 р, однак, відповідач належним чином не виконав зобов`язання по поверненню кредиту та оплаті процентів.

Поруч з тим, колегія суддів із поданого позивачем розрахунку заборгованості (а. с. 20-30) встановила, що позивачем нараховано 7918 грн. 75 коп. простроченої заборгованості за відсотками нарахованими після закінчення строку кредитування (16.07.2015 р.), у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та безпідставними.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо правомірності позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 10000 грн. та відсотків за користування овердрафтом в сумі 1445 грн. 21 коп.

Щодо позовних вимог про стягнення 12966 грн. 62 коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту та 5651 грн. 49 коп. пені за несвоєчасне погашення процентів, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарського зобов`язання забезпечується засобами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватись передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обороті. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За приписами ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 9.4 Договору при невиконанні позичальником будь-яких грошових зобов`язань за цим договором позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню, а в розділі 1 Договору визначено, що пеня - це вид неустойки за порушення позичальником зобов`язань за цим договором. Пеня встановлюється в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на дату прострочення відповідного платежу.

Перевіривши подані розрахунки пені, апеляційний господарський суд погоджується із судом першої інстанції, що правомірним буде нарахування пені в сумі 2377 грн. 53 коп. на заборгованість за кредитом та 396 грн. 78 коп. - на заборгованість за процентами, а нарахування пені в сумі 10589 грн. 09 коп. на заборгованість за кредитом та 5254 грн. 71 коп. - на заборгованість за процентами.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд констатує, що судом першої інстанції вірно встановлено правомірності та обґрунтованості позовних вимог щодо стягнення 10000 заборгованості за овердрафтом (кредитом), 1445 грн. 21 коп. заборгованості за відсотками, 2377 грн. 53 коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 396 грн. 78 коп. пені за несвоєчасне погашення відсотків.

Також, суд вважає за необхідне відмітити, що Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" оскаржує рішення господарського суду Хмельницької області від 04.02.2019р. у справі №924/1035/18 повністю, всупереч п. 5 ч. 2 ст. 258 ГПК України не зазначає у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення щодо правомірності та обґрунтованості позовних вимог в сумах зазначених вище.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності (а. с. 139), суд апеляційної інстанції бере до уваги наступне.

Судом констатується, що перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

За приписами ст. ст. 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється тривалістю в один рік.

Статтею ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Як вище зазначено судом апеляційної інстанції, відповідно до розділу 1 Договору термін погашення овердрафту - до 16 липня 2015 року, якщо інша дата (день) не випливатиме з умов цього договору.

В п. 12.9 Договору сторони погодили, що строк позовної давності за будь-якими вимогами банку, що випливають з цього договору, встановлюється тривалістю три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За приписами ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Як убачається з матеріалів справи, відповідачем прострочено сплату заборгованості за кредитом, починаючи 15.12.2014 р., заборгованості за відсотками - з 15.12.2014 р. по 15.01.2015 р.

Враховуючи вищевикладені положення законодавства та обставини справи, перебіг позовної давності розпочався з 16.07.2015 р. (останній день погашення овердрафту) та закінчився 16.07.2018 р.

В той же час, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права з позовом у даній справі (№ 924/1035/18) 08.11.2018 р., що підтверджується відбитком штемпеля господарського суду Хмельницької області (а. с. 2), тобто за межами встановленого п. 12.9 Договору строку позовної давності за вимогами банку, що випливають з договору.

За таких обставин, позивачем було пропущено строк позовної давності щодо вимоги про стягнення заборгованості за овердрафтом.

Також, як вірно зазначено судом першої інстанції незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, зокрема, про стягнення неустойки.

Позовна вимога про стягнення неустойки може бути додатковою як до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, так і до вимоги про стягнення процентів за кредитом.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки позовна давність до основних вимог (про стягнення заборгованості за кредитом та відсотками) спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткових вимог про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів. Відтак, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена.

Доводи апелянта, що у зв`язку із зверненням до суду 12.07.2018 р. позовна давність переривалася, не беруться судом до уваги, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Як вбачається із матеріалів господарської справи № 924/1035/18 позивач з позовною заявою № 1-4-2/1898-ЛК від 11.07.2018 р. звернувся до господарського суду Хмельницької області, відповідно до якої просив стягнути з ТОВ "Матадор" заборгованості за Договором про надання овердрафту №1707Ю від 17.07.2014 р. в загальні сумі 37982 грн. 07 коп. та сплачений судовий збір в сумі 1762 грн. (а. с. 146-149).

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 17.07.2018 р. у справі №924/611/18 було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ "Фідобанк" про відстрочення сплати судового збору. Позовну заяву ПАТ "Фідобанк" до ТОВ "Матадор" про стягнення 37982 грн. 07 коп. залишено без руху, надавши позивачу строк у 5 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме: подання документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; надання документів, які підтверджують відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів (опис вкладення із зазначенням, які документи направлено, та розрахунковий документ); попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви (а. с. 150-151).

В подальшому, ухвалою господарського суду Хмельницької області від 21.07.2018 р. у справі №924/611/18 позовну заяву ПАТ "Фідобанк" до ТОВ "Матадор" про стягнення заборгованості за договором про надання овердрафту №1707Ю від 17.07.2014 р. в сумі 37982 грн. 07 коп., з яких 10000 грн. простроченої заборгованості за овердрафтом (кредитом), 9363 грн. 96 коп. простроченої заборгованості за відсотками, 12966 грн. 62 коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 5651 грн. 49 коп. пені за несвоєчасне погашення процентів повернуто позивачу.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Окрім того, судом звертається увага на те, що за змістом частини другої статті 264 ЦК України переривання перебігу позовної давності шляхом пред`явлення позову матиме місце у разі не будь-якого подання позову, а здійсненого з додержанням вимог процесуального закону. Тому якщо господарським судом у прийнятті позовної заяви відмовлено або її повернуто, то перебіг позовної давності не переривається. Якщо позовну заяву було повернуто, перебіг позовної давності переривається з того дня, коли заяву подано до суду з додержанням установленого порядку.

Вище апеляційний господарський суд встановив, що повторно позивач звернувся із цією ж позовною заявою лише 08.11.2018 р.

За таких обставин, доводи апелянта щодо переривання строку позовної давності спростовуються вищевикладеним.

У зв`язку із вищевикладеним, апеляційний господарський суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимоги в частині стягнення 10000 заборгованості за овердрафтом (кредитом), 1445 грн. 21 коп. заборгованості за відсотками, 2377 грн. 53 коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 396 грн. 78 коп. пені за несвоєчасне погашення відсотків та у відмові в частині зазначених позовних вимог, з огляду на пропуск позивачем строку позовної давності та відмови в задоволенні інших позовних вимог (7918 грн. 75 коп. заборгованості за відсотками, 10589 грн. 09 коп. пені за заборгованість за кредитом, 5254 грн. 71 коп. пені за заборгованість за процентами) у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Натомість, скаржником не надано належних, допустимих та достатніх доказів у розумінні ст. ст. 76, 77, 79 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

В той же час, відсутні підстави передбачені ст.277 ГПК України для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення господарського суду Хмельницької області від 04.02.2019 р. у справі № 924/1035/18 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" - без задоволення.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Хмельницької області від 04.02.2019 р. у справі № 924/1035/18 - без змін.

2. Справу № 924/1035/18 надіслати господарському суду Хмельницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "24" травня 2019 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.