ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.05.2019р.                      Справа №910/16745/18

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Бурові машини та комплекси", м.Кривий Ріг

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Металлокомплект-М", м.Маріуполь

про стягнення заборгованості в сумі 30085,27 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Хохуля М.С.

Представники сторін:

від позивача: не з’явився

від відповідача: не з’явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Бурові машини та комплекси", м.Кривий Ріг, позивач, звернувся до господарського суду м.Києва з позовом до відповідача, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Металлокомплект-М", м.Маріуполь, про стягнення заборгованості в сумі 30085,27 грн., у тому числі сума попередньої оплати в розмірі 29209,00 грн. та неустойка в сумі 876,27 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання своїх зобов’язань з повного та своєчасного постачання товару за договором №К129від 26.06.2018р., видаткові накладні №361 від 1107.2018р. з актом завантаження автомобіля без представника від 09.07.2018р., ВН №362 від 11.07.2018р. з актом завантаження автомобіля без представника №09.07.2018р., довіреність на отримання матеріальних цінностей від 06.07.2018р. №19, платіжне доручення №10087 від 12.07.2018р.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 18.12.2018р. по справі №910/16745/18 вищевказану позовну заяву передано за підсудністю до господарського суду Донецької області.

Згідно з ухвалою від 18.01.2019р. позовну заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Бурові машини та комплекси", м.Кривий Ріг залишено без руху, надано ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Бурові машини та комплекси", м.Кривий Ріг строк для усунення недоліків його позовної заяви протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали про залишення її без руху шляхом надання доказів відправлення позовної заяви та додатків до неї на належну адресу відповідача.

04.02.2019р. на адресу господарського суду Донецької області від позивача надійшла заява від 28.01.2019р. про усунення недоліків, до якої позивачем на підтвердження направлення позову на юридичну адресу відповідача додано оригінали фіскального чеку та опису вкладення у цінний лист.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 04.02.2019р. відкрите провадження у справі №910/16745/18, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 27.02.2019р. об 11.15 год.

Ухвалою від 27.02.2019р. відкладено засідання на 21.03.2019 року об 11:45 год.

21.03.2019р. в судове засідання представники сторін не з'явились, вимоги ухвали про відкладення розгляду справи не виконали.

Ухвалою від 21.03.2019р. внесено виправлення до ухвали господарського суду Донецької області від 27.02.2019р. по справі №910/16745/18: у резолютивній частині ухвали замість "відкласти підготовче судове засідання" вважати вірним "відкласти судове засідання". Крім цього, даною ухвалою суду вирішено здійснювати розгляд справи №910/16745/18 за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Бурові машини та комплекси", м.Кривий Ріг до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Металлокомплект-М", м.Маріуполь про стягнення заборгованості в сумі 30085,27 грн. за правилами загального позовного провадження, стадія: відкриття провадження у справі, підготовче засідання призначено на 08.04.2019 року об 11:00 год.

У підготовче засідання від 08.04.2019р. представник відповідача не з'явився, позивач підтримав заявлені позовні вимоги.

Ухвалою від 08.04.2019р. відкладено підготовче засідання на 23.04.2019 року об 11:30 год.

Ухвалою від 23.04.2019р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 15.05.2019 року об 11:15 год.

В судове засідання 15.05.2019р. представники сторін не з’явилися.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Металлокомплект-М" зареєстроване за адресою: 87515, Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Миколаївська, б.7/17 за якою і здійснювалось направлення поштової кореспонденції судом.

Відповідні поштові конверти з ухвалами повернуті до господарського суду Донецької області 15.04.2019р., 06.05.2019р., у зв’язку із закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ст.120 Господарського процесуального кодексу України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов’язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов’язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв’язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, відповідача було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

За таких обставин, враховуючи достатність зібраних по справі доказів, згідно ст.165 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив.

26.06.2018р. сторонами був підписаний договір поставки №К129, згідно якого відповідач (постачальник), зобов’язується в порядку й на умовах даного договору передати у власність покупцеві, а покупець (позивач) взяв на себе зобов’язання прийняти й оплатити товар виробничо-технічного призначення (далі – товар).

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Договір, в якому одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму, згідно із ст.265 Господарського кодексу України є договором поставки.

Відповідно до ст.656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно із ст.266 Господарського кодексу України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, в силу ст.ст.11, 712 Цивільного кодексу України, ст.265 Господарського кодексу України між сторонами виникли зобов'язальні відносини на підставі укладеного договору поставки.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст.712 Цивільного кодексу України).

Згідно п.1.2 договору, ціна, кількість, асортимент, строки поставки товару оговорюються в рахунках-фактури та/або додатках (специфікаціях) до даного договору, які узгоджуються й підписуються обома сторонами попередньо, додаються до даного договору і є його невід’ємною частиною.

Ціна товару, що постачається за цим договором є договірною і вказується у відповідних рахунках або специфікаціях на поставку товару. Загальна сума договору складає загальну суму всіх специфікацій по даному договору і які є його невід’ємними додатками (п.2.1-2.2 договору).

Пунктом 2.3 договору сторонами договору визначений порядок розрахунків: - попередня оплата проводиться покупцем в розмірі 100% передоплата на розрахунковий рахунок постачальника.

Відповідно до п.2.4 договору розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на підставі наданого постачальником рахунку покупцю.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими на те особами й діє до 31 грудня 2018р. Датою підписання договору вважати дату, зазначену в преамбулі договору (п.7.1 договору).

Договір підписано керівниками підприємств та скріплено печатками юридичних осіб.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов’язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Як встановлено, відповідно до наданої до матеріалів справи банківської виписки про рух коштів на особовому рахунку від 21.08.2018р., платіжного доручення від 05.07.2018р. №1218 позивачем було сплачено відповідачу попередню оплату за металопрокат на підставі виставленого відповідачем рахунку №5950 від 03.07.2018р. в сумі 88080,00 грн.

Отримання вказаних грошових коштів з боку відповідача не заперечується.

Статтею 662 Цивільного кодексу України передбачений обов’язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

При цьому, згідно із ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

За умовами договору поставка товару здійснюється на умовах DDP відповідно до міжнародних Правил тлумачення термінів “ІНКОТЕРМС-2010” (на об’єкті покупця), з врахуванням особливостей, встановлених цим договором (п.3.4 договору).

Відповідно до п.3.6 договору №К129 від 26.06.2018р. передача товару покупцю здійснюється протягом 5 (п’яти) календарних днів з моменту отримання постачальником попередньої оплати, якщо інше не оговорюється в додатках (специфікаціях) до даного договору, які узгоджуються й підписуються обома сторонами попередньо, додаються до даного договору і є його невід’ємною частиною.

Виходячи зі змісту позовної заяви та відповідно до матеріалів справи, відповідачем на адресу позивача направлені сканкопії видаткової накладної ВН №361 від 11.07.2018р. та акту завантаження автомобіля без представника №09.07.2018р., за змістом яких відповідачем у м.Дніпрі здійснено завантаження автомобіля НОМЕР_1/АЕ8764ХТ без представника, відпущено комірником та бухгалтером товар у кількості 6 одиниць (круг 30 ст 35 – 0,3т, круг 50 ст 35 – 0,3т, труба 83х18 ст 20, труба 108х22 ст 20, лист 16 ст 3, труба 95х18 ст 20) на загальну суму 80880,00 грн. на підставі рахунку №5950 від 03.07.2018р.

Позивач не заперечує факту отримання товару від позивача за видатковою накладною ВН №361 від 11.07.2018р., однак стверджує, що відповідачем поставку товару здійснено не в повному обсязі. Так, за твердженнями позивача, при прийнятті товару було виявлено нестачу товару між фактично поставленим та зазначеним у видатковій накладній, товаросупровідних документів при отриманні товару перевізником не надано, що унеможливило в присутності перевізника провести звірку між фактично відвантаженим та поставленим товаром.

За змістом ст.693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За умовами №К129 від 26.06.2018р. (п.2.5 зокрема) передбачено право покупця письмово звернутися до постачальника з листом про повернення грошових коштів у випадку відвантаження товару на суму меншу ніж авансовий платіж.

11.07.2018р. позивачем на адресу відповідача була направлена вимога №01/07 від 11.07.2018р. щодо негайного проведення звірки або направлення представника для складання акту прийому-передачі по кількості. Крім того, позивач в листі вимагав здійснити допостачання оплаченого в повному обсязі товару, а в разі неможливості здійснення до постачання, повернення попередньої оплати на суму недопоставленого товару.

Згідно з наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №10087 від 12.07.2018р. відповідачем було перераховано на рахунок ТОВ "Бурові машини та комплекси", м.Кривий Ріг грошові кошти в сумі 7200,00грн., як помилково перераховані грошові кошти.

