ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

22 травня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/1096/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Будішевської Л.О., Мишкіної М.А.,

при секретарі судового засідання Станковій І.М.,

за участю представників:

від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дев`ятий квартал" - Кривенко М.С., Гайдаржий А.В.,

від Южноукраїнської міської ради Миколаївської області - Заболотна А.В., Лопушенко А.О.,

розглянувши апеляційну скаргу Южноукраїнської міської ради Миколаївської області

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.02.2019, прийняте суддею Алексєєвим А.П., м. Миколаїв, повний текст складено 25.02.2019,

у справі №915/1096/18

за позовом: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дев`ятий квартал"

до відповідача: Територіальної громади міста Южноукраїнська в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області

про визнання частково недійсними свідоцтв про право власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 р. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дев`ятий квартал" (далі - ОСББ "Дев`ятий квартал") звернулось з позовом до територіальної громади міста Южноукраїнська в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, в якому просило визнати недійсними свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок №52 по вулиці Дружби народів у місті Южноукраїнську , видане 09.04.2008, в частині права власності на нежитлові приміщення загальною площею 237,7 кв.м та свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок №56 по вулиці Дружби народів у місті Южноукраїнську , видане 11.04.2008, в частині права власності на нежитлові приміщення загальною площею 186 кв.м.

Позовні вимоги обґрунтовані незаконністю набуття територіальною громадою міста Южноукраїнська в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області права комунальної власності на нежитлові приміщення загальною площею 237,7 кв.м, розташовані у житловому будинку №52 по вулиці Дружби народів у місті Южноукраїнську , та нежитлові приміщення загальною площею 186 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Южноукраїнськ, вул. Дружби народів, буд. 56, оскільки вказані приміщення є допоміжними приміщеннями багатоквартирних будинків, які призначені для забезпечення експлуатації будинків і побутового обслуговування їх мешканців та належать на праві спільної сумісної власності співвласникам квартир та нежитлових приміщень у зазначених будинках.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 08.10.2018 відкрито провадження у справі №915/1096/18.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 14.02.2019 у справі №915/1096/18 (суддя Алексєєв А.П.) позовні вимоги задоволено повністю: визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 11.04.2008 Виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради на дев`ятиповерховий житловий будинок №56 по вул . Дружби Народів у м. Южноукраїнську в частині посвідчення права власності територіальної громади в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на нежитлові приміщення загальною площею 186,0 кв.м; визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 09.04.2008 Виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради на дев`ятиповерховий житловий будинок №52 по вул. Дружби Народів у м. Южноукраїнську в частині посвідчення права власності територіальної громади в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на нежитлові приміщення загальною площею 237,7 кв.м; стягнуто з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 3524 грн.

Судове рішення мотивоване тим, що відповідачем безпідставно та всупереч приписам законодавства оформлено за собою право власності на допоміжні приміщення загальною площею 237,7 кв.м, розташовані у житловому будинку №52 по вулиці Дружби народів у місті Южноукраїнську , та допоміжні приміщення загальною площею 186 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Южноукраїнськ, вул. Дружби народів, буд. 56, чим порушено право співвласників квартир та нежитлових приміщень у зазначених будинках володіти та користуватися спірними приміщеннями.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Южноукраїнська міська рада Миколаївської області звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.02.2019 у справі №915/1096/18 скасувати.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник зазначає про те, що місцевий господарський суд при ухваленні рішення дійшов помилкового висновку щодо належності спірних приміщень до категорії допоміжних, оскільки зазначене спростовується матеріалами технічної інвентаризації. Апелянт також наголошує на тому, що територіальна громада міста Южноукраїнська в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області правомірно набула право власності на спірні приміщення, розташовані у житлових будинках №52 та №56 по вулиці Дружби Народів у місті Южноукраїнську, на підставі рішення Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради №352 від 06.09.2001 "Про прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Южноукраїнська житлового фонду та об`єктів соціальної інфраструктури від ВП "ЮУ АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом", при цьому передача вищезазначених будинків на баланс ОСББ "Дев`ятий квартал" не змінила форму власності на спірні приміщення. Крім того, під час прийняття на баланс житлових будинків №52 та №56 по вулиці Дружби Народів у місті Южноукраїнську позивач був обізнаний про наявність у вказаних будинках нежитлових приміщень та квартир комунальної форми власності, про що свідчать наявні у матеріалах справи підписані між сторонами без будь-яких зауважень та погоджені рішенням Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради №257 від 28.07.2016 акти про списання багатоквартирних будинків з балансу №№ 237, 238 від 14.06.2016.

У відзиві на апеляційну скаргу б/н від 18.04.2019 (вх.№1153/19/Д2 від 22.04.2019) ОСББ "Дев`ятий квартал" зазначає про її безпідставність та необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення. Зокрема, позивач зазначає про те, що відповідачем не доведено належними та допустимим доказами підстав та моменту створення спірних приміщень як окремих об`єктів нерухомого майна комунальної форми власності, при цьому будинки №52 та №56 по вулиці Дружби Народів у місті Южноукраїнську проектувалися та будувалися як цілісний об`єкт - гуртожиток №9, у якому не передбачалося розміщення окремих вбудованих нежитлових приміщень.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Мишкіної М.А. від 09.04.2019 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження та в подальшому ухвалою від 22.04.2019 розгляд справи призначено на 22.05.2019 о 10:00.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність призначення у даній справі судової будівельно-технічної експертизи з огляду на наступне.

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача про визнання недійсними свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 11.04.2008 на дев`ятиповерховий житловий будинок №56 по вул . Дружби Народів у м. Южноукраїнську в частині посвідчення права комунальної власності на нежитлові приміщення загальною площею 186,0 кв.м та від 09.04.2008 на дев`ятиповерховий житловий будинок №52 по вул . Дружби Народів у м. Южноукраїнську в частині посвідчення права власності відповідача на нежитлові приміщення загальною площею 237,7 кв.м.

Позовні вимоги обґрунтовані належністю спірних приміщень до категорії допоміжних приміщень багатоквартирних будинків, які призначені для забезпечення експлуатації будинків і побутового обслуговування їх мешканців та належать на праві спільної сумісної власності співвласникам квартир та нежитлових приміщень у зазначених будинках.

При цьому скаржник в апеляційній скарзі наголошує на безпідставності висновку місцевого господарського суду щодо належності спірних приміщень до категорії допоміжних, оскільки, на думку апелянта, такий висновок не ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.

Відповідно до частини другої статті 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

В силу частини другої статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Нежиле приміщення - приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин.

Частиною четвертою статті 4 Житлового кодексу УРСР визначено, що до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Колегією суддів враховується, що сходові клітини, кладові, вестибюлі можуть знаходитись як в окремих жилих, так і в нежилих приміщеннях (сходові клітини в двоповерхових квартирах або нежилих приміщеннях) та призначатись для експлуатації лише цих окремих приміщень та обслуговування їх мешканців, а не мешканців всього багатоквартирного будинку, а підвальні приміщення можуть бути обладнані для здійснення певного виду діяльності і не призначені для експлуатації будинку або побутового обслуговування мешканців (наприклад, при здійсненні торговельної діяльності тощо).

Тобто в різних випадках одне і те ж приміщення може відноситись до житлового фонду і мати статус допоміжного або бути самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, у зв`язку з чим в результаті приватизації квартир їх мешканцями право власності останніх на такі приміщення не виникає.

Для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру, і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, слід враховувати як місце їхнього розташування, так і загальну характеристику сукупності властивостей таких приміщень.

