ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2019 року м.Дніпро Справа № 912/3403/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. - (доповідача),

судді: Кузнецов В.О., Вечірко І.О.

Розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 13.02.2019р., повне рішення складено 18.02.19р., суддя Макаренко Т.В., у справі №912/3403/18

за позовом Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград",

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Кіровоградської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком",

про стягнення 86 825,57 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 13.02.2019р. у справі №912/3403/18 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Судові витрати покладено на позивача.

Не погодившись з рішенням господарського суду, позивач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованості за безоблікове водокористування у розмірі 86 825,57 грн.

Посилаючись на п.1.3, п.14.1, п.5.3 Правил №190, скаржник стверджує, що відповідальність за стан мереж, арматури, колодязя, що перебувають на балансі Споживача - несе сам споживач. Ремонтні роботи на власних мережах має здійснювати споживач, а не Виробник. Задвижка в колодязі Відповідача, яка була перекрита Позивачем - не пломбується, відтак останній може самостійно або за допомогою інших організацій її регулювати, ремонтувати або замінювати. У Відповідача лише опломбований лічильник, який знаходиться у приміщенні Відповідача та який не можна розпломбувати без участі Позивача.

Як стверджую скаржник, п.10.1. Правил 190 не відмежовує аварійну ситуацію чи черговий (не аварійний) огляд, що давали б підстави звільнення Відповідача від відповідальності, передбаченої п.3.3. Правил, достатньо зафіксувати витік води на мережі Споживача, у якого засіб обліку на вводі відсутній. Окрім того, сторонами було складено та підписано додаток № 4 до Договору на відпуск води та приймання стоків від 01.04.2013 року «Схему балансової приналежності мереж», якою чітко передбачена межа відповідальності за мережі обох сторін. Тому, в даному випадку наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Як зазначено скаржником, письмове повідомлення про місце та час прибуття представників не направлялось, водночас представниками Відповідача було допущено представників Позивача для здійснення обстеження, за наслідками обстеження складено акт № 382, який з боку Відповідача підписано представником ОСОБА_1 - без зауважень. Окрім того, чинним договором не передбачено наслідків не повідомлення Відповідача про прибуття, відтак посилання Суду на дану обставину, як підставу для відмови у позові - є необґрунтованим.

На думку скаржника, місцевим судом неправильно тлумачиться п.10.1. Правил 190, що є підставою для скасування судового рішення.

Крім того, скаржником заперечено щодо висновку суду про помилковість посилання позивача на складання акту обстеження № 382 від 28.12.2017 року на підставі п.11.5 Договору, яким передбачено підстави для складання акту порушення, а не акту обстеження. Оскільки ні договором, ні жодною нормою чинного законодавства не передбачено форму, назву та зміст такого акту. Позивачем було виявлено факт витоку та зафіксовано його в акті, даний факт витоку не заперечується та не спростовується Відповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить суд залишити рішення господарського суду у справі без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зокрема, відповідачем зазначено, що подана апеляційна скарга, не підлягає задоволенню, оскільки її доводи є безпідставними та необґрунтованими, а рішення господарського суду є таким, що прийняте у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом шляхом дослідження та оцінки належних і допустимих доказів. Господарським судом в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення господарського спору, проаналізовано та оцінено доречні та важливі аргументи сторін, обґрунтовано їх в рішенні, надано належну оцінку всім доказам наданим сторонами, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності. Вимоги позивача про стягнення із відповідача заборгованості за безоблікове водокористування в сумі 86 825,57 грн. визнано безпідставними з огляду на їх недоведеність. Такий висновок, зроблений судом на підставі матеріалів справи, відповідає дійсності та підтверджується наявними у справі доказами. Суд першої інстанції правильно визначив обставини, які слід було встановити для законного вирішення справи, а також оцінив надані сторонами докази щодо цих обставин.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як встановлено місцевим судом, 01.04.13 між ОКВП "Дніпро-Кіровоград (далі - позивач, виконавець) та Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Кіровоградської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (далі - відповідач, споживач) укладено Договір № 1/114/93-ГП про надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення.

Пунктом 3.1. Договору Сторони погодили, що під час виконання умов цього Договору, а також вирішення всіх інших питань, що цим Договором не обумовлені, сторони керуються чинним законодавством України, зокрема Законом України "Про питну воду та питне водопостачання", "Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України", "Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України", а також місцевими Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні системи каналізації населених пунктів.

Згідно з пунктом 11.5 Договору, у разі виявлення однією із Сторін цього Договору порушень його умов, які виражені в: неналежній якості та об`ємах надання послуг, факті стороннього втручання в роботу приладів обліку; пошкодження цілісності приладів обліку; пошкодження деталей пломбування (пломби, дроту) або зриву пломб на них, а також в місцях з`єднань та на запірній арматурі обвідної лінії; пошкодження манометрів до водолічильника; самовільного приєднання додаткових об`єктів до мереж водопроводу перед приладами обліку, через які надаються послуги на місці виявленого порушення оформлюється двосторонній Акт порушень. Акт складається у присутності представників обох Сторін в двох примірниках. Сторона, дії або бездіяльність якої стали причиною складання акта, має право внести до акта свої зауваження. Сторона, яка виявила порушення умов Договору, зобов`язана попередити іншу Сторону про необхідність складання та підписання акту.

У разі відмови будь-якої із Сторін від підписання акту, в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо його на місці складання підписали не менше двох представників Сторін Договору, що склали акт.

Договір набирає чинності з 01.04.2013 і укладається терміном на один рік з можливістю продовження його дії на той же термін у випадку коли Сторони за місяць до припинення дії Договору не заявлять про його розірвання (п.12.1. Договору).

22.12.17 на території об`єкта Кіровоградської філії ПАТ "Укртелеком" за адресою: м.Кропивницький, вул. Соборна, 1, було виявлено аварійний витік води на водопровідній мережі товариства, про що повідомлено диспетчерську службу Кіровоградського ВКГ ОКВП "Дніпро-Кіровоград". В той же день, 22.12.17 бригадою Кіровоградського ВКГ ОКВП "Дніпро-Кіровоград" проведено усунення аварії шляхом відкачування води з колодязя на врізці та закриття засувки діаметром 100 мм, встановленої у водопровідному колодязі, про що складено Акт обстеження № 2875 від 22.12.17, внаслідок чого було припинено подачу води на об`єкт відповідача за адресою: м. Кропивницький, вул. Соборна, 1 , що підтверджується актом здачі-приймання робіт по заяві від 22.12.18.

28.12.17 представниками ОКВП "Дніпро-Кіровоград" було проведено обстеження водопровідних та каналізаційних систем за адресою: м. Кропивницький, вул. Соборна, 1, за результатами якого складено Акт обстеження № 382, відповідно до якого встановлено наступне: водопостачання об`єкта здійснюється з вул. Соборна по трубопроводу діаметром 100мм. В приміщенні змонтований водомірний вузол з водолічильником КВ-15 заводський №181633 з показниками 03832 м. куб., опломбований пломбою № 25253998. Під час обстеження в колодязі виявлено безобліковий витік води з засувки діаметром 100 мм до водолічильника КВ-15 заводський номер № 181633, що є порушенням, за доводами позивача, п. 10 Правил. В колодязі змонтований пожежний гідрант, не опломбований.

За наслідками обстеження складено акт № 382, який з боку відповідача підписано представником ОСОБА_1 без зауважень.

З метою невідкладного усунення аварії на вхідній мережі водопостачання, відповідач листом від 28.12.17 № 03/03-20-157 звернувся до позивача щодо встановлення заглушки на засувці в колодязі перед будівлею КФ ПАТ "Укртелеком" за адресою: вул. Соборна, 1.

Листом від 29.12.17 № 03/03-20-158 відповідач звернувся до позивача з проханням призначити комісію для об`єктивного розрахунку втрат води.

11.01.18 працівник Відповідача ОСОБА_2 отримала рахунок за безобліковий витік води згідно акту обстеження № 382 від 28.12.17 та рахунок від 09.01.18 № 4486 на суму 86 825,57 грн. за безобліковий витік води.

Листом від 15.01.18 № 03/30-20-2 відповідач висловив позивачу незгоду з виставленим рахунком від 09.01.18 № 4486.

19.01.18 відповідач повідомив позивача про відмову від підписання Акту здачі-приймання робіт, послуг від 22.12.17 на суму 605,60 грн. та від оплати неякісно наданих послуг по усуненню аварії на мережі водопостачання за адресою м. Кропивницький, вул. Соборна, 1 , що спричинило повторний витік води 27.12.17 (лист від 19.01.18 № 03/03-20-3).

22.01.18 на адресу відповідача надійшов лист позивача від 15.01.18 № 86122/07-21, яким повідомлено про прийняте рішення провести нарахування за безобліковий витік води з трубопроводу д/у = 100 мм за період з 23.12.17 по 28.12.17 в розмірі 86 825,57 грн.

23.01.18 відповідач листом № 03/03-20-5 повідомив позивача про відмову від оплати рахунку від 09.01.18 № 4486 на суму 86 825,557 грн. за безобліковий витік води за період з 23.12.17 по 28.12.17 по об`єкту по вул. Соборній, 1 в м . Кропивницькому як безпідставного.

Вказане стало підставою для звернення з позовом про стягнення з відповідача 86 825,57 грн заборгованості за безоблікове водокористування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з невиконання позивачем покладених на нього, як на виробника, обов`язків щодо вжиття заходів по усуненню втрат питної води в результаті аварії на мережі.

Враховуючи, що аварійна ситуація на об`єкті відповідача по вул. Соборній, 1, мала місце на зовнішній мережі водопостачання, вимога позивача щодо оплати за безобліковий витік води згідно акту обстеження № 382 від 28.12.17 є неправомірною.

Необліковані витрати води до водолічильників у разі аварії на трубопроводах, витоків з мереж і споруд на них, витоків з водорозбірних колонок, витрати води на протипожежні заходи, а також у разі крадіжок води (не погоджені з виробником приєднання, користування водою без укладення договору з виробником тощо) відповідно до п. 10.4.1 Правил № 30 належать до втрат води, які не підлягають оплаті споживачем.

Проте п. 11.5 Договору передбачено підстави для складання акту порушення, а не акту обстеження, на який вказує позивач як на підставу заявлених вимог.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутній акт порушення, позивачем не доведено правових підстав для стягнення з відповідача 86 825,57 грн. за безоблікове водокористування, то Позивачем фактично не доведено підставність своїх вимог, а тому такі вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, що регулюється Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України "Про питну воду та питне водопостачання" від 10.01.2002 № 2918-ІІІ (Закон України № 2918), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008 (Правила № 190).

Частиною 1 ст.174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії. а кредитор мас право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, що суб`єкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 19 Закону України № 2918 послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов`язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п. 1.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України (далі - Правила № 190 від 27.06.2008), такі Правила визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України.

Ці Правила є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Нормами п.3.2 Правил № 190 передбачено, що водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними.

Самовільне водоспоживання це користування питною водою з міського водопроводу без дозволу Виконавця та/або без оформлення необхідних документів (в т.ч. без реєстрації у Виконавця в якості Споживача, ухилення чи відмова від укладення Договору на надання послуг з водопостачання тощо).

У відповідності до п. 3.3 Правил № 190 Позивач має право здійснити розрахунок витрат води у разі встановлення факту безоблікового водокористування абонентом або самовільного приєднання до систем водопостачання.

Відповідно до п. 15.6 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлкомунгоспу від 27.06.2008р. № 190 (далі - Правила № 190) у разі пошкодження мереж, споруд водопостачання або водовідведення особи, що виявили таке пошкодження, зобов`язані негайно повідомити про це виробника та здійснити всі можливі заходи щодо усунення наслідків цього пошкодження.

Згідно з п. 15.5 Правил № 190 спускатися в люки, регулювати засувки без присутності представника виробника не дозволяється.

Ліквідація пошкоджень виконується виробником або організацією, яка має відповідну ліцензію на здійснення господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення за участю виробника (п. 15.6 Правил № 190).

Відповідно до Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 05.07.1995 р. № 30 (далі - Правила № 30), вважається аварією на мережі, оскільки згідно з п.9.3.4 вказаних Правил, до аварії на мережі належать: пошкодження стінок трубопроводів, порушення з`єднань труб, поломка запірної арматури, зворотних клапанів та іншої арматури і фасонних частин, ремонт яких потребує припинення подачі води споживачам на період ліквідації пошкоджень.

Згідно з п. 2.1.8 Правил № 30 у разі виникнення аварій на спорудах, мережах, устаткуванні систем водопостачання та водовідведення виробник повинен негайно вжити заходів для їх швидкого виявлення, локалізації та повної ліквідації.

Як встановлено господарським судом та з чим погоджується апеляційний суд, 22.12.17 відповідачу було припинено подачу води на об`єкт по вул. Соборній, 1 . В період з 18:00 год 22.12.17 по 11:00 год 28.12.17 роботи по ліквідації пошкоджень на мережі відповідача ні позивачем, ні іншою організацією, яка має відповідну ліцензію на здійснення господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення не проводилось. Водопостачання на об`єкт у вказаний період відновлено не було.

Колегія суддів поділяє висновки місцевого суду, що оскільки обстеження мережі 28.12.17 та складання відповідного Акту № 382 було обумовлене не реалізацією позивачем свого права на проведення обстеження відповідно до умов Договору (п.3.3), а саме необхідністю з`ясування причин надходження води у водопровідний колодязь після закриття засувки в результаті виконання робіт по локалізації та ліквідації аварії 22.12.17р., у зв`язку з невиконання позивачем покладених на нього, як на виробника, обов`язків щодо вжиття заходів по усуненню втрат питної води в результаті аварії на мережі.

Відповідно до п.10.1 Правил № 190, у разі виявлення витоку води через зіпсування санітарно-технічних приладів та арматури, пошкодження внутрішньої (у тому числі внутрішньобудинкової) мережі водопостачання, нераціонального використання води, у випадку, коли засіб обліку на вводі відсутній або не працює з вини споживача, останній здійснює розрахунок за воду з виробником згідно з п. 3.3 цих Правил.

Розрахунок з виробником за нераціональне використання води внаслідок витоків здійснює споживач, у якого на балансі, в експлуатації, обслуговуванні перебуває внутрішньобудинкова система водопостачання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року № 1875-ІV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) внутрішньобудинкові системи - це мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди.

Як вбачається з Додаток № 4 до Договору на відпуск води та приймання стоків від 01.04.2013 року «Схему балансової приналежності мереж» (а.с.43), аварійна ситуація на об`єкті відповідача по вул . Соборній, 1, мала місце на зовнішній мережі водопостачання, а тому вимога позивача щодо оплати за безобліковий витік води згідно акту обстеження №382 від 28.12.17 є неправомірною.

Згідно п. 10.4.1 Правил № 30 Необліковані витрати води до водолічильників у разі аварії на трубопроводах, витоків з мереж і споруд на них, витоків з водорозбірних колонок, витрати води на протипожежні заходи, а також у разі крадіжок води (не погоджені з виробником приєднання, користування водою без укладення договору з виробником тощо), належать до втрат води, які не підлягають оплаті споживачем.

Крім того, п. 10.4.5 Правила № 30 передбачено стягнення плати за воду згідно з вимогами Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах лише у разі виявлення самовільного приєднання споживача до системи водопостачання, а також самовільних робіт на водопровідному вводі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову, внаслідок чого оскаржуване рішення скасуванню не підлягає.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях ГПК України визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Згідно з положеннями ст. 236 ГПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ч.3 ст.13, ст.77 Господарського процесуального кодексу України (в редакції з 15.12.2017р.), кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 13.02.2019р. у справі №912/3403/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Повний текст постанови складений 27.05.2019р.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя І.О. Вечірко