18.07.2018р. позивач повторно звернувся до відповідача з претензією №18/07-2018 здійснити поставку товару, що не вистачає, або компенсувати грошову різницю щодо недопоставленого товару.

У відповідь на претензію, відповідач надіслав лист, в якому невідповідність поставленого товару досягнутим домовленостям не визнав, оскільки товар був прийнятий за кількістю представником позивача по довіреності - без зауважень.

Таким чином, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача попередньої оплати в сумі 29209,00 грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об’єктивного розгляду всіх обставин справи, суд приймає до уваги заперечення відповідача та вважає позовні вимоги неправомірними, такими, що підлягають залишенню без задоволення, враховуючи наступне:

Відповідно до ст.4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За приписом ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтями 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Аналогічний припис містить ч.2 ст.20 Господарського кодексу України про те, що права суб'єктів господарювання захищаються, зокрема, іншими способами, передбаченими законом.

Таким чином, законодавець визначив, що цивільне право або охоронюваний законом інтерес можуть бути захищені судом не будь-яким способом, а тільки тим, що передбачений договором чи законом.

При цьому, порушення права пов’язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Право на позов (початок перебігу строку позовної давності) за приписом ст.261 Цивільного кодексу України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб’єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Як було зазначено судом вище, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача попередньої оплати за товар, що було поставлено в меншому обсзязі, ніж фактично оплачено.

За приписами статті 670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Як зазначено вище, за змістом наявного у справі листування сторін, відповідач недостачу товару не визнає, оскільки товар було відвантажено у погодженій кількості, підстави для повернення сплачених коштів відсутні.

В силу ч.1 ст.669 Цивільного кодексу України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості.

Відповідно до договору №К129 від 26.06.2018р. кількість кожної партії товару узгоджується між сторонами в рахунках або специфікаціях до договору (п.3.1 договору).

Згідно з рахунком на оплату №5950 від 03.07.2018р. сторони узгодили поставку металопрокату – всього 3,2 т на суму 88080,00 грн.

Відповідно до п.4.1 договору приймання товару за кількістю та якість здійснюється матеріально відповідальним представником покупця за довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей, оформленою у відповідності з вимогами діючого законодавства України та умовами даного договору:

за кількістю – на підставі даних видаткової накладної або товарно-транспортної накладної відповідно до “Інструкції про порядок приймання товару виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості”, затвердженою Постановою Держарбітражу при ОСОБА_2 СРСР від 15.06.1965р. №П-6;

за якістю – згідно із супровідними документами, що посвідчують якість товару, яка поставляється та відповідно до “Інструкції про порядок приймання товару виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по якості”, затвердженою Постановою Держарбітражу при ОСОБА_2 СРСР від 25.04.1966р. №П-7.

Згідно п.4.4 договору допустимим відхиленням по вазі (толеранс) є як мінус так і плюс 10% (десять відсотків) але не менше 1 (одного) кілограма по кожній позиції замовлення відповідно до специфікації.

Відповідно до ч.1 ст.688 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

В листі претензії від 11.07.2018р. №01/07 позивач стверджує про те, що фактично прийнято металопрокат у кількості 2,52 т на суму 51671,00 грн.

Проте, відповідно до п.4.7 договору для доказу обґрунтованості претензії покупець зобов’язаний направити постачальнику підтверджуючі документи. Претензія повинна містити наступні дані: номер договору, найменування товару відповідно до договору, кількість місць, вага товару за якої заявляється претензія, номери товаросупровідних документів, детальний опис дефектів, невідповідність товару ДСТу або ТУ, вагова недостача. До претензії має бути доданий Акт в двох екземплярах, що містить відомості передбачені Інструкціями №П-6 і №П-7.

Згідно з п.12 Інструкції “Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості” від 15.06.1965р. №П-6 приймання продукції по кількості здійснюється за транспортними та супровідними документами (рахунком фактурі, специфікації, опису, пакувальним ярликам та інш.) відправника (виробника). Відсутність зазначених документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну наявність продукції і в акті вказується, які документи відсутні.

Тобто, відсутність передачі товаросупровідної документації має оформлюватися відповідним актом.

Як встановлено, матеріали справи не містять будь-які належні докази на підтвердження тих обставин, що при отриманні товару не було надано позивачеві товаросупровідних документів або інших первинних документів з відомостями про товар, відповідного акту на виконання умов у п.4.7 договору позивачем також не надано.

Відповідно до п.13 Інструкції кількість продукції, що надійшла під час приймання її має визначатися в тих же одиницях виміру, які вказані в супровідних документах. Якщо в цих документах відправник вказав вагу продукції і кількість місць, то одержувач при прийманні продукції повинен перевірити її вагу і кількість місць.

Якщо при прийманні продукції буде виявлена недостача, то одержувач зобов'язаний призупинити подальше приймання, забезпечити збереження продукції, а також вжити заходи до відвертання її змішення з іншою однорідною продукцією. Про виявлену недостачу продукції складається акт за підписами осіб, що робили приймання продукції. У випадках, коли при прийманні продукції виявлена невідповідність ваги брутто окремих місць вазі, вказаній в транспортних або супровідних документах або на трафареті, одержувач не повинен робити розтини тари і упаковки.

Якщо при правильності ваги брутто, недостача продукції встановлюється при перевірці ваги нетто або кількості товарних одиниць в окремих місцях, то одержувач зобов'язаний призупинити приймання інших місць, зберегти і пред'явити представникові, викликаному для участі в подальшому прийманні (пункти 17 і 18 Інструкції).

Відповідно до п.14 Інструкції перевірка ваги нетто здійснюється у порядку, встановленому стандартами, технічними умовами та іншими обов’язковими для сторін правилами.

Як вбачається з матеріалів справи, під час отримання товару позивачем не подавалось жодних заперечень щодо неналежності виконання постачальником прийнятих за договором зобов'язань з поставки товару, у тому числі щодо неналежної його кількості.

Доказів на підтвердження складання актів у присутності представників відповідача із засвідченням факту нестачі вантажу, відомостей щодо його зважування, виклику представників відповідача саме під час отримання товару від перевізника, матеріали справи не містять.

Крім того, до справи додано копію акту на завантаження автомобіля без представника від 09.07.2018р., за яким у місті Дніпро було завантажено товар до автомобілю Сканія АЕ 3774СШ/АЕ8764ХТ. При цьому, на даному акті наявна відмітка представника позивача щодо погодження з завантаженням.

Наявна в матеріалах справи видаткова накладна №361 від 11.07.2018р. також містить підпис покупця – позивача, скріплена печаткою підприємства, та відомості про те, що покупцем погоджено відпущення товару без представника.

Відомості щодо кількості завантаженого товару, зазначені у акті на завантаження, повністю збігаються з відомостями щодо кількості товару, вказаного у видатковій накладній №361 від 11.07.2018р.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов’язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов’язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов’язків щодо доказів.

За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

При цьому, відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, враховуючи, що передумовою повернення попередньої оплати в розумінні статті 693 Господарського процесуального кодексу України є встановлений факт непередачі товару у встановлений строк, виходячи з того, що позивач не надав належних доказів на підтвердження неналежного виконання відповідачем своїх зобов’язань в частині своєчасного та повного постачання товару, факт нестачі товару не довів, суд дійшов висновку про відсутність порушеного з боку відповідача права позивача та відстунісьь підстав для повернення попередьньої оплати.

Як наслідок, позов в частині вимог про стягнення основного боргу підлягає залишенню без задоволення за недоведеністю.

За приписом ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст.551 Цивільного кодексу України та ст.230 Господарського кодексу України предметом неустойки є грошова сума, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Вказана стаття визначає відповідальність за порушення грошового зобов'язання та її приписи підлягають застосуванню у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов'язання.

На підставі пункту 5.1 договору позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача неустойки в сумі 876,27 грн.

Приймаючи до уваги висновки суду про недоведеність з боку позивача факту порушення відповідачем своїх обов’язків за договором на момент звернення до суду з позовом, тобто, за відсутністю доказів невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань, які тягнуть за собою можливість застосування певного виду відповідальності, підлягають залишенню без задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки в сумі 876,27 грн.

За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов’язаних з розглядом справи, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Таким чином, враховуючи висновки суду щодо недоведеності позовних вимог, судовий збір та витрати на правову допомогу в сумі 5700,00 грн., підлягають віднесенню на позивача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 74, 76, 80, 129, 236-241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Бурові машини та комплекси", м.Кривий Ріг до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Металлокомплект-М", м.Маріуполь про стягнення попередньої оплати в розмірі 29209,00 грн. та неустойки в сумі 876,27 грн.

В судовому засіданні 15.05.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 15.05.2019р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина