ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.05.2019 Справа № 905/542/19

Позивач: Акціонерне товариство Українська залізниця (03680, м.Київ, вул. Тверська 5) в особі: регіональної філії «Придніпровська залізниця», м. Дніпро (49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика Свято-Варваринська» (85333, Донецька область, Покровський район, с. Сергіївка, прорв. Верхній, 44)

предмет позову: стягнення штрафу 22 000,00грн.

підстави позову: невірно зазначена маса вантажу у залізничній накладній №53662078, вагон № 56743966

Суддя Матюхін В.І.

Акціонерним товариством «Українська залізниця» подано позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Збагачувальна фабрика Свято-Варваринська» 22 000,00грн. штрафу за неправильно зазначену у залізничній накладній №53662078 масу вантажу за відправкою Удачна Донецької залізниці Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, вагон № 56743966.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на дані залізничної накладної, комерційного акту №460005/26 від 07.01.2019р., а також ст.ст.118, 122, 129 Статуту залізниць України.

Ухвалою від 25.03.2019р. господарським судом відкрите провадження у справі і:

- за клопотанням позивача вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами;

- встановлено відповідачеві строк для подання заяви з запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до 08.04.2019 року.

Відповідно до цієї ухвали відповідач у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше 09-40год. 15.04.2019 року мав право надати (надіслати):

· суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову;

· позивачеві - копію відзиву та доданих до нього документів.

Також, із урахуванням вимог ст.ст.166, 167, 251 ГПК України судом встановлено:

· позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 3-х календарних днів з дня отримання відзиву;

· відповідачу строк для подання заперечення на відповідь - протягом 3-х календарних днів з дня отримання відповіді.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк заяву з запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідачем в строк для подання відзиву (протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі) також подане не було.

15.04.2019р. від відповідача до господарського суду надійшов відзив на позовну заяву № 497-1 від 12.04.2019р., яким Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» позов не визнала з посиланням, зокрема, на те, що:

- прийнявши вантаж до перевезення за накладною, залізниця визнала наявність вантажу у кількості, передбаченій накладною, для цілей договору застави;

- вантаж залізницею прийнятий до перевезення згідно вимог п.28 «Правил приймання вантажу без зауважень, тобто ніяких порушень відповідачем чинного законодавства допущено не було;

- залізнична накладна, яка є договором перевезення, «не містить ані безпосередньо визначення видів та підстав відповідальності відправника, ані жодних посилань на конкретні пункти Статуту залізниць, якими така відповідальність передбачена» і тому «говорити про відповідальність, що передбачена договором залізничного перевезення вантажів (накладною), підстав немає»;

- Законом України «Про залізничний транспорт» встановлена відповідальність за певні види правопорушень на залізничному транспорті і в усіх випадках для визначення розміру відповідальності закон відсилає до Статуту залізниць, який не є законним, що суперечить положенням ст.92 Конституції України, згідно якої відповідальність за правопорушення має бути визначена законом;

- після передачі вантажу перевізнику фабрика не вчиняла ніяких дій, які можна було б кваліфікувати як правопорушення і які були б підставою для застосування штрафних санкцій до неї;

- одержувачем вантажу не дотриманий порядок приймання продукції за кількістю, встановлений законодавством (Інструкція П-6);

- в комерційному акті не зазначено яким чином відбувалось переважування у статиці, чи у русі;

- спірний вагон прослідував пункт комерційного огляду поїздів (вагонів) по станції Покровськ без будь-яких зауважень;

