СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2019 р. Справа № 917/133/17

Cхідний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя (доповідач): судді при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від прокуратури: від позивача: від відповідача 1: від відповідача 2: Стойка О.В. Попков Д.О., Пушай В.І. Склярук С.І. Ногіна ОСОБА_1 . за повідченням; Гонжак К.І. за довіреністю Бова Є.Ю. за ордером (адвокат) Не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства Імені Калашника, с. Калашники Полтавської області
на рішення господарського суду Полтавської області
від30.03.2017р. (повний текст підписано 30.03.2017р.)
у справі № 917/133/17 (суддя Кульбако М.М.)
за позовом: до відповідачів: Першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, м. Полтава 1.Приватного підприємства Імені Калашника, с. Калашники Полтавської області 2.Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області, м. Полтава
провизнання недійсним та скасування розпорядження, визнання недійсними договорів про встановлення земельного сервітуту та повернення земельних ділянок

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017року до господарського суду Полтавської області звернувся Перший заступник керівника Полтавської місцевої прокуратури (далі Прокурор) в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (далі Позивач) з позовом до Приватного підприємства "Імені Калашника" (далі Відповідач 1) та Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області (далі Відповідач 2) про визнання недійсним та скасування розпорядження, визнання недійсними договорів про встановлення земельного сервітуту та повернення земельних ділянок.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 30.03.2017р. позовні вимоги (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) задоволено у повному обсязі:

визнано недійсним та скасовано розпорядження голови Полтавської районної державної адміністрації "Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо обмеженого користування земельними ділянками (право земельного сервітуту)" від 26.01.2011 за №123;

визнано недійсним договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 2, 5000 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00253, кадастровий номер НОМЕР_1 );

визнано недійсним договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника,на земельну ділянку площею 3,6000 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00245, кадастровий номер НОМЕР_2 );

визнано недійсним договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 42,0800 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00254, кадастровий номер НОМЕР_3 );

визнано недійсним договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011, укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 8,9000 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00256, кадастровий номер НОМЕР_4 );

- визнано недійсним договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 17,7763 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00229, кадастровий номер НОМЕР_5 );

визнано недійсним договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 1,5000 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00247, кадастровий номер НОМЕР_6 );

визнано недійсним договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 35,7653 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00228, кадастровий номер НОМЕР_6 );

визнано недійсним договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 13,0766 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00225, кадастровий номер НОМЕР_7 );

визнано недійсним договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника на земельну ділянку площею 30,2745 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00244, кадастровий номер НОМЕР_8 );

визнано недійсним договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 13,5000 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00246, кадастровий номер НОМЕР_9 );

визнано недійсним договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 25,5626 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00227, кадастровий номер НОМЕР_10 );

визнано недійсним договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 6,2300 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00255, кадастровий номер НОМЕР_3 );

визнано недійсним договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 8,6659 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00226, кадастровий номер НОМЕР_5 );

визнано недійсним договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 5,6000 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00248, кадастровий номер НОМЕР_11 );

визнано недійсним договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 21,000 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00249, кадастровий номер НОМЕР_12 );

визнано недійсним договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 13,2000 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00251, кадастровий номер НОМЕР_13 );

визнано недійсним договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашникана земельну ділянку площею 2,8000 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00252, кадастровий номер НОМЕР_14 );

визнано недійсним договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника на земельну ділянку площею 21,2000 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00250, кадастровий номер НОМЕР_15 );

зобов`язано Приватне підприємство "Імені Калашника" (вул. Лобача, с.Калашники, Полтавський район, Полтавська область,38753, код НОМЕР_16 ) повернути земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які перебувають у користуванні підприємства за договорами, які визнані недійсними, загальною площею 273,2312га, що розташовані на території Калашниківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, у розпорядження Держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області.

Відповідач 1, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права України, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, скаржник вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням вимог чинного законодавства та дійшов помилкового висновку щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог. Доводи апеляційної скарги (з урахуванням додаткових пояснень від 11.04.2019р.) Відповідача 1 зводяться до незгоди щодо:

- залишення судом поза увагою доводи Відповідача -1 питання щодо пропуску Прокурором строку позовної давності;

- порушення судом процесуального права в частині встановлення обставин, що не були доведені належними доказами, зокрема, щодо порушення прав або законних інтересів держави в особі Позивача, безвідплатності укладених Договорів та вибуття земельних ділянок з власності держави;

- безпідставність висновку щодо необхідності проведення земельних торгів через особливості розташування земельних ділянок задля встановлення сервітуту;

- не доведення обставин наявності інших претендентів з боку будь-яких юридичних або фізичних осіб на землекористування спірними земельними ділянками на момент укладення Договорів, що призвело до невиправданого втручання в право землекористування Відповідача-1;

- безпідставністю висновку суду щодо зобов`язання повернути земельні ділянки, оскільки на момент звернення із позовом такий обов`язок Відповідача був взагалі відсутній, а за змістом укладених Договорів земельні ділянки з володіння держави не вибували.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Відповідач 2 правом на подання відзиву в суді апеляційної інстанції не скористався.

Відповідач 1 у судовому засіданні 20.05.2019р. підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду, додавши, що оскаржує рішення суду в частині визнання недійсними 18 Договорів про встановлення земельного сервітуту, зобов`язання повернути земельні ділянки та визнання недійсним розпорядження. В іншій частині, у зв`язку з відмовою Прокурора від частини позовних вимог, рішення суду не оскаржується.

Прокурор проти апеляційної скарги заперечував з підстав, зазначених у відзиві. Вважав, що у даному випадку існує порушення інтересів держави, оскільки:

оскаржуване розпорядження та договори укладені з порушенням вимог ст. 124 Земельного кодексу без проведення земельних торгів;

твердження про проведення нормативної грошової оцінки землі не відповідає дійсності;

строк позовної давності не пропущено та про його застосування Відповідачем -1 протягом розгляду справи в першій інстанції чіфтко не зазначено;

звернення Прокурора в інтересах Позивача відповідає приписам ст. 23 Закону України Про Прокуратуру;

Позивач також висловив заперечення проти доводів апеляційної скарги, які висвітлено у відзиві на апеляційну скаргу. Зазначав, що звернення Прокурора з даним позовом відповідає приписам чинного законодавства, оскільки Позивач відповідно до Положення, позбавлений права на самостійне звернення з відповідним позовом. Вважав, що передача земель сільськогосподарського призначення державної власності у користування юридичних осіб для використання їх за цільовим призначенням без проведення земельних торгів є порушенням публічного порядку розпорядження землями, що порушує права держави.

Відповідач 2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:

прийняття головою Полтавської районної державної адміністрації розпорядження "Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо обмеженого користування земельними ділянками (право земельного сервітуту)" №123 від 26.01.2011, яким Відповідачу 1 надано дозвіл на розробку технічної документації..

укладення 08.06.2011 між Відповідачами Договорів (далі - Договори) про встановлення земельних сервітутів, за умовами яких Відповідачу 1 передано в користування земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), що знаходяться за межами населених пунктів на території Калашниківської сільської ради Полтавського району (землі запасу), а саме:

- земельну ділянку (земельний сервітут) площею 2, 5000 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00253, кадастровий номер НОМЕР_1 );

- земельну ділянку (земельний сервітут) площею 3,6000 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00245, кадастровий номер НОМЕР_2 );

- земельну ділянку (земельний сервітут) площею 42,0800 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00254, кадастровий номер НОМЕР_3 );

- земельну ділянку (земельний сервітут) площею 8,9000 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00256, кадастровий номер НОМЕР_4 );

- земельну ділянку (земельний сервітут) площею 17,7763 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00229, кадастровий номер НОМЕР_5 );

- земельну ділянку (земельний сервітут) площею 1,5000 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00247, кадастровий номер НОМЕР_6 );

- земельну ділянку (земельний сервітут) площею 35,7653 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00228, кадастровий номер НОМЕР_6 );

- земельну ділянку (земельний сервітут) площею 13,0766 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00225, кадастровий номер НОМЕР_7 );

- земельну ділянку (земельний сервітут) площею 30,2745 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00244, кадастровий номер НОМЕР_8 );

- земельну ділянку (земельний сервітут) площею 13,5000 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00246, кадастровий номер НОМЕР_9 );

- земельну ділянку (земельний сервітут) площею 25,5626 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00227, кадастровий номер НОМЕР_10 );

- земельну ділянку (земельний сервітут) площею 6,2300 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00255, кадастровий номер НОМЕР_3 );

- земельну ділянку (земельний сервітут) площею 8,6659 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00226, кадастровий номер НОМЕР_5 );

- земельну ділянку (земельний сервітут) площею 5,6000 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00248, кадастровий номер НОМЕР_11 );

- земельну ділянку (земельний сервітут) площею 21,000 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00249, кадастровий номер НОМЕР_12 );

- земельну ділянку (земельний сервітут) площею 13,2000 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00251, кадастровий номер НОМЕР_13 );

- земельну ділянку (земельний сервітут) площею 2,8000 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00252, кадастровий номер НОМЕР_14 );

- земельну ділянку (земельний сервітут) площею 21,2000 га (договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.06.2011 за №00250, кадастровий номер НОМЕР_15 );

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Прокурор, заявивши первісно вимоги про визнання недійним 48 договорів про встановлення сервітуту та повернення земельних ділянок, загальною площею 315,6931 га, протягом розгляду справи подав заяву № 109-6011вих-17 від 17.03.2017р., за змістом якої повідомив суд про зменшення позовних вимог, підтримавши вимоги лише щодо визнання недійсними 18 Договорів з числа заявлених раніше, а також зменшив загальну площу земельних ділянок до 273,2312га, повернення яких до розпорядження Держави в особі Позивача він вимагає. В частині визнання недійсним та скасування розпорядження голови Полтавської районної державної адміністрації "Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо обмеженого користування земельними ділянками (право земельного сервітуту)" від 26.01.2011 за №123 Прокурор вимоги не змінював.

Суд першої інстанції погодився з правовою оцінкою вищенаведеної процесуальної дії Прокурора у вигляді зменшення позовних вимог та розглянув по суті вимоги в редакції відповідної заяви Прокурора.

З урахуванням вимог ст.269 ГПК України судова колегія переглядає справу в межах доводів і вимог апеляційної скарги, тобто в частині розглянутих судом та задоволених позовних вимог та не вважає за необхідне надавати оцінку діям суду при застосуванні процесуальних наслідків в решті заявлених позовних вимог.

Прокурор, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилався на порушення інтересів держави, вважаючи, що земельні ділянки, щодо яких укладено договори про встановлення земельних сервітутів - вибули із державної власності безоплатно. Вважав, що Відповідачем 2 порушено порядок та підстави надання земельних ділянок Відповідачу 1, оскільки правом земельного сервітуту було підмінено право оренди земельних ділянок, яке набувається на конкурентних засадах за результатами земельних торгів.

Відповідач 1 у суді першої інстанції заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Так, за змістом відзиву, вважав, що земельні ділянки не вибули з власності держави, користування земельними ними на умовах сервітуту було та є оплатним, про що безпосередньо зазначено в самих договорах про встановлення земельного сервітуту. Також вказує, що оскільки з фактичного розташування орендованих земель ПП Імені Калашника випливає, що спірні земельні ділянки межують, тобто вони є сусідніми, встановлення щодо них сервітуту є цілком логічним. Будь-якої шкоди земельним ділянкам такою передачею в обмежене користування не завдано, не змінено цільове призначення земельних ділянок, тобто не порушено вимоги законодавства щодо ефективного використання земельних ресурсів. Враховуючи дотриманням сторонами вимог закону щодо розроблення та затвердження технічної документації з землеустрою, визначення плати за користування землею, цільове використання земельних ділянок, та надання їх на умовах сервітуту як власнику суміжних (сусідніх) земельних ділянок, підстав вважати розпорядження та договори про встановлення земельного сервітуту такими, що суперечать закону - немає.

Відповідачем 2 у суді першої інстанції подано заяву про розгляд справи у відсутності повноважного представника в якій також зазначено, що Відповідач 2 при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. При цьому, під час розгляду справи, Відповідач 2 листом №453/01-29 від 01.02.2017р. повідомляв про відсутність перешкод до отримання державними органами відомостей з Єдиного державного реєстру з метою здійснення ними повноважень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з мотивів їх доведеності та обґрунтованості. Зокрема, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що розпорядження голови Полтавської районної державної адміністрації прийнято з порушенням законодавства, що є підставою для визнання його недійсним, а укладення на підставі цього розпорядження оспорюваних договорів без проведення земельних торгів свідчить про порушення порядку надання права користування земельними ділянками.

Наведене за висновками суду суперечить приписам діючого законодавства та є підставою для задоволення позовних вимог.

Оскаржуючи зазначене рішення, Відповідач 1 висловлює незгоду з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог про визнання недійсними відповідного розпорядження та 18 договорів про встановлення земельного сервітуту, які наведені в резолютивній частині рішення, а також про зобов`язання повернути спірні земельні ділянки. В іншій частині заявлених Прокурором вимоги в позовній заяві доводи апеляційної скарги не заявляються.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У даному випадку, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення, в межах заявлених доводів апеляційної скарги.

Перевіривши обставини справи, застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню, враховуючи наступне.

За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного суб`єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.

Таким чином, у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" слід розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного Рішення Конституційного Суду України.

Сутність розглядуваного спору полягає у доведенні прокурором/Позивачем підстав для визнання незаконним розпорядження голови Полтавської районної державної адміністрації від 26.01.2011 за №123, яким було надано дозвіл Відповідачу 1 на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право обмеженого користування земельними ділянками (право земельного сервітуту)" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Калашниківської сільської ради Полтавського району Полтавської області (землі запасу) загальною орієнтовною площею 398,34га (землі сільськогосподарського) та визнання договорів про встановлення земельних сервітутів, укладених між Відповідачами недійсними через недодержання при їх укладенні норм земельного законодавства, а також у застосуванні зумовлених такою недійсністю наслідків у вигляді зобов`язання Відповідача 1 повернути спірні земельні ділянки, а Відповідача 2 її прийняти.

З приводу доводів апеляційної скарги щодо відсутності у Прокурора права на звернення до суду в інтересах визначеного ним Позивача, судова колегія зазначає, що державний інтерес у формі «правильного застосування законодавства» в контексті п.45 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трегубенко проти України» при розпорядженні земельною ділянкою, яка належить територіальній громаді, є достатньою підставою для ініціювання позову прокурором, що зумовлює відхилення доводів апелянта в цій частині. Так само, апеляційний судом беруться до уваги міркування забезпечення суспільних інтересів щодо законності розподілу обмежених ресурсів, до яких відносяться земельні ділянки комунальної власності.

Разом з тим, беручи до уваги статус суб`єкту, який ініціював розгляд означеної спору, в процесуальному аспекті положень ч.2 ст.19 Конституції України предметом судової оцінки в розглядуваній справі, враховуючи зміст ч.ч.3, 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та ч.5 ст.53 Господарського процесуального кодексу України, також є порушення чи загроза порушення інтересів держави та нездійснення або неналежне здійснення захисту таких інтересів компетентним державним органом або відсутність такого органу/відсутність у нього повноважень відносно звернення до суду з позовною заявою.

Враховуючи, що внаслідок прийняття оскаржуваного Прокурором рішення Відповідача 2 та укладання спірних договорів про встановлення земельних сервітутів Відповідач 1 набув обумовлене сервітутом право користування земельною ділянкою, судова колегія розглядає правомірність заявлених вимог та можливість їх задоволення в контексті гарантій, встановлених ст.1 Першого протоколу ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р., оскільки сервітут охоплюється правом «мирного володіння», а вимоги Прокурора (як державного органа) в інтересах Позивача, який також є державним органом, направлені на припинення такого права Відповідача 1 (як підстав його виникнення, так і фізичної можливості здійснення користування), опосередковує державне втручання шляхом позбавлення такого «права мирного володіння».

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Концепція "майна" в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися "правом власності", а відтак і "майном". Відтак, право приватної власності на земельну ділянку є майном в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції, мирне володіння яким з моменту винесення оспорюваного рішення та отримання акта на право приватної власності на землю гарантується ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 ЦК України). До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать, зокрема, земельні ділянки (ч. 1 ст. 181 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року (заява № 29979/04), суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП], заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП], заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі", заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119) (п.70).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі", п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII) (п.71).

Отже, правова позиція Європейського суду з прав людини полягає в тому, що особа не може відповідати за помилки державних органів при виконанні ними своїх повноважень, якщо такі мали місце, а державні органи не можуть вимагати повернення до попереднього стану, посилаючись на те, що вони при виконанні своїх повноважень припустилися помилки.

Враховуючи, що набуте Відповідачем 1 «право мирного володіння» по відношенню до земельної ділянки територіальної громади є наслідком розпорядження правом власності щодо такої ділянки Відповідачем 2 в силу наданих йому повноважень, а сам Відповідач 2 (района адміністрація) є органом виконавчої влади (тобто державою в контексті усталеної практики Європейського суду з прав людини), позовні вимоги Прокурора (тобто тієї ж держави) спрямовані на скасування такого права можна розцінювати як усунення допущеної державою помилки при розподілі обмежених державних ресурсів, що допускається концепцією «належного урядування» у розумінні п.п.70, 71 рішення Європейського суду з прав людини «Рисовський проти України».

Відповідно, оцінка правомірності втручання у вигляді усунення помилки вимагає й оцінки/встановлення наявності/відсутності такої помилки першочергово. Відтак, в предмет доказування, входить оцінка правомірності рішення Відповідача 2 по суті.

Наявність встановлених законом підстав для застосування обумовленого позовними вимогами державного втручання в «право мирного володіння» Відповідача 1, виходячи зі встановлених обставин та доводів сторін, перебуває в залежності від вирішення питання щодо правомірності в розглядуваному випадку оформлення сервітуту на земельну ділянку для встановленої у договорі мети використання або можливості забезпечення такої мети виключно передачею ділянки в оренду, що тягне необхідність дотримання процедури торгів згідно ч.2 ст.124 Земельного кодексу України.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що потреби Відповідача 1 могли бути задоволені виключно орендою земельних ділянок, а передача земель сільськогосподарського призначення здійснюється за результатами земельних торгів у відповідності до ст. 124 Земельного кодексу України.

Проте, цей висновок суду на переконання судової колегії є безпідставним, оскільки матеріали справи не містять доказів звернення інших осіб щодо виділення їм цих же земельних ділянок до або на момент прийняття Відповідачем 2 спірного рішення, ймовірну конкуренцію інтересів яких щодо набуття прав користування одними і тими ж земельними ділянками можна було б сприймати як підставу для проведення відповідних торгів щодо права користування на спірні земельні ділянки.

До того ж, твердження Прокурора про те, що спірним розпорядженням Відповідач 2 надав Відповідачу 1 дозвіл на укладення оспорюваних правочинів не відповідає дійсності, оскільки таким розпорядженням Відповідачу 1 було надано лише дозвіл на розробку проектної документації. Отже в цій частині вимоги позовної заяви є безпідставними.

Також не відповідають дійсності доводи Прокурора в частині відсутності нормативної грошової оцінки земель на час укладення спірних договорів та наявність безоплатного користування у Відповідача 1 земельними ділянками та спростовуються змістом договорів.

Таким чином, Полтавська районна державна адміністрація до відання якої належить вирішення, зокрема, питання щодо використання землі, уповноважена була самостійно визначатися з формою/способом реалізації права на розпорядження земельною ділянкою в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці .

За таких підстав, Відповідач 1 як особа, яка здійснює мирне володіння майном на підставі договорів про встановлення земельних сервітутів від 08.06.2011р., використовує останнє за цільовим призначенням та сплачує відповідну плату на користь місцевого бюджету, навіть в разі порушення органом виконавчої влади вимог закону під час передачі вищевказаної земельної ділянки, не може бути позбавлений права її використання, зважаючи на вищевказану практику Європейського суду з прав людини.

Крім того, є безпідставними та не заснованими на законі доводи позовної заяви щодо вибуття з державної власності спірних земельних ділянок та позбавлення власника права розпорядження. Жодних доказів передачі земельних ділянок Відповідачу-1 матеріали справи не містять, відсутні такі умови також за змістом спірних договорів.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

З огляду на все викладене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Прокурора у даній справі.

Поряд з цим, слід зазначити, що Відповідачем 1 у своїх запереченнях на позов та в апеляційній скарзі було заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності, в межах якого Прокурор мав право звернутись із даним позовом, однак перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З огляду на вищенаведені висновки апеляційного суду, застосування позовної давності в даній справі не має правового сенсу, оскільки судом було встановлено відсутність підстав для задоволення позову Першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Приватного підприємства "Імені Калашника" та скасування переглядуваного рішення Господарського суду Полтавської області від 30.03.2017р. у справі № 917/133/17 на підставі п.2 ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. У справі слід прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог Першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги в частині незгоди заявника з розподілом судових витрат в суді першої інстанції не підлягають оцінці, оскільки враховуючи наявність підстав для скасування рішення місцевого суду, здійснюється новий розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у вигляді стягнення судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги підлягають віднесенню на Прокуратуру Полтавської області.

Керуючись ст.ст. 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Імені Калашника" на рішення господарського суду Полтавської області від 30.03.2017р. у справі № 917/133/17 задовольнити.

Рішення господарського суду Полтавської області від 30.03.2017р. у справі № 917/133/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області до Приватного підприємства "Імені Калашника" та Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області про:

визнання недійсним та скасування розпорядження голови Полтавської районної державної адміністрації "Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо обмеженого користування земельними ділянками (право земельного сервітуту)" від 26.01.2011 за №123;

визнання недійсним Договору про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 2, 5000 га;

визнання недійсним Договору про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника,на земельну ділянку площею 3,6000 га;

визнання недійсним Договору про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 42,0800 га ;

визнання недійсним Договору про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011, укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 8,9000 га;

- визнання недійсним Договору про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 17,7763 га ;

визнання недійсним Договору про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 1,5000га;

визнання недійсним Договору про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 35,7653 га;

визнання недійсним Договору про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 13,0766 га ;

визнання недійсним Договору про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника на земельну ділянку площею 30,2745 га;

визнання недійсним Договору про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 13,5000 га;

визнання недійсним Договору про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 25,5626 га;

визнання недійсним Договору про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 6,2300 га;

визнання недійсним Договору про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 8,6659 га;

визнання недійсним Договору про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 5,6000 га;

визнання недійсним Договору про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 21,000 га;

визнання недійсним Договору про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника, на земельну ділянку площею 13,2000 га;

визнання недійсним Договору про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашникана земельну ділянку площею 2,8000 га;

визнання недійсним Договору про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку сільськогосподарського призначення від 08.06.2011 укладений між Полтавською РДА Полтавської області та СГ ТОВ імені Калашника на земельну ділянку площею 21,2000 га;

зобов`язання Приватного підприємства "Імені Калашника" повернути земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які перебувають у користуванні підприємства за договорами, які визнані недійсними, загальною площею 273,2312га, що розташовані на території Калашниківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, у розпорядження Держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області.

Судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви віднести на рахунок прокуратури Полтавської області.

Стягнути з прокуратури Полтавської області (36000, м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 7, , р/р 6160 банк ДКСУ м. Київ МФО 820172 ЗКПО 02910060, код класифікації видатків бюджету-2800) на користь Приватного підприємства "Імені Калашника" (вул. Лобача, 20-А, с. Калашники, Полтавський район, Полтавська область, 38753, ) 405 600,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено та підписано 24.05.2019

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя Д.О. Попков

Суддя В.І. Пушай