СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2019 р. Справа № 922/3388/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Россолов В.В. , суддя Склярук О.І.

секретар судового засідання Рудик Т.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Вірьовкін О.І., довіреність, адвокат

від відповідача: Черкасов О.В., договір, ордер, адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН СТРІМ", м. Київ (вх. №852 Х/1)

на рішення господарського суду Харківської області від 19.02.2019р., повний текст складено 26.02.2019р. (суддя Смірнова О.В.)

у справі № 922/3388/18,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН СТРІМ", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Рижикова Дмитра Валерійовича, м. Харків

про стягнення коштів в сумі 70 400,00 грн. -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІН СТРІМ" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до фізичної особи-підприємця Рижикова Дмитра Валерійовича, в якій просило стягнути з фізичної особи-підприємця Рижикова Дмитра Валерійовича кошти в розмірі 281 600,00грн., як безпідставно набуті.

В обґрунтування позову зазначав про невиконання відповідачем обов`язку щодо поставки продукції на суму 281 600,00 грн.

Заявою б/н від 24.01.2019р., що надійшла до господарського суду Харківської області 28.01.2019р.(вх.№2411), позивач зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача кошти в розмірі 70 400 грн.

Позовні вимоги, з урахуванням заяви б/н від 24.01.2019р., обґрунтовано позивачем наявністю переплати у сумі 70 400 грн. за отриманий товар, що свідчить про безпідставність набуття відповідачем зазначених коштів. В якості правового обґрунтування позивач посилався на ст.526, ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Харківської області від 19.02.2019р. у справі №922/3388/18 в позові відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН СТРІМ" (03039, м.Київ, пр.Голосіївський, 58, кв. 156, ) на користь Фізичної особи-підприємця Рижикова Дмитра Валерійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12 000,00 грн.

Рішення мотивовано неправомірністю застосування до спірних відносин між сторонами приписів ст.1212 Цивільного кодексу України, адже між сторонами існували договірні зобов`язання, на виконання яких позивачем було сплачено суму коштів, що вимагаються до стягнення.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІН СТРІМ" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 19.02.2019 року у справі №922/3388/18 повністю та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю та стягнути з Фізичної особи-підприємця Рижикова Дмитра Валерійовича (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН СТРІМ" () кошти в розмірі 70 400,00 грн. та судові витрати.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають суттєве значення для справи, в основу рішення покладено висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Наполягає на безпідставності отримання відповідачем коштів у сумі 70 400,00 грн., оскільки між сторонами жодних домовленостей щодо визначення іншої вартості товару за одну тону пеллет, ніж та, що зазначена у видатковій накладній № 7/11 від 08.10.2018 року, не було.

Зауважив, що подавши до суду першої інстанції заяву про уточнення позовних вимог, позивач визнав поставку відповідачем товару на загальну суму 211 200,00грн. Проте, доказів поставки товару на суму 70 400,00грн., що перерахована позивачем відповідачу на підставі рахунку № 7/11 від 02.10.2018 року, до справи не надано.

Наголошує на недоведеності відповідачем правомірності набуття зазначених коштів від позивача, отже, за твердженням апелянта, кошти в сумі 70 400,00 грн. набуті відповідачем безпідставно.

Крім того, скаржник посилається на необґрунтованість стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 12 000,00грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2019 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Склярук О.І., Слободін М.М.

За результатами усунення недоліків, встановлених ухвалою від 20.03.2019р. про залишення апеляційної скарги без руху, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.04.2019р. у справі № 922/3388/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН СТРІМ" на рішення господарського суду Харківської області від 19.02.2019р. у справі № 922/3388/18, встановлено строк для подання Фізичною особою-підприємцем Рижиковим Дмитром Валерійовичем відзиву на апеляційну скаргу, в порядку, визначеному ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Фізична особа-підприємець Рижиков Дмитро Валерійович проти задоволення апеляційної скарги заперечив, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу. Просить рішення господарського суду Харківської області від 19.02.2019 р. у справі №922/3388/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вважає, що позивачем не надано до матеріалів справи належних і допустимих доказів відсутності між ТОВ "ВІН СТРІМ" та ФОП Рижиковим Д.В. договірних відносин, а тому й не спростовано наявність достатньої підстави для отримання відповідачем грошових коштів.

Наголошує на справедливості висновку суду першої інстанції щодо обґрунтованості та доведеності витрат відповідача на правничу допомогу у сумі 12 000,00грн., та відсутності підстав для відмови у задоволенні вимог про стягнення судових витрат на правову допомогу. Зазначає, що відповідачем надані належні докази на підтвердження понесених витрат.

У зв`язку з перебуванням у відпустці члена колегії - судді Слободіна М.М. та необхідністю вирішення питання щодо призначення справи № 922/3388/18 до розгляду, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено наступний склад колегії суддів: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Россолов В.В., Склярук О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.04.2019р. у справі №922/3388/18 призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН СТРІМ" на рішення господарського суду Харківської області від 19.02.2019 р. у справі № 922/3388/18 на 16.05.2019р. об 11:30 год.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.05.2019року проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив. Просив рішення господарського суду Харківської області від 19.02.2019р. у справі № 922/3388/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні пояснення повноважних представників, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Східним апеляційним господарським судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи та не спростовано сторонами, у ході перемовин між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІН СТРІМ" (позивач) та Фізичною особою-підприємцем Рижиковим Д.В. (відповідач) було укладено усний договір поставки, предметом якого сторонами визначено поставку відповідачем на користь позивача пеллет (паливні гранули) у кількості 66 (шістдесят шість) тонн.

На підставі усної домовленості, з посиланням на рахунок №7/11 від 02.10.2018р., позивачем перераховано на рахунок відповідача за платіжним дорученням №63 від 02.10.2018р. суму 70 400,00грн., за платіжним дорученням №66 від 05.10.2018р. суму 140 800,00грн., за платіжним дорученням №65 від 03.10.2018р. суму 70 400,00грн., загалом 281 600,00 грн.

З наведених платіжних доручень вбачається, що грошові кошти на загальну суму 281 600,00 грн. перераховані відповідачу за призначенням: "За пеллет. згід. рах. №7/11 від 02.10.2018р. Без ПДВ".

Відповідач не заперечує факту отримання ним грошових коштів від позивача, що також підтверджується випискою з банківського рахунку ФО-П Рижикова Д .В. , яку останнім подано суду з відзивом на позов.

В свою чергу, обов`язок відповідача щодо передання у власність позивача пеллет у кількості 66,0 тон був виконаний повністю, що визнається сторонами.

Матеріали справи містять видаткову накладну № 7/11 від 08.10.2018 року на суму 211 200,00 грн., підписану з боку позивача та засвідчену печаткою ТОВ "ВІН СТРІМ", яку було направлено позивачем відповідачу.

Відповідачем зазначено, що, отримавши видаткову накладну № 7/11 від 08.10.2018 року, ним було встановлено, що у вказаній накладній значиться інша сума, а саме 211 200,00 грн., тобто 3 200,00 грн. за 1 (одну) тонну пеллет, ніж та, що була передбачена умовами поставки. Зазначене стало підставою для відмови відповідача від підписання видаткової накладної № 7/11 від 08.10.2018 року.

ФОП Рижиковим Д.В. також повідомлено, що для виконання своїх зобов`язань за договором поставки, ним було укладено договір поставки № 6/18 від 03.10.2018р. з Фізичною особою-підприємцем Рудим Євгеном Павловичем, РНОКПП: НОМЕР_2 , щодо поставки на користь ФОП Рижикова Д.В. пелет у кількості 66 (шістдесят шість) тонн за ціною 3 900,00 грн. на загальну суму 257 400,00 грн. Вказана вартість сплачена ФОП Рижиковим Д.В. на користь ФОП Рудим Є.П. у готівковій формі, частково за рахунок отриманих коштів від позивача за платіжними дорученнями: №63 від 02.10.2018 на суму 70 400,00 грн. та №65 від 03.10.2018 на суму 70 400,00 грн. На підтвердження наведених посилань відповідач надав копію договору № 6/18 від 03.10.2018р., специфікації №1 від 03.10.2018р. до договору №6/18 від 03.10.2018р. та видаткової накладної №5 від 03.10.2018р. На думку відповідача, вказане також є підтвердженням реальності договору поставки між ФОП Рижиковим Д.В. та ТОВ «ВІН СТРІМ».

13.11.2018 року позивач звернувся до відповідача з кредиторською вимогою про повернення коштів в сумі 281 600,00 грн., якою просив повернути безпідставно отримані кошти в розмірі 281 600,00 грн. в 7 денний термін з дня отримання даної вимоги. Проте, відповідач ніяким чином на вказану вимогу не відреагував, грошові кошти не повернув.

Наведене стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Статтею 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За умовами ч.ч.1,2 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах(у тому числі електронних) у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку(ст. 207 Цивільного кодексу України).

Отже, поставка товару відповідачем та його отримання позивачем свідчать про волю сторін до настання відповідних правових наслідків, що не суперечить вимогам ст. 205 Цивільного кодексу України.

За своєю правовою природою правовідносини, що виникли між сторонами, є договором купівлі - продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивач зазначає, що відповідачем здійснено поставку товару на суму 211 200,00 грн., втім не виконано обов`язку щодо поставки товару на суму 70 400,00 грн., тому, на його думку, відповідачем набуті кошти в сумі 70 400,00 грн. без достатньої правової підстави.

Отже, предметом спору у даній справі є стягнення безпідставно набутого майна (коштів) в сумі 70 400,00 грн.

Інститут безпідставно набутого майна передбачено статтею 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Оскільки між сторонами у справі існують договірні відносини, а кошти в сумі 70 400,00 грн., які позивач просить стягнути як невикористану попередню оплату, набуті відповідачем за наявності правової підстави, тому їх не може бути витребувано відповідно до приписів статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення.

Отже, договірний характер правовідносин між сторонами виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.06.2018р. у справі №910/9072/17.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН СТРІМ" про стягнення 70 400,00 грн., як безпідставно набутих.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що права позивача можуть бути захищені на підставі правових норм, які регулюють договірні відносини сторін та стосуються наслідків порушення умов укладеного договору.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем під час розгляду справи місцевим господарським судом було заявлено вимогу про стягнення з позивача 15 000,00грн. судових витрат(витрати на професійну правничу допомогу).

На підтвердження факту понесення відповідачем відповідних витрат, до заяви додано наступні документи: копія договору про надання правової допомоги №01/19 від 03.01.2019р., копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1927 від 13.05.2015р., оригінал ордеру серія ХВ №1225 від 03.01.2019р., оригінал акту про надану правову допомогу до договору №01/19 від 03.01.2019р., оригінал квитанції №1792051 від 19.02.2019р. на суму 15 000,00 грн.

Надані відповідачем докази свідчать, що 03.01.2019р. між фізичною особою - підприємцем Рижиковим Дмитром Валерійовичем(далі-клієнт) та адвокатом Черкасовим Олегом Володимировичем(далі - адвокат) укладено договір про надання правової допомоги №01/19, відповідно до п.1.1 якого, адвокат зобов`язався відповідно до завдання-доручення клієнта здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язався оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно акту про надану правову допомогу до договору №01/19 від 03.01.2019р., сторони дійшли згоди, що вартість наданої правової допомоги складається з погодинної вартості у розмірі 1 500,00грн. за 1 год. роботи адвоката та вартості окремих видів правової допомоги згідного цього акту (п.1 акту про надану правову допомогу).

Відповідно до умов договору, адвокатом надано клієнту правову допомогу, а саме:

500,00 грн. - попередня (усна) консультація, аналіз наданих документів (доказів);

1500,00 грн. - ознайомлення з матеріалами справи № 922/3388/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН СТРІМ" до фізичної особи-підприємця Рижикова Дмитра Валерійовича про стягнення коштів (1 година х 1500,00 грн/год);

3000,00 грн. - аналіз матеріалів справи, вивчення судової практики (2 години х 1500 грн/год);

1500,00 грн. - складення відзиву на позов у справі № 922/3388/18 (1 година/1 док. х 1500,00 грн/год);

1000,00 грн. - складення заперечення у справі № 922/3388/18 (1 док.);

6000,00 грн. - участь у підготовчому судовому засіданні по справі №922/3388/18 (03.01.2019; 21.01.2019; 04.02.2019) (3 години х 1500 грн/год);

1500 грн. участь у судовому засіданні по справі №922/3388/18 (19.02.2019) (1 година х 1500,00 грн/год).

Вартість правової допомоги становить 15 000,00грн.

За умовами п.4 акту про надану правову допомогу, цей акт складений сторонами у двох примірниках та є підставою для проведення розрахунків.

Вартість послуг сплачена відповідачем, що підтверджується квитанцією №1792051 від 19.02.2019р. на суму 15 000,00 грн.

Позивач під час розгляду справи у суді першої інстанції, у відповіді на відзив (вх.№2413 від 28.01.2019р.) зазначив про необґрунтованість та завищення розміру заявлених відповідачем витрат, у зв`язку з чим просив суд зменшити їх.

Відповідно до ст. 1312 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Положеннями ст. 15 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст.16 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з статтею 124 Господарського процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи(частина 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч.4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Колегією апеляційного господарського суду прийнято до уваги та враховано правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.01.2019р., викладену у додатковій постанові у справі №910/15944/17.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Перевіривши обґрунтованість заявлених відповідачем судових витрат, судом першої інстанції встановлено, що сукупна тривалість підготовчих судових засідань у справі №922/3388/18 (03.01.2019; 21.01.2019; 04.02.2019) склала 1,5 години, а не 3, як зазначено відповідачем в акті про надану правову допомогу до договору №01/19 від 03.01.2019 року.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість витрат на професійну правничу допомогу в частині участі у підготовчому судовому засіданні по справі №922/3388/18 в сумі 3 000,00 грн. (1,5 год.).

З огляду на викладене, оцінивши відповідність обсягу роботи адвокатом відповідача з захисту прав останнього, та зважаючи на розумну необхідність відповідних судових витрат для даної справи, суд першої інстанції визнав доведеними та такими, що підлягають задоволенню витрати відповідача на професійну правничу допомогу в сумі 12 000,00 грн. Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами.

Твердження заявника апеляційної скарги про неповне з`ясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення господарського суду Харківської області від 19.02.2019р. у справі № 922/3388/18.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд рішення господарського суду Харківської області від 19.02.2019р. у справі № 922/3388/18 покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН СТРІМ", м.Київ на рішення господарського суду Харківської області від 19.02.2019р. у справі № 922/3388/18 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 19.02.2019р.( повний текст складено 26.02.2019р.) у справі № 922/3388/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 16.05.2019 року проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 21.05.2019 року.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Суддя В.В. Россолов

Суддя О.І. Склярук