Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/1166/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

секретар судового засідання: Малярчук Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Колесников І.В. , ордер серія ЛГ № 005466 від 20.12.2018

від відповідача: Олянюк В.Л., наказ № 27-00 від 23.01.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Доля і КО.ЛТД"

до Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод"

про стягнення 2 710 140,17 грн.

ТОВ "Доля і КО. ЛТД" звернулось до суду з позовом про стягнення з ДП "Житомирський бронетанковий завод" 2 710 140,17 грн боргу за товар.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі укладеного між сторонами договору № 868/02 від 14.03.2018, позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 2 710 140,17 грн, за який останній в установлений договором строк розрахунку не провів в результаті чого утворилась заборгованість яка є предметом даного спору.

Ухвалою суду від 02.01.2019 відкрито провадження у даній справі та ухвалено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження.

25.01.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позов від 25.01.2019 вих. № 02-01/162, в якому відповідач зазначив, що продукція, яка поставлялась по договору № 868/02 була неякісною, внаслідок чого позивачем проводилась заміна, чим збільшувався термін виконання останнім умов договору, що в с вою чергу призводило до зриву строків з проведення ремонту військової техніки і зміни строків розрахунків за поставлену продукцію. Водночас, ДП "ЖБТЗ" вживає всі можливі заходи для проведення своєчасного розрахунку з постачальником.

25.01.2019 відповідачем був поданий до суду зустрічний позов про стягнення з ТОВ "Доля і КО.ЛТД" на користь ДП "Житомирський бронетанковий завод" 263 093,40 грн санкцій за порушення умов договору.

Ухвалою суду від 30.01.2019 зустрічна позовна заява була залишена без руху та встановлений строк для усунення недоліків.

У зв`язку з не усуненням недоліків у встановлений судом строк, ухвалою суду від 19.02.2019 зустрічну позовну заяву було повернуто ДП "Житомирський бронетанковий завод".

В судовому засіданні 04.03.2019 протокольною ухвалою строк проведення підготовчого провадження було продовжено.

02.04.2019 від позивача до суду надійшла заява про подання додаткових доказів, в якій позивач зазначив, що за договором № 868/01 відповідачу було відвантажено продукцію на суму 2 635 405,37 грн.

Відповідачем було здійснено перерахування коштів в рахунок оплати за поставлену продукцію та оплату заборгованості в наступному розмірі:

- 28.12.2018 - 426 470,28 грн;

- 14.01.2019 - 36 518,70 грн;

- 22.03.2019 - 200 000,00 грн.

Таким чином, відповідач сплатив позивачу 662 988,98 грн. Сума заборгованості становить 1 972 416,39 грн.

При цьому, позивач зазначає, що в позовній заяві було помилково зазначено суму заборгованості 2 710 140,17 грн.

Сума заборгованості на день подання позовної заяви до суду за договором складала 2 172 416,39 грн.

02.04.2019 судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в межах суми боргу, зазначеної у заяві від 02.04.2019.

Представник відповідача погоджується із вказаною сумою заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

14.03.2018 між ДП "Житомирський бронетанковий завод" ( відповідач / покупець) та ТОВ "Доля і КО.ЛТД" ( позивач / постачальник) укладено договір № 868/02.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується виготовити, поставити та передати у власність, а покупець - прийняти й оплатити продукцію у специфікаціях, надалі "Продукція", на умовах та в строки, передбачені договором.

Кількість та номенклатура продукції вказується у специфікації № 1 та специфікації № 2 ( додаток № 1 та додаток № 2 відповідно до договору - додається), надалі "Специфікації", що є невід`ємною частиною договору ( п. 2.2 договору).

Якість і комплектність продукції підтверджується паспортом або формуляром, зразок яких установлено на підприємстві постачальника ( п. 2.3 договору).

5277 ВП МОУ на прийняту продукцію видає посвідчення про приймання продукції, яке підтверджує її відповідність умовам договору та документації, вказаній у п. 2.2 ( п. 2.4 договору).

Пунктом 2.5 договору передбачено, що у випадку постачання продукції неналежної якості або продукції, яка не буде відповідати умовам даного договору, постачальник зобов`язаний за рахунок власних сил та коштів, в строк 30 (тридцять) днів з дати отримання від покупця письмового повідомлення, усунути виявлені дефекти та/або недоліки продукції, або замінити неякісну продукцію на продукцію. належної якості.

Відповідно до п. 3.1 договору, поставка продукції здійснюється силами та за рахунок постачальника, можливо через перевізника на склад в місці знаходження покупця ( або на інших умовах, обговорених сторонами) у термін 10 робочих днів з моменту отримання замовлення постачальником. Моментом поставки продукції та передачі її покупцю є дата підписання сторонами видаткової накладної та акту прийому-передачі.

Підтвердження факту поставки продукції її цілісного стану та відповідної комплектації засвідчується сторонами в акті прийому-передачі ( п. 3.6 договору).

Згідно п. 4.7 договору, розрахунки за цим договором проводяться в національній валюті України у розмірі 100% за поставлену партію продукції у формі прямого банківського переказу на поточний рахунок постачальника, який зазначений у даному договорі протягом 10 банківських днів з дати отримання рахунку на оплату та супроводжувальних документів. Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018 року включно. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від зобов`язань та відповідальності за порушення зобов`язань ( тому числі гарантійних), які виникли під час дії договору. Закінчення строку дії договору не звільняє покупця від зобов`язань в частині оплати за поставлену продукцію ( п. 10.5 договору).

Також, між сторонами були підписані специфікації № 1та № 2 ( додатки до договору № 1 та № 2 відповідно), в яких сторони погодили найменування та кількість продукції яка має бути поставлена позивачем.

Крім того, сторони погодили орієнтовну вартість одиниці продукції за специфікаціями № 1 та № 2, яка зазначена у підписаних сторонами протоколах (додатки до договору № № 3-6).

Так на виконання умов договору, позивачем було поставлено відповідачу продукцію на загальну суму 2 635 405,37 грн, що підтверджується видатковими накладними № 1735 від 18.05.2018 на суму 426 470,28 грн, № 1736 від 18.05.2018 на суму 848 691,60 грн, № 1868 від 25.05.2018 на суму 469 117,31 грн, № 1869 від 25.05.2018 на суму 891 126,18 грн, відповідними актами прийому-передачі продукції, довіреностями на отримання цінностей № 432 від 17.05.2018 та № 454 від 24.05.2018.

За поставлену продукцію відповідачу були вставлені рахунки на оплату.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Однак, в порушення умов договору відповідач розрахунок належним чином не провів.

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія від 05.11.2018 з вимогою погасити вартість отриманої продукції, яка залишена без задоволення.

02.04.2019р. позивачем надав суду заяву з якої вбачається що відповідач після подачі позову до суду було здійснено перерахування грошових коштів в рахунок оплати за поставлену продукцію за договором № 868/02, а саме:

- 28.12.2018 - 426 470,28 грн;

- 14.01.2019 - 36 518,70 грн;

- 22.03.2019 - 200 000,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Із врахуванням вищевикладених норм та фактичних обставин справи, суд вважає що провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 662 988,98 грн підлягає закриттю за відсутністю предмета спору між сторонами.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем по договору № 868/02 на день винесення рішення становить 1 972 416,39 грн.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 1 972 416,39 грн боргу та закриття провадження у справі в частині стягнення 662 988,98 грн.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача внаслідок неправильних дій сторони у результаті яких спір доведено до вирішення у судовому порядку.

Керуючись статтями 123, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" (12441,Житомирська область, смт.Новогуйвинське, вул.Дружби народів,1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Доля і КО.ЛТД" (01015,м. Київ, пров. Михайла Реута,4, ) - 1 972 416,39 грн боргу та 39 531,08 грн витрат зі сплати судового збору.

3. Провадження у справі в частині стягнення 662 988,98 грн закрити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 17.05.19

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3 - сторонам (рек. з повід.)