ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2019 р. Справа№ 927/774/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2019 (повний текст рішення складено 28.01.2019)

у справі №927/774/18 (суддя Сидоренко А.В.)

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Стар Компані»;

2) ОСОБА_1 ;

про стягнення 204 578, 25 грн.

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі, позивач або Банк) звернулось до Господарського суду Чернігівської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Стар Компані» (далі, відповідач-1) та ОСОБА_1 (далі, відповдіач-2) про стягнення 204 578,25 грн. заборгованості по кредиту, виданому на підставі заяви від 29.10.2014 про приєднання до умов та правил надання банківських послуг.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем-1 (боржником) та відподіачем-2 (поручителем відповідача-1 згідно договору поруки № POR836 від 26.11.2014) взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2019 у справі №927/774/18 позов залишено без задоволення.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження факту існування у відповідачів перед позивачем заборгованості, яка заявлена до стягнення. Так, позивачем до матеріалів справи не надано наказів про затвердження «Умов та правил надання банківських послуг» та внесення до них змін (доповнень) в разі їх наявності, інформації щодо періоду чинності наданої до матеріалів справи редакції «Умов та правил надання банківських послуг», не подано «Умов та правил надання банківських послуг» в редакції, що діяла на момент укладення договору (29.10.2014). Водночас, у матеріалах справи відсутні докази щодо погодження та підписання відповідачем-1 Умов та правил надання банківських послуг в редакції, чинній саме на момент підписання Договору.

Суд наголосив, що відсутність вищезазначених доказів позбавляє його можливості встановити, на яких саме умовах відповідачем-1 був укладений договір банківського рахунка; чи передбачалося умовами даного договору здійснення банком платежів з рахунка відповідача-1, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка); якщо так, то на яких саме умовах банк надав відповідачу-1 кредит. Також, судом зазначено, що позивачем в обґрунтування позовних вимог не подано до суду жодного первинного документу, який підтверджує надання відповідачу кредитних коштів за укладеним між сторонами Договором; доказів часткової сплати відповідачем-1 суми кредиту, зазначеної у розрахунку заборгованості. Письмова заява від 29.10.2014 за підписом генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Стар Компані» ОСОБА_1. про відкриття рахунку та заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, що разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та Тарифами банку складають договір банківського обслуговування від 29.10.2014, довідка банку від 20.08.2018 №08.7.0.0.0/04 про розміри встановлених кредитних лімітів по рахунку відповідача-1 НОМЕР_1, претензія від 19.01.2018 №41029CNDSS0GF, розрахунок заборгованості за договором б/н від 29.10.2014 станом на 14.08.2018, банківські виписки за період з 13.04.2017 по 13.05.2017 по рахунку № НОМЕР_1 та по рахункам № НОМЕР_2 та НОМЕР_6 за період з 01.01.2000 по 20.08.2018 не підтверджують наявність у відповідача-1 заборгованості перед банком станом на 14.08.2018 в сумі 204 578,25 грн. (заборгованість за кредитом).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, 15.02.2019 (про що свідчить поштовий штемпель на конверті) Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського Чернігівської області від 17.01.2019 у справі №927/774/18 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. У апеляційній скарзі апелянтом також викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2019 у справі №927/774/18.

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до наступного:

- відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах надання банківських послуг не свідчить про неукладеність договору, позаяк такий договір є договором приєднання, суть якого полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. У даному випадку відповідач-1, підписуючи заяву від 29.10.2014, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами;

- Банк додав до позовної заяви саме ті Умови та Правила надання банківських послуг, тарифи, які діяли на момент укладення договору та з якими було ознайомлено відповідача-1. Доказів того, що відповідача-1 не було ознайомлено з Умовами та правилами, тарифами банку або ж було ознайомлено з іншими Умовами та правилами відповідачем-1 суду надано не було.

- доказом користування відповідачем-1 кредитними коштами є виписка по рахунку (додана до позовної заяви). У вказаній виписці відображено всі операції із погашення заборгованості, а також зняття грошових коштів, розмір нарахованих відсотків та штрафних санкцій за порушення зобов`язання. Із виписки також слідує, що відповідач-1 користувався кредитними коштами, а також частково погашав заборгованість, що свідчить про визнання відповідачем-1 заборгованості по кредиту та згоду з умовами кредитування;

- банківська виписка мас статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання господарської операції та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Отже, Банк надав суду саме первісні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за Кредитним договором. Надані Банком виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та пояснень учасників справи

08.04.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Стар Компані» через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому відповідач-1 просив суд відмовити Банку у задоволенні його апеляційної скарги, оскаржене рішення суду залишити без змін. У відзиві відповідач-1 наголосив на тому, що скаржником не доведено, на виконання якого кредитного договору та на яких умовах банком відкрито кредитний рахунок, надані кошти; доданий апелянтом до позовної заяви розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом; апелянтом не надано належних доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та правил надання банківських послуг і тарифів, щоб у сукупності із заявою свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг; у відповідності до умов договору поруки № POR836 від 26.11.2014 порукою було забезпечене виконання зобов`язання з повернення кредиту лише на суму 50 000,00 грн., більш того, між апелянтом та відповідачем-2 15.01.2016 було укладено договір поруки № POR896, в якому розмір кредиту зазначений у сумі 10 000,00 грн.

18.04.2019 позивач подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду письмові пояснення, у яких наголосив на тому, що суд першої інстанції під час розгляду справи не надав належної правової оцінки наявним у матеріалах справи банківським випискам по рахунку відповідача-1, у якості належних та допустимих доказів існування заборгованості перед позивачем за користування кредитним лімітом.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2019 апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у справі №927/774/18 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Скрипки І.М., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2019 у справі №927/774/18 апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2019 у справі №927/774/18 залишено без руху у зв`язку з відсутністю доказів того, що особа, яка підписала апеляційну скаргу, має право на зайняття адвокатською діяльністю та надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

22.03.2019 представник апелянта подав клопотання в порядку статті 42 Господарського процесуального кодексу України, у якому просив суд визнати апеляційну скаргу, як таку, що оформлена відповідно до вимог чинного законодавства та відкрити апеляційне провадження у даній справі, зазначаючи при цьому, що матеріали справи не містять обставини, з якої справа не може бути розглянута в порядку спрощеного провадження, а ціна заявленого позову вказує, що справа є малозначною.

Згідно з частиною 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (Глава 1. Апеляційне провадження).

Приписами частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2019 колегія суддів, зважаючи на те, що ціна позову у даній справі не перевищує 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, які вказують на незначну складність даної справи, визнала її малозначною, відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» та вирішила розглядати справу №927/774/18 за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено сторонам строк для подання відзивів, заперечень, пояснень, заяв, клопотань. Клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду судом апеляційної інстанції не розглядалось, оскільки апеляційна скарга Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» подана у двадцятиденний строк з дати складення повного тексту рішення, тобто у строки, встановлені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наявність у матеріалах справи відомостей про вручення поштових відправлень сторонам у справі та з огляду на закінчення встановленого ухвалою суду від 27.03.2019 строку для подачі сторонами документів, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

29 жовтня 2014 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Стар Компані» підписано заяву на відкриття рахунку та заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, на підставі яких банком було відкрито товариству поточні рахунки НОМЕР_1 та № НОМЕР_3 , а також картковий рахунок НОМЕР_4 .

Вказані вище заяви з боку товариства підписані генеральним директором ОСОБА_1 , з боку позивача документи на оформлення відкриття рахунку перевірив/договір оформив менеджер з обслуговування корпоративних клієнтів ОСОБА_2.

Як вбачається зі змісту заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Стар Компані» висловило свою згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг (розміщені на сайті www.pb.ua), Тарифами банку, які разом з даною анкетою становлять Договір банківського обслуговування від 29.10.2014 (далі, Договір).

Своїм підписом відповідач - 1 приєднався та зобов`язався виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах ПриватБанку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до даного Договору, так і шляхом обміну інформацією/погодження з банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банка (www.pb.ua або інший інтернет-/SMS-ресурс, зазначений банком).

26 листопада 2014 року, з метою забезпечення належного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Стар Компані» зобов`язань, зокрема за угодою-приєднанням до розділу 3.2.1 «Кредитний ліміт» Умов та правил надання банківських послуг, між ОСОБА_1 (Поручитель) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» був укладений договір поруки №POR836.

Звертаючись до суду із позовом у даній справі, позивач зазначає, що станом на 14.08.2018 у відповідача - 1 існує заборгованість перед Банком по договору від 29.11.2014 за послугою «Кредитний ліміт» в сумі 204 578,25 грн. (заборгованість по кредиту). Дану заборгованість позивач просить солідарно стягнути з відповідача-1 (боржника) та відповідача-2 (поручителя).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до заяви про відкриття рахунку та заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, ТОВ «Фірма «Стар Компані» в особі директора Товариства, яким підписано вищевказані заяви, приєдналось до «Умов та правил надання банківських послуг» (далі - Умови), що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які в сукупності визначають істотні умови Договору банківського обслуговування від 29.10.2014.

Згідно пункту 1.1.1. розділу 1 Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на сайті банку http://privatbank.ua, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», що діє на підставі Ліцензії Національного банку України №22 від 05.10.2011, керуючись законодавством України, публічно пропонує широкому та необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та правила надання банківських послуг.

Вимоги позивача у даній справі обґрунтовані тим, що відповідач-1 неналежним чином виконав взяті на себе за договором зобов`язання з повернення грошових коштів, чим порушив його права, що змусило його звернутись до суду з даним позовом з метою захисту свого порушеного права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано суду жодного первинного документу, що підтверджує підставу списання коштів, відсутності платіжних документів боржника, відсутності підтвердження погодження відповідача-1 отримувати послугу Кредитний ліміт на поточний рахунок. При цьому, судом відхилено як неналежний доказ витяг з Умов та правил надання банківських послуг з розділу «Кредитний ліміт на поточний рахунок», оскільки такі не містять дати їх прийняття, затвердження, внесення до них змін (доповнень у випадку їх наявності) з відповідним зазначенням дати та підстав внесення таких змін (доповнень), інформації щодо періоду чинності вказаних Умов, Тарифів, відсутність його повного тексту в матеріалах справи.

Вказані висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Колегія суддів зазначає, що документи, розміщені на сайті Банку - це публічна оферта, що містить умови та правила надання послуг банком, до якої приєднується клієнт, підписуючи відповідну заяву.

Стаття 633 Цивільного кодексу України передбачає, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до пункту 14.8. статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов`язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу (далі у цій статті - договір), ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов`язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі.

Вказані норми не встановлюють обов`язкового підписання всіх складових документів, які складають один цілий договір, а узгодження приєднання до них з боку сторони, яка не приймає участь у їх розробці та лише приєднується до них, може відбуватись у будь-якій формі, зокрема, підписанням типового бланку або типової анкети-заяви.

Судом встановлено, що відповідач-1 в особі генерального директора ОСОБА_1., підписуючи анкету-заяву від 29 жовтня 2014 року, підтвердив свою згоду з Умовами і правилами надання банківських послуг (знаходяться на сайті банку www.pb.ua), Тарифами банку, які разом із цією заявою складають договір банківського обслуговування, та зобов`язався виконувати наведені Умови, Правила надання банківських послуг, та визнавати тарифи позивача за договором банківського обслуговування.

Позивач у апеляційній скарзі наголошує на тому, що додав до позовної заяви саме ті Умови та Правила банківських послуг, Тарифи, які діяли на момент укладення Договору та з якими було ознайомлено відповідача-1.

Відповідач, у свою чергу, доказів на підтвердження того, що його не було ознайомлено з вказаними Умовами та Правилами банку, які опубліковані на сайті Банку, або ж було ознайомлено з іншими Умовами та Правилами, суду не надав.

Згідно статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Частиною 1 статті 1066 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами (частина 1 статті 1067 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, за юридичною природою Договір від 29.10.2014 є змішаною формою договору на відкриття рахунку та кредитного договору.

За загальним правилом, передбаченим частиною 1 статті 1072 Цивільного кодексу України та частиною 22.9 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження (крім випадків, встановлених законом) та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 1069 Цивільного кодексу України, якщо відповідно до договору банківського рахунку банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Відповідно до пункту 3.2.1.1.16. Умов - при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до «Умов і правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно - цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом «першого» підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

У відповідності до частини 2 статті 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до пункту 3.2.1.1.1. Умов - кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банка та Клієнта.

Згідно пункту 3.2.1.1.3 Умов - кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди.

Відповідно до пункту 3.2.1.1.8. Умов - Проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до «Умов і правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах кліент-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - «Угода»).

Згідно пункту 3.2.1.1.6. Умов Ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи кліент-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

Під «непогашенням кредиту» мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (пункт 3.2.1.4.1.4. Умов).

Відповідно до пункту 3.2.1.2.3.4. Умов - Банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з наданої позивачем до позовної заяви довідки №08.7.0.0.0/04 від 20.08.2018 ТОВ «Фірма «Стар Компані» по рахунку НОМЕР_1 кредитний ліміт за період з 19.04.2016 по 27.12.2016 був встановлений у наступних розмірах: 19.04.2016 - 75000,00 грн.; 09.08.2016 - 130 000,00 грн.; 07.09.2016 - 200 000,00 грн.; 20.12.2016 - 35 000,00 грн.; 21.12.2016 - 200 000,00 грн.; 27.12.2016 - 210 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання Договору банківського обслуговування та визначених у пункті 3.2.1.1.1. Умов відповідач-1 користувався кредитними коштами в межах кредитного ліміту 210 000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_1 , доданою до позовної заяви.

Так, станом на 13.04.2017 вхідний залишок на поточному рахунку відповідача-1 НОМЕР_1 складав 1 598,41 грн. За період з 13.04.2017 по 13.05.2017 оброти по дебету склали 531 103,98 грн., по кредиту - 319 659,26 грн. Тобто, за вирахуванням вхідного залишку в розмірі 1 598,41 грн., відповідач-1 за вказаний період використав кредитних коштів на суму 209 846,31 грн.

15.05.2017 кредит в сумі 209 846,31 грн. був винесений на рахунок простроченої заборгованості № НОМЕР_2 .

Після часткового погашення заборгованості 18 та 19 травня 2017 року залишок боргу за кредитом становив 204 578,25 грн., який 10.12.2017 в зв`язку зі зміною плану рахунків був переведений на рахунок № НОМЕР_5 .

Відтак, відповідач-1 свої зобов`язання з погашення кредиту за договором банківського обслуговування (поточного рахунку) від 29.10.2014 належним чином не виконав, внаслідок чого в нього утворилась заборгованість зі сплати по тілу кредиту у сумі 204 578,25 грн. Доказів сплати вказаної заборгованості матеріали справи не містять, а відповідачем-1, у свою чергу, на спростування факту її наявності у зазначеному позивачем розмірі, суду не надано.

Суд першої інстанції під час розгляду справи не надав належної правової оцінки наявним у матеріалах справи банківським випискам по рахунку відповідача-1.

Так, за приписами статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 8 липня 2003 року №559/78800, яке було чинним станом на дату укладення Договору та виникнення у відповідача-1 заборгованості перед позивачем, визначено перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції, та їх обов`язкові реквізити.

Згідно пунктів 4.4.-4.6. вказаного Положення залежно від виду операції первинні документи банку (паперові та електронні) поділяють на касові, які підтверджують здійснення операцій з готівкою, та меморіальні, що використовуються для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій.

До первинних меморіальних документів, які підтверджують надання банком послуг з розрахунково-касового обслуговування, належать меморіальні ордери, платіжні доручення, платіжні вимоги-доручення, платіжні вимоги, розрахункові чеки та інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Пунктом 5.1. Положення визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту (пункт 5.6. Положення).

Аналогічним чином вказані питання врегульовані у пунктах 41-46, 57-59, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженому постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, яке набрало чинності з 07.07.2018, є чинним станом на дату прийняття даної постанови та згідно якого втратило чинність вищевказане Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254.

З огляду на наведене, банківські виписки з рахунків відповідача-1 в банківській установі позивача є належними, допустимими і достатніми доказами в розумінні статей 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджують факт здійснення господарських операцій між банком та відповідачем-1 у цій справі, виконання позивачем у повному обсязі своїх зобов`язань за договором, надання відповідачу-1 кредитного ліміту у відповідному розмірі та невиконання відповідачем-1 зобов`язань за договором щодо повернення кредиту.

Виходячи з наведеного, змісту пунктів 3.2.1.1.1., 3.2.1.1.3. Умов, висновки суду першої інстанції про те, що відсутність в матеріалах справи заявок відповідача-1 на видачу кредитних коштів, платіжних доручень на проведення операцій за рахунок кредитних коштів, виключає можливість встановити факт надання кредитних коштів, є безпідставними, адже з банківських виписок вбачаться проведення позивачем операцій з обслуговування відповідача-1 в межах встановленого кредитного ліміту, а розпорядження кредитними коштами відбувалось дистанційно, на власний розсуд відповідача-1.

Колегія суддів, перевіривши здійснений позивачем розрахунок заборгованості за тілом кредиту, вважає його обґрунтованим та арифметично правильним.

Сплату заборгованості за тілом кредиту у загальному розмірі 204 578,25 грн., яка виникла на поточному рахунку відповідача-1 станом на 14.08.2018, відповідачем-1 не здійснено, доказів перерахування коштів на користь позивача суду не надано, документів, які б підтверджували безпідставність нарахування заборгованості, а також матеріалів, які б спростовували твердження позивача, суду також не надано. Доказів на підтвердження того, що вказана заборгованість виникла у відповідача-1 перед позивачем на підставі будь-якого іншого договору ніж той, що є підставою даного позову, матеріали справи не містять.

