ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" травня 2019 р. Cправа № 902/194/19

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Тварковського А.А.

за участю секретаря судового засідання Німенко О.І.,

представників:

позивача: Говора Д.І., ордер на надання правової допомоги серії ВН № 072777 від 06.03.2019 р.;

відповідача: Руденка О.С., посвідчення адвоката № 767 від 28.12.2017 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля І" (вул. 50-річчя Жовтня, 8, с. Строїнці, Тиврівський район, Вінницька область, 23340)

до: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля" (вул. 50-річчя Жовтня, 8, с. Строїнці, Тивріський район, Вінницька область, 23340)

про стягнення 328 635 грн 25 коп.,

В С Т А Н О В И В :

Товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля І" подано позов до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля" про стягнення 328 635 грн 25 коп., з яких: 279 000 грн 00 коп. борг, 11 970 грн 25 коп. - 3 % річних та 37 665 грн 00 коп. інфляційні втрати за договором № 13 про надання поворотної фінансової допомоги від 05.05.2016 р.

Ухвалою суду від 11.03.2019 р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/194/19 в порядку загального позовного провадження та призначено у ній підготовче засідання на 04.04.2019 р.

Відповідно до ухвали суду від 04.04.2019 р. відкладено розгляд справи до 11.04.2019 р.

За результатами судового засідання (11.04.2019 р.) закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 10.05.2019 р., про що постановлено ухвалу, яку зафіксовано у протоколі судового засідання.

Ухвалою суду 11.04.2019 р. повідомлено учасників справи про судове засідання для розгляду справи по суті, призначене на 10.05.2019 р.

08.05.2019 р. на адресу суду надійшло клопотання відповідача б/н 08.05.2019 р. (вх. № 02.1-34/3927/19 від 08.05.2019 р.) про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 902/341/19.

Розгляд справи здійснювався з фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В судовому засіданні (16.05.2019 р.) розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі, суд дійшов висновку про його відхилення, оскільки наявний у справі обсяг доказів дає можливість надати повну та всебічну оцінку спірних правовідносин та прийняти рішення у даній справі.

При цьому, суд вправі самостійно надавати оцінку обставинам даної справи, зокрема договору про надання поворотної фінансової допомоги № 13 від 05.05.2016 р., а тому розгляд судом Господарським судом Вінницької області справи № 902/341/19 про визнання зазначеного договору недійсним та набрання рішенням суду у цій справі законної сили не може бути перешкодою для встановлення істотних обставин справи № 902/194/19. Відтак, суд в силу вимог ст. 227 ГПК України не вбачає об`єктивної неможливості розгляду даної справи до вирішення справи № 902/341/19.

В свою чергу у п. 3.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" роз`яснено, що вирішуючи спори, пов`язані з представництвом юридичної особи у вчиненні правочинів, господарські суди повинні враховувати таке. Письмовий правочин може бути вчинений від імені юридичної особи її представником на підставі довіреності, закону або адміністративного акта. Особа, призначена повноважним органом виконуючим обов`язки керівника підприємства, установи чи організації, під час вчинення правочинів діє у межах своєї компетенції без довіреності.

Договір про надання поворотної фінансової допомоги № 13 від 05.05.2016 р. підписано керівниками сторін (директорами товариств) та скріплено печатками сторін. Доказів відсутності в останніх повноважень на момент укладення договору на його підписання матеріали справи не містять. Іншого судом не встановлено.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 р. у справі № 2-383/2010).

У даному випадку презумпцію правомірності правочину (договору про надання поворотної фінансової допомоги № 13 від 05.05.2016 р.) на момент прийняття рішення у даній справі не спростовано.

Суд також відзначає, що з моменту відкриття провадження у даній справі (11.03.2019 р.) та в ході здійснення судом дій, передбачених ст. 182 ГПК України, для забезпечення правильного вирішення спору відповідачем не надано жодних доказів, за винятком клопотання б/н від 02.04.2019 р. про відкладення розгляду справи, на спростування обставин, наведених в позові. Аналогічно також відповідачем не пред`явлено зустрічний позов про визнання вказаного договору недійсним в порядку та строки визначені ст. 180 ГПК України.