Водночас з метою встановлення виду приміщення - допоміжне чи нежитлове - необхідним є встановлення технічних характеристик такого приміщення та його значення для експлуатації всього будинку, у тому числі встановлення того, чи можлива без доступу до спірних об`єктів експлуатація будинку, для чого суд повинен дослідити низку доказів, зокрема, докази наявності або відсутності у таких приміщення вузлів управління (засуви, вентилі, крани) систем опалення, водопостачання і каналізації цього будинку, а також вузлів обліку електроенергії, матеріали технічної інвентаризації, інші докази, в тому числі ті, що підтверджують попереднє використання таких приміщень як нежитлових чи допоміжних.

При цьому для з`ясування обставин, що мають значення для справи, зокрема, встановлення технічних характеристик спірних приміщень для можливості їх віднесення до категорії допоміжних або нежитлових, необхідні спеціальні знання у будівельно-технічній галузі, якими суд не володіє, що зумовлює необхідність призначення у даній справі судової будівельно-технічної експертизи, на вирішення якої доцільно поставити наступні питання:

- чи належить приміщення загальною площею 186,0 кв.м, право власності на яке посвідчено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 11.04.2008 Виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради, та яке розташоване у дев`ятиповерховому житловому будинку №56 по вулиці Дружби Народів у місті Южноукраїнську до допоміжних?

- чи належить приміщення загальною площею 237,7 кв.м, право власності на яке посвідчено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 09.04.2008 Виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради, та яке розташоване у дев`ятиповерховому житловому будинку № 52 по вулиці Дружби Народів у місті Южноукраїнську до допоміжних?

Згідно з частиною першої статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

В силу частин третьої, четвертої статті 99 Господарського процесуального кодексу України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Відповідно до приписів частин першої, третьої, п`ятої статті 100 Господарського процесуального кодексу України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. Ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об`єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі). В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

З огляду на вищевикладене, а також на те, що визначення функціонального призначення спірних приміщень, зокрема, їх віднесення до категорії нежитлових або допоміжних, має суттєве значення для вирішення справи і потребує спеціальних знань, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне за ініціативою суду призначити у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз.

При визначенні експертної установи колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду враховано положення пункту 1.6 Інструкції, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 за №705/3145, відповідно до якого експертизи та дослідження проводяться експертними установами за зонами регіонального обслуговування згідно з Переліком регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України, наведеним у додатку 1 до цієї Інструкції.

При цьому витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи.

Саме такий правовий висновок зазначено в пункті 23 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012.

В даному випадку колегія суддів вважає за можливе витрати за проведення судової експертизи покласти на відповідача, як на особу, яка не заперечує проти її проведення. В подальшому за результатами розгляду апеляційної скарги розподіл судових витрат, в тому числі пов`язаних з проведенням експертизи, буде проведений відповідно до правил статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 99, 100, 232-236, 267, 270, 281 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Призначити у справі №915/1096/18 судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На вирішення судового експерта поставити наступні питання:

Чи належить приміщення загальною площею 186,0 кв.м, право власності на яке посвідчено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 11.04.2008 Виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради, та яке розташоване у дев`ятиповерховому житловому будинку № 56 по вулиці Дружби Народів у місті Южноукраїнську до допоміжних?

Чи належить приміщення загальною площею 237,7 кв.м, право власності на яке посвідчено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 09.04.2008 Виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради, та яке розташоване у дев`ятиповерховому житловому будинку №52 по вулиці Дружби Народів у місті Южноукраїнську до допоміжних?

Попередити судового експерта до початку проведення судової експертизи про відповідальність за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Зобов`язати Южноукраїнську міську раду Миколаївської області оплатити рахунок експертної установи за проведення судової експертизи в десятиденний термін з дня отримання відповідного рахунку, що буде надісланий їй Південно-західним апеляційним господарським судом.

Зобов`язати Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз висновок судового експерта в оригіналі надіслати до Південно-західного апеляційного господарського суду (65119 м. Одеса, пр. Шевченка, 29), а також копії сторонам по справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Копію ухвали направити сторонам, а також експертній установі разом з матеріалами справи №915/1096/18.

Повний текст ухвали складено та підписано 22.05.2019.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя М.А. Мишкіна