Разом з тим, судом встановлено, що 26 листопада 2014 року між Банком (кредитором) та ОСОБА_1 (поручитель) було укладено договір поруки №POR836, відповідно до якого (пункт 1.1.):

- предметом Договору поруки є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Підприємством (божником) зобов`язань за угодами-приєднання до: 1.1.1. розділу 3.2.1 «Кредитний ліміт» Умов та правил надання банківських послуг, далі Угода 1 по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

За період користування кредитом згідно пункту 3.1.1.4.1.1. «Угоди 1» - 0% (нуль) річних;

За період користування кредитом згідно пункту 3.2.1.4.1.2. «Угоди 1» - 36 % (тридцять шість) річних;

За період користування кредитом згідно пункту 3.2.1.4.1.3. «Угоди 1» - 56% (п`ятдесят шість) річних.

б) комісійно винагороди згідно пункту 3.2.1.4.1.3. «Угоди 1» в розмірі 3% від суми перерахувань;

в) винагороди за використання ліміту відповідно до пункту 3.2.1.4.4. «Угоди 1» 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць;

г) кредиту в розмірі 50 000,00 грн.

Якщо під час виконання «Угоди 1» зобов`язання боржника, що забезпечене цим договором, збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за «Угодою 1» в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібні.

1.1.2. до розділу 3.2.2. «Кредит за послугою «Гарантовані платежі» Умов та правил надання банківських послуг, далі Угода 2 по сплаті:

а) процентної ставки за користування кредитом:

За період користування кредитом згідно пункту 3.2.2.2. «Угоди 2» - 36 % (тридцять шість) річних;

За період користування кредитом у разі прострочки згідно пункту 3.2.2.2. «Угоди 2» - 56% (п`ятдесят шість) річних.

б) винагород, штрафів, пені та інші платежі, відшкодовувати збитки у відповідності до порядку та строки, зазначені в «Угоді 2»

в) кредиту в розмірі 50 000,00 грн.

Якщо під час виконання «Угоди 2» зобов`язання боржника, що забезпечені цим договором, збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за «Угодою 2» в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібні.

Згідно пункту 1.2. Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за «Угодою 1» та «Угодою 2» в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

Відповідно до частини першої статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частинами першою та другою статті 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно пункту 2.1.2. Договору поруки у випадку невиконання боржником якого-небудь зобов`язання, передбаченого пунктом 1.1. цього Договору, кредитор має право направити поручителю вимогу із зазначенням невиконаного(их) зобов`язання(нь). Направлення кредитором вказаної вимоги не є перешкодою та не позбавляє права кредитора звернутися до суду з вимогою виконати взяті на себе поручителем зобов`язання або вимагати від поручителя виконання взятих на себе зобов`язань іншими способами. Поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник у випадку невиконання боржником зобов`язань за «Угодою 1 і/або Угодою 2», незалежно від факту направлення чи не направлення кредитором поручителю передбаченої даним пунктом вимоги.

Як вбачається із матеріалів справи, Банк надіслав на адреси Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Стар Компані» та ОСОБА_1 претензію від 19.01.2018 №41029CNDSS0GF з вимогою погасити заборгованість, яка була залишена відповідачами без відповіді та належного реагування.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, оскільки із матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої договірні зобов`язання за Договором, надавши відповідачу-1 кредитний ліміт, проте, ні позичальник, ні поручитель не виконали взяті на себе зобов`язання згідно Договору та Договору поруки, та не повернули Банку заявлену ним до стягнення у даній справі заборгованість за тілом кредиту у загальному розмірі 204 578,25 грн., позовні вимоги Приватбанку є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, посилання відповідача-1 на те, що згідно умов Договору поруки №POR836 від 26.11.2014 порукою було забезпечене виконання зобов`язання з повернення кредиту лише на суму 50 000,00 грн. колегією суддів відхиляються, оскільки відповідно до умов вищезазначеного пункту 1.1. Договору поруки відповідач-2 надала свою згоду на наступне збільшення обсягу її відповідальності за зобов`язаннями відповідача-1 за договором банківського обслуговування без додаткового узгодження з нею збільшення відповідальності поручителя.

Усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення, які суд першої інстанції визнав встановленими.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги позивача, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2019 у даній справі таким, що підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідачів.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2019 у справі №927/774/18 задовольнити.

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2019 у справі №927/774/18 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Стар Компані» (14000, м. Чернігів, вул. Гонча, 84; ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНП АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; ) 204 578 (двісті чотири тисячі п`ятсот сімдесят вісім) грн. 25 коп. заборгованості за тілом кредиту, 3 068 (три тисячі шістдесят вісім) грн. 67 коп. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Стар Компані» (14000, м. Чернігів, вул. Гонча, 84; ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНП НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; ) 4 603 (чотири тисячі шістсот три) грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видати наказ. Видачу наказу доручити Господарському суду Чернігівської області відповідно до вимог процесуального законодавства.

Матеріали справи №927/774/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 286 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б.Михальська

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка