ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2019 р. Справа№ 910/15877/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Петрик М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укpнaфта"

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2019

у справі № 910/15877/18 (суддя Смирнова Ю. М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України"

до Публічного акціонерного товариства "Укpнaфта"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві

про стягнення 112 379,30 грн.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Надра України" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Укpнaфта" 112 379,30 грн, з яких: 3% річних у розмірі 22 275,10 грн та інфляційні втрати у розмірі 90 104,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку з оплати заборгованості, яка була встановлена та стягнута рішеннями Господарського суду міста Києва у справах №№910/24749/15, 910/6949/15-г, 910/16507/15, 910/8254/15-г, 910/6946/15-г, 910/6945/15-г.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.01.2019 позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укpнaфта" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" 3% річних у розмірі 16950 грн 67 коп., інфляційні втрати у розмірі 68399 грн 12 коп. та судовий збір у розмірі 1464 грн 93 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції вказав, що позивачем при здійсненні розрахунків неправильно застосовано положення ст.625 Цивільного кодексу України в частині нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суми пені, інфляційних втрат, 3% річних та судового збору, які стягнуті за рішеннями Господарського суду міста Києва в справах №№910/24749/15, 910/6949/15-г, 910/16507/15, 910/8254/15-г, 910/6946/15-г, 910/6945/15-г.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2019 у справі № 910/15877/18 скасувати повністю та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що моментом виконання рішення є стягнення грошових коштів з рахунку боржника, а не надходження коштів на рахунок стягувача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/15877/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча суддя; судді - Смірнова Л.Г., Пономаренко Є. Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укpнaфта" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2019 у справі № 910/15877/18 та роз`яснено сторонам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 враховуючи перебування на лікарняному судді Смірнової Л. Г., враховуючи необхідність вчинення процесуальних дій, справу № 910/15877/18 передано на повторний автоматизований розподіл.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу справ від 14.05.2019, справу № 910/15877/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Руденко М. А., Пономаренко Є. Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укpнaфта" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2019 у справі № 910/15877/18 у складі колегії суддів: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Руденко М. А., Пономаренко Є. Ю. до свого провадження.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не заявлено.

Позиції учасників справи

28.03.2019 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

19.12.2013 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Надра України" як виконавцем та Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" як замовником було укладено договори про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування, зокрема, №7/2976-Р-131М/13, №7/2977-Р-151М/13, №7/3015-Р-92М/13, №7/3005-Р-122М/13, №7/2939-Р-139М/13 та №7/2949-Р-105М/13.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов вищенаведених договорів, позивач надав, а відповідач прийняв послуги, вартість яких у строки, визначені у відповідних договорах, не оплатив, внаслідок чого позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовними заявами про стягнення з відповідача наявної заборгованості, інфляційних втрат, 3% річних та пені.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2015 в справі №910/24749/15 позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" задоволено повністю, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" заборгованість за договором № 7/2976-Р-131М/13 від 19.12.2013 у розмірі 81865,69 грн, 3% річних у розмірі 1870,57 грн, інфляційні втрати у розмірі 35594,47 грн, пеню в сумі 17472,16 грн та судовий збір у розмірі 2052,04 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.05.2015 в справі №910/6949/15-г позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" задоволено повністю, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" заборгованість за договором № 7/2977-Р-151М/13 від 19.12.2013 у розмірі 114393,22 грн, 3% річних у розмірі 1100,06 грн, інфляційні втрати у розмірі 13522,68 грн, пеню в сумі 12567,58 грн та судовий збір у розмірі 2831,67 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.08.2015 в справі №910/16507/15 позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" задоволено повністю, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" заборгованість за договором № 7/3015-Р-92М/13 від 19.12.2013 у розмірі 83070,36 грн, 3% річних на суму 1392,85 грн, інфляційні втрати у розмірі 36842,53 грн, пеню в сумі 18020,58 грн та судовий збір у розмірі 2786,53 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.05.2015 в справі №910/8254/15-г позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" задоволено повністю, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" заборгованість за договором № 7/3005-Р-122М/13 від 19.12.2013 у розмірі 90298,74 грн, 3% річних на суму 905,46 грн, інфляційні втрати у розмірі 10674,42 грн, пеню в сумі 10979,34 грн та судовий збір у розмірі 2257,16 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.05.2015 в справі №910/6946/15-г позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" задоволено повністю, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" заборгованість за договором № 7/2939-Р-139М/13 від 19.12.2013 у розмірі 97527,00 грн, 3% річних на суму 905,80 грн, інфляційні втрати у розмірі 11528,89 грн, пеню в сумі 10415,35 грн та судовий збір у розмірі 2407,55 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.05.2015 в справі №910/6945/15-г позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" задоволено повністю, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" заборгованість за договором № 7/2949-Р-105М/13 від 19.12.2013 у розмірі 128849,78 грн, 3% річних на суму 1196,71 грн, інфляційні втрати у розмірі 15231,63 грн, пеню в сумі 13760,45 грн та судовий збір у розмірі 3181,00 грн.

На виконання вищевказаних рішень були видані відповідні накази, які були пред`явленні стягувачем до виконання Шевченківському районному відділу Державної виконавчої служби у місті Києві ГТУЮ м. Києва.

За твердженнями позивача, відповідач в добровільному порядку рішення Господарського суду міста Києва не виконав, заборгованість встановлену вищепереліченими рішеннями суду було погашено в наслідок примусового списання грошових коштів державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в рамках виконавчих проваджень тільки 23.11.2016.

Внаслідок того, що мало місце несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договорами від 19.12.2013 за №7/2976-Р-131М/13, №7/2977-Р-151М/13, №7/3015-Р-92М/13, №7/3005-Р-122М/13, №7/2939-Р-139М/13 та №7/2949-Р-105М/13, розмір яких встановлений рішеннями господарського суду, позивач, з посиланням на приписи ст.625 Цивільного кодексу України, звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 3% річних на суму 22 275,10 грн. та інфляційних втрат у розмірі 90 104,20 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Внаслідок укладення договору про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування № 7/2976-Р-131М/13, №7/2977-Р-151М/13, №7/3015-Р-92М/13, №7/3005-Р-122М/13, №7/2939-Р-139М/13 та №7/2949-Р-105М/13 від 19.12.2013 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем зобов`язання з оплати виконаних позивачем робіт за вказаними договорами виконувались неналежним чином, що і стало підставою для звернення позивача до суду з позовними заявами про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" грошових коштів.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, рішеннями Господарського суду міста Києва в справах №№910/24749/15, 910/6949/15-г, 910/16507/15, 910/8254/15-г, 910/6946/15-г, 910/6945/15-г було встановлено розмір наявної заборгованості відповідача перед позивачем за надані останнім послуги.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, вказаними рішеннями суду, які набрали законної сили, було встановлено факт виконання позивачем робіт за договорами про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування від 19.12.2013 року, факт настання строку оплати за вказаними договорами та факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відтак, твердження відповідача про неможливість застосування приписів ст.625 Цивільного кодексу України до правовідносин, що виникають з приводу виконання судових рішень є безпідставними.

Як вбачається з виписки особового рахунку Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України", стягнуті відділом державної виконавчої служби на виконання рішень Господарського суду міста Києва в справах №№910/24749/15, 910/6949/15-г, 910/16507/15, 910/8254/15-г, 910/6946/15-г, 910/6945/15-г суми було зараховано на рахунок позивача 23.11.2016.

Доводи апелянта - відповідача про те, що моментом фактичного виконання рішень суду є списання (надходження) коштів з рахунку ПАТ "Укрнафта" на рахунок виконавчої служби, що на думку скаржника, відбулось ще 11.11.2016 року, колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Відповідно до п. 30.1. ст. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" №2346-III від 05.04.2001 переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Отже, з урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з пунктом 8.1 статті 8 цього Закону банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Враховуючи викладене, доводи відповідача про те, що моментом фактичного виконання рішень суду є списання (надходження) коштів з рахунку ПАТ "Укрнафта" на рахунок виконавчої служби, є необґрунтованими, оскільки таким моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

В свою чергу, як було встановлено судом першої інстанції, відповідно до виписки банку з особового рахунку позивача, підтверджено фактичне перерахування грошових коштів за виконавчими провадженнями з примусового виконання рішень Господарського суду міста Києва в справах №№910/24749/15, 910/6949/15-г, 910/16507/15, 910/8254/15-г, 910/6946/15-г, 910/6945/15-г на рахунок позивача 23.11.2016.

Відтак, датою виконання судових рішень у справах №№910/24749/15, 910/6949/15-г, 910/16507/15, 910/8254/15-г, 910/6946/15-г, 910/6945/15-г є саме 23.11.2016.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов`язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Таким чином, норма статті 625 ЦК України не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Колегія суддів погоджується із частковим задоволенням судом першої інстанції вимог позивача про стягнення 3% річних та інфляційних, у зв`язку з невірним розрахунком позивача.

При здійсненні нарахування 3% річних та інфляційних позивачем до складу основної суми заборгованості, стягнутої рішеннями №№910/24749/15, 910/6949/15-г, 910/16507/15, 910/8254/15-г, 910/6946/15-г, 910/6945/15-г, було включено 3% річних, інфляційні втрати та судовий збір, й на вказану суму було здійснено розрахунок 3% річних та інфляційних, що є неприпустимим відповідно до вимог чинного законодавства України, оскільки 3% річних, інфляційні не є основним боргом відповідача, на який відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України можуть нараховуватися 3% річних та інфляційні.

Так, 3% річних та інфляційні не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому, обов`язок сплатити суму інфляційних втрат та 3% річних за невиконання зобов`язання не є зобов`язанням в розумінні положень частини 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, а отже відсутні підстави і для застосування до цих правовідносин ст. 625 Цивільного кодексу України.

Крім того, судовий збір також не є заборгованістю, оскільки включається до складу судових витрат.

Таким чином, нарахування 3% річних та інфляційних слід здійснювати лише на суму основної заборгованості відповідача.

Таким чином, за вірним перерахунком суду першої інстанції з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у сумі 16 950,67 грн. та інфляційних втрат у розмірі 68 399,12 грн. за загальний період з 23.11.2015 по 22.11.2016.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

За вірним перерахунком суду першої інстанції з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у сумі 16 950,67 грн. та інфляційних втрат у розмірі 68 399,12 грн. за загальний період з 23.11.2015 по 22.11.2016.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2019 року у справі № 910/15877/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2019 року у справі № 910/15877/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2019 року у справі № 910/15877/18 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/15877/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко