СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2019 р. Справа № 917/1119/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Россолов В.В. , суддя Хачатрян В.С.

при секретарі судового засідання БеккерТ.М.

за участю представників сторін:

прокурора Маматов М.О. (посвідчення №028265 від 02.01.2014);

позивача Піляй А.М. (посвідчення адвоката №1456 від 27.07.2018, ордер серія КВ №758560 від 28.02.2019);

відповідача Будкін С.В. (довіреність №2/62-19 від 02.01.2019);

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вх.№775П/1-43) на рішення господарського суду Полтавської області від 18.01.2019 (суддя Кульбако М.М., повний текст складено 25.01.2019) у справі №917/1119/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Астарта Прихоролля", с. Староаврамівка, Хорольський район, Полтавська область,

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, м. Полтава,

про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки укладеною, -

за участю прокуратури Полтавської області, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хорольська" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, в якому просило визнати укладеною з 18.01.2017 за рішенням суду додаткову угоду до договору оренди землі №114 від 01.06.2011, укладеного між ТОВ Агрофірма "Хорольська" та Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області, зареєстрованого у відділі Держкомзему, в наданій редакції. Судові витрати просило покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 18.01.2019 у справі №917/1119/18 позовні вимоги задоволено.

Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області з рішенням суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 18.01.2019 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати просить покласти на позивача та розглянути справу за участю представника відповідача.

В обґрунтування апеляційної скарги ГУ Держгеокадастру у Полтавській області зазначає, що позивачем не була розроблена нормативно - грошова оцінка земельної ділянки, яка є обов`язковою при поновленні договорів оренди, яка є істотною умовою договору оренди в даному випадку.

Вказує, що позивач не звернувся до суду у місячний термін після закінчення договору щодо оскарження не укладення додаткової угоди, а також відсутній проект додаткової угоди на тих умовах на яких Позивач бажає поновити вищевказаний договір оренди землі, крім того Головне управління Держгеокадастру вирішило передати у власність вищевказану ділянку а тому застосувати положення про поновлення договору оренди землі в даному випадку є неможливим.

Одночасно з апеляційною скаргою апелянт подав клопотання про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги в порядку ст. 256 ГПК України, оскільки повний текст оскаржуваного рішення було ним отримано 13.02.2019, і саме з цієї дати управління мало можливість ознайомитись з правовою позицією суду першої інстанції, на якій ґрунтується вказане рішення, та визначити підстави його оскарження.

11.03.2019 системою автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду справи №917/1119/18 визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Тихий П.В., суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.03.2019 у справі №917/1119/18 у зв`язку з тим, що апеляційна скарга оформлена з порушенням вимог ст. 258 Господарського процесуального кодексу, а саме: апелянтом не надано належних доказів сплати судового збору та доказів надсилання копії апеляційної скарги позивачу та прокурору, залишено без руху апеляційну скаргу відповідача на підставі пп. 2, 3 ч. 3 ст. 260 Господарського процесуального кодексу та надано апелянту строк для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Відповідач подав клопотання про усунення недоліків (вх.№3377 від 03.04.2019) в яких просить долучити до матеріалів справи оригінал платіжного доручення від 25.03.2019 №626 на суму 2643,00 грн. та докази надсилання копії апеляційної скарги позивачу та прокурору, а саме фіскальні чеки Укрпошти та описи вкладення.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку щодо надання відповідачем належних доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

За приписами ч. 3 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо заявник усунув недоліки у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається поданою у день первинного її подання до суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст. 176 цього Кодексу.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.04.2019 Клопотання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про поновлення строку на подання апеляційної скарги задоволено, строк на подання апеляційної скарги поновлено. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на рішення господарського суду Полтавської області від 18.01.2019 у справі №917/1119/18. Встановлено строк позивачу та прокурору для подання відзивів на апеляційну скаргу (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України) протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали. Призначено справу до розгляду на 14.05.2019 об 11:30 годині.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу (вх.№4176 від 23.04.2019), в якому вважає доводи відповідача безпідставними. Також вважає помилковим посилання суду першої інстанції в мотивувальній частині рішення на ч.6 статті 33 ЗУ "Про оренду землі" та вважає, що наявні правові підстави для зміни мотивувальної частини рішення суду стосовно підстав задоволення позову.

Також позивач повідомив суд про те, що ТОВ "Агрофірма Хорольська" змінила найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Астарта Прихоролля".

В судовому засіданні 14.05.2019 представник ГУ Держгеокадастру у Полтавській області просить задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в позові відмовити. Прокурор також підтримує вимоги апеляційної скарги відповідача.

Позивач просить в задоволенні апеляційної скарги ГУ Держгеокадастру у Полтавській області відмовити, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши присутніх в судовому засіданні представників сторін та прокурора, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське товариство "Зоря" (припинило свою діяльність внаслідок реорганізації шляхом приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хорольська") та Хорольською районною державною адміністрацією Полтавської області укладено договір оренди землі № 114 (а. с. 15-18), згідно якого в оренду передано земельну ділянку, яка знаходиться на території Староаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області площею 19,5110 га сільськогосподарського призначення (в тому числі 19,5110 га рілля) із земель запасу.

Даний договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Хорольському районі Полтавської області від 18.01.2012 за №01655.

Земельна ділянка передана орендарю згідно Акту приймання - передачі земельної ділянки від 19.01.2012.

Відповідно до п. 8 Договору договір укладено на 5 років (у разі укладення договору оренди землі для ведення сільськогосподарського виробництва - з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою).

Так, з урахуванням дати реєстрації договору, кінцевою датою його дії є 18.01.2017.

Пунктом 8 договору встановлено, що після закінчення строку Договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

17.05.2016 орендар (позивач) звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (відповідач) з листом - повідомлення №894 про поновлення строку дії договору (а. с. 24-25), до якого залучив проект додаткової угоди, копію договору оренди землі, копію статутних документів.

Відповідно до проекту Додаткової угоди до Договору орендарем запропоновано термін дії договору на 10 років. Інші умови без змін.

ГУ Держгеокадастру відповіло листом з пропозицією внесення змін до Договору в частині строку дії договору (7 років) та орендної плати (у розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки) та запропонувало землекористувачу провести нормативну грошову оцінку земельної ділянки за власний рахунок. Крім цього, повідомило про необхідність надання витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, оскільки відповідно до чинного земельного законодавства зміни в договори оренди землі вносяться виключно по сформованим земельним ділянкам (лист № 27-16-7777.3-4913/2-16 від 23.06.2016, а.с. 79-80).

Позивач із вимогами орендаря погодився листом №1732 від 23.09.2016, до якого було додано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 від 21.09.2016. Також, орендар зобов`язався провести нормативно грошову оцінку спірної земельної ділянки (а.с. 26).

08.11.2016 відповідач запропонував позивачу орендну плату у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки 1 гектара відповідного сільськогосподарського угіддя, визначеної за матеріалами нормативної грошової оцінки земель 1995-1997 років з урахуванням індексації та термін дії Договору 7 років.

Своїм Листом №2363 від 07.12.2016 (а.с. 71) позивач погодився з умовами оренди, запропонованими відповідачем в листі № 27-16-7777.5-7813/2-16 від 08.11.2016 та надав відповідну додаткову угоду до Договору оренди землі.

Між сторонами у справі існувало тривале листування, в ході якого позивач погодився з вимогами відповідача, однак сам проект Додаткової угоди щодо продовження дії Договору оренди земельної ділянки орендодавцем-відповідачем не був підписаний.

18.01.2017 позивач направив лист, в якому повідомив, що на виконання вимог ГУ Держгеокадастру за власний рахунок виготовило Матеріали обстеження сільськогосподарських угідь земельної ділянки на території Староаврамівської ради Хорольського району Полтавської області від 04.01.2017.

Розглянувши вищевказане клопотання Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області надало відповідь оформлену у формі листа за вих. №2472/2-17 від 07.04.2017, в якому не погодилося поновити договір без наявності даних щодо зміни показників якісного складу ґрунтів (агрохімічної характеристики ґрунтів).

22.03.2017 позивачем на адресу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області було направлено клопотання з проектом додаткової угоди щодо поновлення договору оренди землі № 114 від 01.06.2011 на той же самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, а саме: терміном на 5 років з орендною платою 4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідачем у відповідь (вих. № 2823/2-17 від 20.04.2017) запропоновано розмір орендної плати 12 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та термін дії договору на 7 років. Крім того, позивачу було запропоновано провести за власний рахунок нормативну грошову оцінку земельних ділянок, а також зазначено про необхідність подати до ГУ Держгеокадастру дані щодо зміни показників якісного стану ґрунтів, які відбувалися за час здійснення товариством господарської діяльності на відповідних земельних ділянках, які відображають динаміку змін якісних характеристик ґрунтового покриву вищезазначених земельних ділянок на час передачі в оренду земельних ділянок та по закінченню дії договору.

Додаткової угоди про поновлення Договору від 01.06.2011 між сторонами укладено не було.

У травні 2017 року позивач звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до відповідача про визнання укладеною між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хорольська" додаткової угоди про поновлення договору оренди землі № 114 від 01.06.2011, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Хорольському районі Полтавської області від 18.01.2012 за № 01655, на умовах запропонованих у листі ТОВ Агрофірма "Хорольська" від 22.03.2017 № 702, а саме в редакції, зазначеній в проекті додаткової угоди № 1 від 18.01.2017.

Рішенням господарського суду Полтавської області по справі № 917/775/17 від 27.06.2017, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.09.2017 та постановою Верховного суду від 07.03.2018 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що сторони знаходяться у договірних відносинах щодо оренди земельної ділянки на умовах, запропонованих орендодавцем у листі від 23.06.2016, за змістом якого розмір плати за землю становить 10 % від нормативно-грошової оцінки землі, а термін дії договору - 7 років до 18.01.2024, які погоджено орендарем у листі від 23.09.2016 № 1732. Оскільки право позивача щодо користування земельною ділянкою відновлено у спосіб наведений вище, звернення із заявленими позовними вимогами є безпідставним.

Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 07.03.2018 дійшов висновку, що права позивача були порушені у тій частині, що дійшовши згоди щодо зміни умов договору оренди земельної ділянки в частині строку дії договору - з 4 на 7 років та орендної плати - з 4 до 10 % від нормативної грошової оцінки, відповідач у подальшому ухилився від укладення додаткової угоди щодо продовження дії договору оренди земельної ділянки на нових погоджених умовах, і продовжував висувати нові умови для продовження орендних відносин, оскільки за положеннями частини 4 статті 33 Закону України "Про оренду землі" при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін, а у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Верховний Суд зазначив, що позивачем вибрано невірний спосіб захисту свого порушеного права, що має наслідком відмову у даному позові з заявлених підстав та за заявленими вимогами, однак дана обставина не звільняє відповідача від обов`язковості укладання додаткової угоди з позивачем на погоджених ними умовах відповідно до вимог частини 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

22.03.2018 позивач звернувся до відповідача із листом-клопотанням вих. № 489 про поновлення договору оренди земельної ділянки відповідно до постанови Верховного суду України та в порядку ч. 1-5 статті 33 Закону України Про оренду землі та надав відповідну додаткову угоду (а.с. 27).

Листом від 24.04.2018 № 32-16-0.332-2309/2-18 Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області надало відповідь, в якій зазначило: відповідно до статті 187 Господарського кодексу України та статті 84 Господарського процесуального кодексу України визначено, що з метою спонукання до укладення договору в резолютивній частині рішення вказують умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір. з посиланням на поданий позивачем проект договору. Викладення змісту договору в судовому рішенні є обов`язковою умовою його повноти, законності та обґрунтованості. Невизначення судом умов договору, на яких його укладено, зумовлює неможливість набуття ним чинності разом з рішенням суду Невірно обраний спосіб захисту при зверненні до суду чи відсутність підстав для такого звернення може бути підставою для відмови в задоволенні позову, у зв`язку з нездатністю цього способу захисту досягти мети у захисті порушених прав та законних інтересів позивача.

Позивач вважає, що оскільки Верховним судом встановлено, що між сторонами досягнута згода про поновлення та зміну істотних умов Договору, а відповідач безпідставно зволікає з укладенням Додаткової угоди, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання Додаткової угоди укладеною на запропонованих Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області від 23.06.2016 № 27-16-7777.3-4913/2-16 та погоджених ТОВ Агрофірма "Хорольська" у листі від 23.09.2016 №1732 умовах.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд вказав, що ТОВ Агрофірма "Хорольська" протягом терміну дії договору добросовісно користувалося наданою в оренду земельною ділянкою відповідно до її цільового призначення, після закінчення строку дії договору оренди землі позивач продовжує до цього часу користуватись орендованою земельною ділянкою та сплачувати за користування орендну плату за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, вимога позивача про визнання укладеною Додаткової угоди на запропонованих Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області від 23.06.2016 та погоджених ТОВ Агрофірма "Хорольська" у листі від 23.09.2016 умова, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, однак вважає помилковим в якості обґрунтування рішення посилання суду на відсутність протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Відповідно до статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За змістом статті 13 зазначеного Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано процедуру поновлення договору оренди землі.

У відповідності до статті 33 Закону України "Про оренду землі", по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі може бути реалізоване шляхом двох окремих правових підстав: перша наведена у ч. 1 - ч. 5 вказаної статті, друга - у ч. 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

За змістом ч. 1 - ч. 5 згаданої статті, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Правова конструкція, передбачена ч. 1 - ч. 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" узгоджується з положеннями статті 777 Цивільного кодексу України, яка встановлює загальний принцип реалізації переважного права наймача на продовження договору найму на новий строк. За змістом згаданої статті Цивільного кодексу України, наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.

Отже, ч. 1 - ч. 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що орендар ініціює питання поновлення договору оренди землі на новий строк шляхом направлення орендодавцю листа-повідомлення та проекту додаткової угоди. Отримавши зазначений лист-повідомлення та проект додаткової угоди, орендодавець вчиняє ряд юридично значимих дій, а саме: (а) перевіряє його на відповідність вимогам закону, (б) узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, (в) приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), (г) укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

Матеріали справи свідчать, що позивач своєчасно звернувся до орендодавця з пропозицією поновити договір оренди землі шляхом укладення додаткової угоди до договору (лист вих. №894 від 17.05.2016) .

Як вже зазначалось вище, при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

ГУ Держгеокадастру відповіло листом з пропозицією внесення змін до Договору в частині строку дії договору (7 років) та орендної плати (у розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки) та запропонувало землекористувачу провести нормативну грошову оцінку земельної ділянки за власний рахунок. Крім цього, повідомило про необхідність надання витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, оскільки відповідно до чинного земельного законодавства зміни в договори оренди землі вносяться виключно по сформованим земельним ділянкам (лист № 27-16-7777.3-4913/2-16 від 23.06.2016, а.с. 79-80).

Позивач із вимогами орендаря погодився листом № 1732 від 23.09.2016, до якого було додано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 від 21.09.2016. Також, орендар зобов`язався провести нормативно грошову оцінку спірної земельної ділянки (а.с. 26).

Рішенням господарського суду Полтавської області по справі №917/775/17 встановлено, що сторони знаходяться у договірних відносинах щодо оренди земельної ділянки на умовах, запропонованих орендодавцем у листі від 23.06.2016, за змістом якого розмір плати за землю становить 10 % від нормативно-грошової оцінки землі, а термін дії договору - 7 років до 18.01.2024, які погоджено орендарем у листі від 23.09.2016 № 1732.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

Проект Додаткової угоди щодо продовження дії Договору оренди земельної ділянки орендодавцем (відповідачем) так і не був підписаний.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Отже, зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права.

Виходячи із встановлених судами обставин справи та вимог наведених норм права, колегія суддів дійщла висновку, що права позивача були порушені у тій частині, що дійшовши згоди щодо зміни умов договору оренди земельної ділянки в частині строку дії договору - з 4 на 7 років та орендної плати - з 4 до 10 % від нормативної грошової оцінки, відповідач у подальшому ухилився від укладення додаткової угоди щодо продовження дії договору оренди земельної ділянки на нових погоджених умовах, і продовжував висувати нові умови для продовження орендних відносин, оскільки за положеннями частини 4 статті 33 Закону України "Про оренду землі" при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін, а у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

За таких обставин, вимога позивача про визнання укладеною Додаткової угоди на запропонованих Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області від 23.06.2016 № 27-16-7777.3-4913/2-16 та погоджених ТОВ Агрофірма "Хорольська" у листі від 23.09.2016 №1732 умова, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта про наявність у Позивача обов`язку розробити нормативно грошову оцінку спірної земельної ділянки.

Договором № 114 від 01 червня 2011 року було узгоджено між сторонами розмір орендної (та, який ґрунтувався на нормативно-грошовій оцінці на момент укладення такого договору.

У листі-повідомленні Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області 27-16-7777.3-4913/2-16 від 23.06.2016 запропоновано ТОВ «Агрофірма «Хорольська» провести нормативно грошову оцінку земельної ділянки.

У відповідь на зазначений лист ТОВ Агрофірма «Хорольська» листом №1732 від 23.09.2016 погодилось з вимогою Відповідача та підтвердило свою готовність виготовити за власний рахунок нормативно-грошову оцінку земельної ділянки.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України "Про оцінку земель" підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Вказуючи про необхідність провести нормативно-грошову оцінку, відповідач не видав рішення про проведення нормативно грошової оцінки в межах повноважень наданих ст.15 Закону України «Про оцінку земель».

Виходячи з викладеного, ТОВ Агрофірма «Хорольська» було позбавлене можливості провести нормативно-грошову оцінку вказаної земельної ділянки за власний рахунок за умови відсутності рішення розпорядника земельною ділянкою, яким є відповідач.

Отже, слід зазнати, що оскільки нормативна грошова оцінка земель - основа для визначення розміру орендної плати, її зміна є підставою для перегляду розміру орендної плати в процесі узгодження з орендарем усіх істотних умов договору, а не підставою для відмови у поновленні договору оренди саме через ненадання витягу із технічної документації з нормативної ротової оцінки землі, натомість у листі-повідомленні відповідач неправомірно послався на необхідність надання додаткових документів, не зазначаючи конкретних підстав для відмови у поновленні договору оренди земельної ділянки. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду викладеними у Постанові від 10.09.2018 у справі №920/739/17.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії 6 кадастру"(далі за текстом - Положення), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади у сфері топографо-геодезичної картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

При цьому, відповідно до підпункту 31 пункту 3 Положення, до основних завдань Держгеокадастру віднесено розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Відповідно до підпункту 27 п.3 Положення, Держгеокадастр організовує виконання на відповідній території робіт із землеустрою та оцінки земель, що проводяться з метою внесення відомостей до Державного земельного кадастру.

Таким чином, Відповідач як територіальний орган Держгеокадастру наділений повноваженням та навіть обов`язком самостійно виготовити нормативну грошову оцінку.

Разом з тим, згідно ст. 15 Закону України «Про оцінку земель» відсутність рішення органу виконавчої влади, що є розпорядником земель державної власності про проведення нормативно-грошової оцінки виключає можливість проведення такої оцінки.

При цьому, посилаючись на необхідність проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, відповідач не надав доказів, що ним, як розпорядником земель державної власності, станом на момент узгодження істотних умов поновлення Договору оренди № 114 від червня 2011 року (в період з червня по листопад 2016 року) було видано наказ чи будь-який інший розпорядчий акт щодо проведення такої нормативно грошової оцінки та внесення відомостей про таку нормативну грошову оцінку до Державного земельного кадастру.

Таким чином, відповідач не видавши наказ (чи інший нормативний акт) про проведення нормативно грошової оцінки Земельної ділянки не міг вимагати від позивача її проведення, а також ставити як умову поновлення Договору оренди землі проведення такої нормативної грошової оцінки позивачем.

Також відповідач в апеляційній скарзі посилається на накази на розроблення проектів землеустрою, а саме: Наказ № 3924-СГ від 01.06.2018; Наказ № 6726-СГ від 02.10.2018; Наказ № 6723-СГ від 02.10.2018; Наказ № 6722-СГ від 02.10.2018; Наказ № 6727-СГ від 02.10.2018; Наказ № 6731-СГ від 02.10.2018; Наказ № 6713-СГ від 02.10.2018; Наказ № 6724-СГ від 02.10.2018; Наказ № 6721-Г від 02.10.2018 (далі за текстом-Накази Держгеокадастру) та стверджує про відсутність спірної земельної ділянки з кадастровим номером :00:004:0044 площею 19,5110га.

Проте, згідно з ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України надання земельної ділянки у власність громадянам здійснюється відповідно до рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідного рішення відповідачем до апеляційної скарги не додано, а тому має ніяких підстав стверджувати про наявність у третіх осіб права власності на земельні ділянки створені шляхом поділу спірної земельної ділянки.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги доводи позивача, що вказані накази не подавались до суду першої інстанції, а тому відсутні підстави приймати їх до уваги судом апеляційної інстанції.

Згідно положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а мотивувальну частину рішення господарського суду Полтавської області від 18.01.2019 у справі №917/1119/18 в частині обґрунтування задоволення позову, виклавши її в редакції мотивувальної частини цієї постанови, як зазначено вище. В решті рішення слід залишити без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені відповідачем, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, п.2, ч.1 ст.275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 18.01.2019 у справі №917/1119/18 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті рішення залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного Суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, через Східний апеляційний господарський суд або безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 20.05.2019.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя В.В. Россолов

Суддя В.С. Хачатрян