РІШЕННЯ

м. Київ

14.05.2019Справа № 910/2135/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М., розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/2135/19

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Продсервіс», м. Київ,

до приватного підприємства «Рось», м. Київ, в особі філії «Охтирський сиркомбінат», м. Охтирка,

про стягнення 218 860,31 грн.,

за участю представників:

позивача - Верховського О.В. (довіреність від 18.03.2019 № б/н; адвокат);

відповідач - не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

21.02.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Продсервіс» (далі - Товариство) до приватного підприємства «Рось» (далі - Підприємство) в особі філії «Охтирський сиркомбінат» (далі - Філія) про стягнення заборгованості за договором від 10.10.2017 №080 (далі - Договір), а саме: 191 931,61 грн. основного боргу; 18 659,40 грн. пені; 6 714,36 грн. втрат від інфляції та 1 554,95 грн. 3% річних, а всього 218860,31 грн.

Товариство обґрунтовує позовні вимоги таким:

- 10.10.2017 Товариством (постачальник) і Підприємством в особі Філії (покупець) було укладено Договір, за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцю визначений Договором товар, а покупець прийняти товар і своєчасно оплатити його;

- позивач виконав свої зобов`язання за Договором, поставивши відповідачу товар, що підтверджується видатковою накладною від 23.07.2018 №818 у сумі 12 483,60 грн.;

- відповідач вказану накладну оплатив лише частково, а саме перерахував позивачу 2 535,60 грн.;

- згідно із видатковими накладними, а саме: від 01.08.2018 № 865 у сумі 12 794,40 грн.; від 28.08.2018 №963 - 13 064,40 грн.; від 19.09.2018 №1048 - 13 285,20 грн.; від 28.09.2018 №1049 - 13 285,40 грн.; від 05.10.2018 №1125 - 13 152 грн.; від 11.10.2018 №1150 - 130 43,40 грн.; від 23.10.2018 №1204 - 19 585,80 грн.; від 29.10.2018 №1222 - 19 596,60 грн.; від 27.11.2018 №1371 - 19 272, 60 грн.; від 27.12.2018 №1501 - 19 175,40 грн. та від 10.01.2019 №48 - 25 658,40 грн., відповідач отримав товар;

- вказані накладні були залишені Філією без оплати;

- 18.01.2018 Товариство направило на адресу Філії претензію №5 про сплату заборгованості, яка залишилася без відповіді;

- оскільки відповідачем не сплачено заборгованість у сумі 191 931,60 грн., позивачем нараховано втрати від інфляції, пеню та 3% річних за порушення строків оплати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2019 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

05.03.2019 Товариство подало суду документи на виконання вимог ухвали суду від 25.02.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 було прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі № 910/2135/19; розгляд справи постановлено здійснювати у порядку загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 09.04.2019.

25.03.2019 позивач подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

02.04.2019 позивач подав суду клопотання, в якому просив слухати справу без участі представника, а у випадку необхідності участі у судовому засіданні повноважного представника - відкласти розгляд справи.

09.04.2019 відповідач подав суду відзив на позовну заяву та клопотання про поновлення строку на його подання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.04.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/2135/19 до судового розгляду по суті на 14.05.2019.

14.05.2019 позивач подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів.

Представник відповідача у судове засідання 14.05.2019 не з`явився; про причини неявки суду не повідомив; про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином під розписку.

В силу приписів статті 202 Господарського процесуального кодексу України відсутні підстави для відкладення судового засідання.

Представник позивача у судовому засіданні 14.05.2019 оголосив вступне слово, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, з`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, дослідив в порядку статей 209-210 Господарського процесуального кодексу України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

Представник позивача виступив з промовою (заключним словом), в якій посилався на обставини і докази досліджені у судовому засіданні.

У судовому засіданні 14.05.2019 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України.

Судом, відповідно до вимог статей 222-223 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив на нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.10.2017 Товариством (постачальник) і Філією (покупець) укладено Договір, за умовами якого:

- постачальник зобов`язується передати у власність покупцю визначений Договором товар, а покупець зобов`язується прийняти товар і своєчасно оплатити його (пункт 1.1 Договору);

- найменування, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за договором, ціна за одиницю товару, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), строк поставки, визначаються специфікацією (видатковою накладною), що є невід`ємною частиною Договору (пункт 1.2 Договору);

- підписання сторонами специфікації (видаткової накладної), засвідчує відповідність попереднім домовленостям сторін щодо найменування, одиниці виміру, загальної кількості товару, його частковому співвідношенню (асортименту, номенклатурі), ціні та строкам поставки. При цьому, факсимільна копія специфікації (видаткової накладної), підписана уповноваженими представниками сторін, має силу оригіналу (пункт 1.3 Договору);

- оплата товару здійснюється в національній валюті України на поточний рахунок постачальника протягом 10 календарних днів з моменту передачі товару покупцю (пункт 3.3 Договору);

- Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2018 (пункт 6.1 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками; у встановленому порядку не оспорений, не розірваний та не визнаний недійсним.

Таким чином, договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої і другої статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Отже, за своєю правовою природою укладений сторонами Договір є договором поставки.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 191 931,61 грн., що підтверджується такими видатковими накладними:

- від 23.07.2018 № 818 на суму 10 403 грн. (строк оплати 02.08.2018);

- від 01.08.2018 № 865 на суму 10 662 грн. (строк оплати 11.08.2018);

- від 28.08.2018 № 963 на суму 10 887 грн. (строк оплати 07.09.2018);

- від 19.09.2018 № 1048 на суму 11 071 грн. (строк оплати 29.09.2018);

- від 28.09.2018 № 1094 на суму 11 137 грн. (строк оплати 08.10.2018);

- від 05.10.2018 № 1125 на суму 10 960 грн. (строк оплати 15.10.2018);

- від 11.10.2018 № 1150 на суму 10 862 грн. (строк оплати 21.10.2018);

- від 23.10.2018 № 1204 на суму 16 321,50 грн. (строк оплати 02.11.2018);

- від 29.10.2018 № 1222 на суму 16 330,50 грн. (строк оплати 08.11.2018);

- від 27.11.2018 № 1371 на суму 16 060,50 грн. (строк оплати 07.12.2018);

- від 27.12.2018 № 1501 на суму 15 676,50 грн. (строк оплати 06.01.2019);

- від 10.01.2019 № 48 на суму 21 382 грн. (строк оплати 20.01.2019).

Факт отримання товару відповідачем також підтверджується довіреностями про отримання матеріальних цінностей та експрес-накладними «Нова пошта».

Разом з тим, сторонами було оформлено акт звірки взаєморозрахунків, відповідно до якого сторони узгодили розмір заборгованості за Договором у сумі 147 097,80 грн.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на відсутність первинних документів, які б підтверджували факт отримання товару відповідачем.

Заперечення відповідача спростовуються матеріалами справи та доказами поданими позивачем.

За таких обставин позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача, враховуючи всі видаткові накладні складає 191 931,60 грн., є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Крім основної суми заборгованості позивач просить стягнути з відповідача 18 659,40 грн. пені, 1 554,95 грн. 3 % річних і 6 714,36 грн. втрат від інфляції (період нарахування з 02.08.2018 по 15.02.2019).

Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України (далі - ГК України) і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4.5 Договору передбачено, що за порушення терміну проведення розрахунків покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

За приписом частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, вирішуючи спір про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, суд визначає розмір такої пені за ставкою, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ.

Судом перевірено розрахунок сум та періодів нарахування та встановлено, що пеня та втрати від інфляції розраховані неправильно.

Так, за перерахунком суду пеня складає 18 605,43 грн. та втрати від інфляції - 4 728,35 грн.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає: 1 554,95 грн. 3 % річних; 18 605,43 грн. пені та 4 728,35 грн. втрати від інфляції.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає частковому задоволенню.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Продсервіс» (03115, м. Київ, вул. Верховинна, 6-А; ідентифікаційний код 24934992) до приватного підприємства «Рось» (01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 10; ідентифікаційний код 32191954) в особі філії «Охтирський сиркомбінат» (42700, Сумська область, м. Охтирка, вул. Транспортна, 1а; ідентифікаційний код 33370269) про стягнення 218 860,31 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства «Рось» (01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 10; ідентифікаційний код 32191954) в особі філії «Охтирський сиркомбінат» (42700, Сумська область, м. Охтирка, вул. Транспортна, 1а; ідентифікаційний код 33370269) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Продсервіс» (03115, м. Київ, вул. Верховинна, 6-А; ідентифікаційний код 24934992): 191 931 (сто дев`яносто одну тисячу дев`ятсот тридцять одну) грн. 61 коп. заборгованості; 1 554 (одну тисячу п`ятсот п`ятдесят чотири) грн. 95 коп. 3 % річних; 4 728 (чотири тисячі сімсот двадцять вісім) грн. 35 коп. втрат від інфляції; 18 605 (вісімнадцять тисяч шістсот п`ять) грн. 43 коп. пені та 3 252 (три тисячі двісті п`ятдесят дві) грн. 31 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.05.2019.

Суддя І.Д. Курдельчук