Поряд з цим клопотання про зупинення провадження у справі відповідачем подано до суду лише після закриття підготовчого провадження у справі, яке здійснено за наслідком вирішення питань визначених ч. 2 ст. 182 ГПК України та призначення її до розгляду по суті. При цьому представник відповідача двічі в підготовче засідання не з"являвся. Доказів, які свідчили б про неможливість відповідача бути обізнаним під час підготовчого провадження у справі з обставинами наведеними ним в обґрунтування клопотання про зупинення провадження в справі відсутні.

Враховуючи викладене та презумпцію правомірності правочину, клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі судом відхилено.

Відхилення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі не позбавляє його права, за визначених процесуальним законом обставин (визнання договору про надання поворотної фінансової допомоги № 13 від 05.05.2016 р.), реалізації процесуальної можливості подання відповідної заяви в порядку визначеному главою 3 розділу IV Господарського процесуального кодексу України (перегляду рішення за нововиявленим обставинами).

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається із позовної заяви позивач в якості підстав позовних вимог посилається на укладення з відповідачем договору № 13 про надання поворотної фінансової допомоги від 05.05.2016 р., відповідно до умов якого Товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля І" надано сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Поділля" поворотну фінансову допомогу на суму 1 060 000 грн 00 коп., яку останнє повернуло частково в сумі 781 000 грн 00 коп.

З огляду на вказане, позивачем заявлено до стягнення відповідача 279 000 грн 00 коп. боргу, 11 970 грн 25 коп. - 3 % річних та 37 665 грн 00 коп. інфляційних втрат.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 05.05.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля І" (позичальник, позивач) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля" (позикодавець, відповідач) укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги № 13 (Договір), відповідно до п. 1.1. позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах передбачених даним Договором (а.с. 9, т. 1).

Поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в межах суми 1 060 000 грн 00 коп., без ПДВ. Поворотна фінансова допомога надається на протязі 1 (одного) року з дати підписання даного Договору шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позичальника з розрахункового рахунку позикодавця (п. 2.1., 2.3. Договору).

Згідно із п. 3.1. Договору поворотна фінансова допомога підлягає поверненню за вимогою позикодавця.

Відповідно до п. 7.1. Договору позикодавець має право вимагати дострокового повернення наданої поворотної фінансової допомоги, письмово попередивши про це позичальника за 15 робочих днів.

Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 04.05.2017 року. Договір може бути скасовано за домовленістю сторін у порядку, передбаченому чинним законодавством (п. 8.1. Договору).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивачем перераховано відповідачу кошти на загальну суму 1 060 000 грн 00 коп., в підтвердження чого в справі наявна виписка по особовому рахунку ТОВ "Поділля-І" з 24.01.2016 р. по 23.08.2017 р. (а.с. 15, т. 1).

Відповідачем в свою чергу повернуто надану йому фінансову допомогу за Договором частково в сумі 781 000 грн 00 коп., що стверджується випискою по особовому рахунку ТОВ "Поділля-І" з 24.01.2016 р. по 23.08.2017 р. (а.с. 15-26, т. 1).

Решту отриманих коштів в сумі 279 000 грн 00 коп. відповідачем не повернуто. При цьому суд констатує, що відповідачем всупереч приписів ст.ст. 13, 74 ГПК України не надано суду жодних доказів в спростування обставин наведених позивачем та наданих на їх підтвердження доказів, в зв`язку з чим суд при розгляді спору виходить зі змісту та обсягу доказів, що містяться в матеріалах справи.

23.08.2017 р. позивачем надіслано на адресу відповідача вимогу № 12-23/08/17 від 23.08.2017 р. щодо повернення протягом 15-ти робочих днів з дня отримання вимоги поворотну фінансову допомогу в сумі 279 000 грн 00 коп. (а.с. 10-11, т. 1).

Вказана вимога, як слідує з матеріалів справи, відповідачем залишена без виконання.

Не повернення відповідачем отриманої позики в добровільному порядку, слугувало підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до переконливого висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача, за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт передачі позивачем грошових коштів відповідачу та відсутність повернення вказаних коштів в повному обсязі наданих у позику останньому.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, суд вважає заявлені вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за Договором про надання поворотної фінансової допомоги є нормативно та документально доведеними, підтвердженими матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі в сумі 279 000 грн 00 коп.

Також судом розглянуто вимоги позивача про стягнення з відповідача 11 970 грн 25 коп. - 3 % річних та 37 665 грн 00 коп. інфляційних втрат, за результатами чого суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат є правомірними та обґрунтованим, оскільки відповідають вимогам чинного законодавства України.

Здійснивши за допомогою програми "ЛІГА.ЗАКОН" обрахунок 3 % річних та інфляційних втрат у визначеному позивачем періоді, судом отримано їх в наступних розмірах: 11 993 грн 18 коп. - 3 % річних та 41 624 грн 32 коп. інфляційні втрати, які є більшими ніж ті, що заявлені позивачем у даний період (11 970 грн 25 коп. - 3 річних та 37 665 грн 00 коп. інфляційні втрати), однак враховуючи те, що визначення ціни позову є правом та прерогативою позивача, суд при прийнятті рішення виходить із розміру останніх вказаних позивачем у позові.

Враховуючи викладене, до стягнення з відповідача підлягають 11 970 грн 25 коп. - 3 річних та 37 665 грн 00 коп. інфляційних втрат.

Згідно зі ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Всупереч наведеним вище нормам відповідач не подав до суду жодних доказів в спростування позовних вимог щодо стягнення заборгованості за Договором про надання поворотної фінансової допомоги, 3 % річних та інфляційних втрат, в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля І" в повному обсязі.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України. При цьому суд зазначає, що позивачем при звернені з позовом до суду надмірно сплачено 00 грн 01 коп. судового збору, однак за відсутності відповідного клопотання судом не вирішується питання про повернення судового збору, що не позбавляє права останнього заявити дане клопотання після прийняття судового рішення у порядку визначеному ст. 7 ЗУ "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 75, 76 , 77 , 78 , 79 , 80 , 86 , 91 , 113 , 118 , 123 , 129 , 232 , 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля" (вул. 50-річчя Жовтня, 8, с. Строїнці, Тиврівський район, Вінницька область, 23340, ідентифікаційний код - 32192534) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля І" (вул. 50-річчя Жовтня, 8, с. Строїнці, Тиврівський район, Вінницька область, 23340, ідентифікаційний код - 40418419) - 279 000 грн 00 коп. боргу, 11 970 грн 25 коп. - 3 % річних, 37 665 грн 00 коп. інфляційних втрат та 4 929 грн 53 коп. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

3. Відповідно до ст. 221 ГПК України для вирішення питань про судові витрати призначити судове засідання на 12 год. 00 хв. 16.05.2019 р.

4. Для подання суду доказів про понесені витрати на професійну правничу допомогу встановити позивачу строк п`ять днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення. Зобов`язати позивача у цей же строк надіслати належним чином завірені копії вказаних доказів позивачу.

5. Згідно з приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 17 травня 2019 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. 5 прим.:

1 - до справи

2, 3 - позивачу - вул. 50-річчя Жовтня, 8, с. Строїнці, Тиврівський район, Вінницька область , 23340; представнику позивача Говор Д.І. - АДРЕСА_1.

4, 5 - відповідачу - вул. 50-річчя Жовтня, 8, с. Строїнці, Тиврівський район, Вінницька область , 23340; представнику відповідача Руденко О.С. - АДРЕСА_2.