- збільшення ваги вугілля в вагоні сталося не з вини вантажовідправника, а через збільшення вологи вугільного концентрату на шляху прямування внаслідок інтенсивних атмосферних опадів (з 03 по 06.01.2019 р. проходили інтенсивні опади у вигляді мокрого снігу, хуртовини), підтвердженням чого є те, що згідно «посвідчення про якість концентрату вугілля кам`яного для коксування № 6» група з 20 вагонів (в т. ч. і вищеназваний вагон) 03.01.2019 р відправлена з показником вологи 8,5%, а аналіз проби вугілля, згідно протоколу випробувань № 136, проведений фахівцями одержувача (ПрАТ «Запоріжкокс») 09.01.2019 р. по даній партії вагонів, показав, що вміст вологи у вугільному концентраті збільшився до 9,9%, тобто відсоток збільшення вмісту вологи зріс на 1,4%, таким чином і вага вугільного концентрату збільшилася, що є форс-мажорною обставиною і виключає вину вантажовідправника;

- розмір штрафу є надмірно великим і несправедливим, а відтак з урахуванням рішень Конституційного Суду України № 15-рп/2004 від 2 листопада 2004 року і № 2-рп/2005 від 24 березня 2005 року, в яких суд зазначив, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права; елементи права, зокрема, рівність, мораль, об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою знайшла відображення в Конституції України і врахувавши приписи ст.551 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.233 Господарського кодексу України, п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, «сума штрафу повинна бути значно меншою».

Також відповідач наполягає на відсутності вини як вантажовідправника для покладення на нього матеріальної відповідальності і наголошує, що застосування до нього санкції у розмірі п`ятикратної плати за перевезення не адекватне самому правопорушенню, не підвищить авторитет ні суду, ні самого позивача.

З метою забезпечення сторонам можливості надати відповідь та заперечення ухвалою від 23.04.2019р. судом встановлено:

· позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 3-х календарних днів з дня отримання відзиву;

· відповідачу строк для подання заперечення на відповідь (за наявності такої) - протягом 3-х календарних днів з дня отримання відповіді, але не пізніше 09-40год. 11.05.2019 року.

Акціонерним товариством «Українська залізниця» надана відповідь на відзив, у якій залізниця зазначила наступне:

- матеріали справи містять докази порушення вимог статті 122 Статуту залізниць Україні підприємством відповідача, а саме: комерційний акт від 07.01.2019 року №46005/26;

- згідно п. 22 Правил видачі вантажів затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 р. N 644, перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення;

- з накладної вбачається, що вантаж завантажено у вагон №56743966 вантажовідправником, маса вантажу визначена відправником на вагонних вагах, участь при визначенні маси вантажу працівники станції відправлення Удачна не приймали;

- існує декілька нормативно-вичерпних способів визначення маси вантажів, а саме:

ь шляхом зважування на вагах;

ь підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом;

ь розрахунковим методом;

ь за обміром;

ь умовно;

- як вбачається з графи 26 накладної за спірним перевезенням вантажовідправник визначав масу вантажу у вагоні способом зважування на вагах, тобто таким же самим способом, як і залізниця на станції призначення;

- за невірне зазначення маси вантажу у залізничному перевізному документі статтею 122 Статуту залізниць України встановлено, штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення за всю відстань перевезення;

- у застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки;

- підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту;

- інформація, викладена у комерційному акті від 07.01.2019 року №460005/26 є достовірною, повною та підтверджується іншими доказами в розумінні Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач заперечення на відповідь залізниці не надав.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив:

03.01.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» (вантажовідправник) на адресу ПрАТ «Запоріжкокс» (вантажоодержувач) у напіввагоні № 56743966 за залізничною накладною на групу вагонів №53662078 (усього 4 вагони) зі станції Удачна Донецької залізниці на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці відвантажило концентрат вугільний.

За накладною вага нетто у вагоні 71 000кг, брутто - не зазначено, тари 24 100кг.

В накладній також зазначено, що вантаж маркований катком-ущільнювачем і поперечними смугами 1,5 2м.

По прибутті (05.01.2019р.) вагону на станцію Запоріжжя-Ліве станція призначення) було здійснено перевірку маси вантажу на справних електронних вагах вантажоодержувача №085, приписаних до залізниці і повірених 06.11.2018р., виявилось:

вага брутто - 95 750 кг,

вага тари (з документу) 24 100кг,

вага нетто 71 650кг, що більше проти даних залізничної накладної та вантажопідйомності вагону на 650кг.

Зважування вагону з вантажем здійснювалось 2 рази, при повторному зважуванні дані не змінились.

Факт неправильності зазначення маси вантажу підтверджується комерційним актом №460005/26 від 07.01.2019р., який підписаний 4-ма особами, а саме: з боку залізниці заступником начальника станції Тетерею ОСОБА_1 .М., комерційним агентом ОСОБА_2 В ОСОБА_3 , приймальником потягів ОСОБА_4 О ОСОБА_3 Ю ОСОБА_3 , з боку одержувача - прийомоздавальником заводу.

В комерційному акті також зазначено, що:

- навантаження у вагоні шапкоподібне, на рівні бортів;

- маркування катком-ущільнювачем і поперечними смугами, що відповідає даним накладної;

- навантаження і маркування не порушені, виїмок і поглиблень не має;

- вагон в технічному відношенні справний;

- двері цільнометалеві, люка закриті;

- витікання вантажу немає;

- посада завідувача вантажного двору за штатним розкладом не передбачена.

Згідно комерційного акту:

- працівниками станції, які особисто здійснювали перевірку маси вантажу у спірному вагоні, є приймальник потягів Кочубей О. ОСОБА_5 . і заступник начальника станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, які підписали комерційний акт;

- зважування спірного вагону здійснювала прийомоздавальник вантажоодержувача, яка також підписала комерційний акт.

У зв`язку з відсутністю у штатному розкладі посади начальника вантажного району (завідувача вантажного двору) наказом начальника станції Запоріжжя-Ліве №450 від 28.12.2018р. визначене коло осіб, які мають право підписувати комерційні акти, у тому числі приймальник потягів ОСОБА_4 Олена Юріївна і комерційний агент ОСОБА_6 .

Відповідно до п. 10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці. Таким чином п. 10 Правил складання актів чітко передбачає посади трьох осіб, які мають право підписувати комерційні акти.

Судом встановлено, що усі 3-и особи з боку залізниці мали право на підписання комерційного акту, зокрема заступник начальника станції (за посадою) та комерційний агент і приймальник потягів як працівники станції, яким наказом начальника станції надане право підписувати комерційні акти (останній особисто здійснював перевірку). При цьому судом врахована і та обставина, що посада начальника вантажного району (завідувача вантажного двору) за штатним розкладом на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці не передбачена. Таким чином, комерційний акт з боку залізниці і з боку вантажоодержувача підписаний належними особами.

На підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу позивачем на відповідача нарахований штраф у сумі 22 000,00грн. із розрахунку 4 400,00 грн. (тариф) х 5.

Зважаючи на те, що:

· відповідно до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011р. №138), вантажовідправник (у даному випадку відповідач) при заповненні перевізних документів повинен був зазначити масу вантажу;

· відповідно до ч.1 ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній;

· ч.2 ст.24 Статуту залізниць України передбачене право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених у накладній, а також кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній;

· згідно зі ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (згідно зі статтею 118 Статуту);

· ст.129 Статуту залізниць України встановлено: "Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць". Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах (п. "а");

· пунктом 10 Правил складання актів передбачено: "Комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці";

· відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%;

· норма надлишку за спірним перевезенням становить 142,0кг, що менше виявленого надлишку 650кг.

· за зазначеним перевезенням провізна плата становить 4 400,00 грн., у зв`язку з чим на виконання вказаних норм сума штрафу за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу складає 22 000,00грн. із розрахунку: 4 400,00 грн. (тариф) х 5,

господарський суд вважає, що позов обґрунтований i підлягає задоволенню у повному обсязі.

Заперечення відповідача судом до уваги не взяті, оскільки:

- ст.24 Статуту залізниць України надано залізниці право перевіряти правильність відомостей, зазначених у накладній, а також кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній, після прийняття вантажу до перевезення;

- залізнична накладна, яка є договором перевезення, містить у собі на першій сторінці застереження (умову) такого змісту: «Вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, вказаних у накладній, відповідно до статей 24, 122 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 р. N 457»;

- п.22 ч.1 ст.92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності, а не відповідальність за правопорушення, як зазначає відповідач, що не одне і те ж;

- підставою для застосування штрафних санкцій є неправильне зазначення у накладній маси вантажу;

- взаємовідносини між сторонами по даній справі виникли з договору перевезення і на них не можуть вплинути стосунки, які регулюються договором поставки (купівлі-продажу), укладеним відповідачем зі своїм контрагентом;

- Інструкція П-6 не є частиною законодавства України;

- зі змісту комерційного акту можна зробити висновок, що зважування вагону з вантажем відбувалось у статиці (зважування відбувалось два рази, чого не можна зробити у русі);

- та обставина, що спірний вагон прослідував пункт комерційного огляду поїздів (вагонів) по станції Покровськ без будь-яких зауважень, може свідчити тільки про те, що у комерційному відношенні до спірного перевезення ніяких зауважень не було, тобто не було витікання вантажу, не було доступу до нього сторонніх осіб і т.п.;

- ніяких доказів інтенсивних опадів у вигляді мокрого снігу на шляху прямування спірного вагону відповідачем до відзиву не додано;

- у випадку збільшення вологи вугільного концентрату на шляху прямування внаслідок інтенсивних атмосферних опадів маса вантажу мала збільшитись рівномірно в усіх 4-х вагонах за спірною відправкою, проте відповідач у відзиву не зазначив і до нього не надав ніяких документів, які б роз`яснили, за якою вагою на станцію призначення прибули 3 інші вагони за спірною відправкою;

- в посвідченні якості концентрату вугілля кам`яного зазначений середній показних вологості в 20-ти вагонах, проте не зазначена вологість у спірному вагоні;

- на станцію призначення спірний вагон прибув з вологістю, яка відповідає нормам, встановленим технічними умовами (згідно посвідчення №6 волога не повинна бути більшою 10,5%, у дійсності за твердженням відповідача вона становила 9,9%).

Щодо способу визначення маси вантажу у вагоні суд також констатує.

Ст.37 Статуту залізниць України встановлено, що «під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній».

Таким чином, існує декілька нормативно-вичерпних способів визначення маси вантажів, а саме:

- шляхом зважування на вагах;

- підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом;

- розрахунковим методом;

- за обміром;

- умовно.

Як вбачається з графи 26 накладної за спірним перевезенням вантажовідправник визначав масу вантажу у вагоні способом зважування на вагах, тобто таким же самим способом, як і залізниця на станції призначення.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що відправник (відповідач) і залізниця визначали масу вантажу за спірним перевезенням однаковим способом.

Також суд констатує, що правильно зазначати масу вантажу у перевізних документах є обов`язком вантажовідправника, передбаченим Правилами оформлення перевізних документів, а не зобов`язанням у розумінні ст.173 Господарського кодексу України.

Судові витрати в межах, встановлених законодавством, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст.24, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, Правил оформлення перевізних документів та керуючись ст.ст.210, 233, 238, 240, 241, 247 252 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), господарський суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» (85333, Донецька область, Покровський район, с. Сергіївка, пров. Верхній, б.44, код ЄДРЮОФОПГФ 36975983) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, код ЄДРЮОФОПГФ 40075815) в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» (49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, б.108, код ЄДРЮОФОПГФ 40081237) 22 000,00грн. штрафу, 1 921,00грн. на відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у порядку, передбаченому п.17.5 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення (складення повного судового рішення).

Повний текст рішення складено 16.05.2019р.

Суддя В.І. Матюхін