ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2019 р. Справа№ 10/5026/995/2012

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Грека Б.М.

суддів: Буравльова С.І.

Верховця А.А.

за участю секретаря судового засідання: Романова Ю.М.

розглянувши апеляційні скарги Фізичної особи підприємця Килимистого Сергій Миколайович

на ухвалу Господарського суду Черкаської області області від 05.02.2019

у справі №10/5026/995/2012

за заявою фізичної особи-підприємця Килимистого Сергія Миколайовича

до Державного підприємства "Рубін"

про визнання права власності на нерухоме майно

у справі №10/5026/995/2012

за заявою управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області

до Державного підприємства "Рубін"

про визнання банкрутом

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились;

від ФДМ: Хайновський О.О.

від Міноборони: Свириденко В.М.

від ДК «Укроборонпром»: Гетта Т.М.

від прокуратури Лесько Г.Є.

ВСТАНОВИВ

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 05.02.2019 у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Килимистого Сергія Миколайовича до Державного підприємства "Рубін" про визнання права власності на нерухоме майно відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду, ФОП Килимистий Сергій Миколайович звернувся до суду апеляційної інстанції із апеляційними скаргами на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 05.02.2019, в яких просить скасувати її та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов ФОП Килимистого Сергія Миколайовича до ДП "Рубін".

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 10/5026/995/2012 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Грек Б.М. судді: Верховець А.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2019 та 10.04.2019 апеляційні скарги на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 05.02.2019 об`єднано та прийнято до провадження.

Апеляційні скарги мотивовані порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме судом не враховано, що є свідчення оспорювання підстав щодо виникнення у переможця аукціону права власності на майно боржника, набутого за результатами набутого аукціону.

Одним із складових елементів права на справедливий розгляд згідно зі статтею 6 конвенції, є право бути присутнім на розгляду своєї справи (рішення суду у справах «Тьерс та інші проти Сан-маріно», «Романов проти Росії», «Бадер та інші проти Швеції». Вказане право може бути дотримано, зокрема, шляхом належного повідомлення сторонам про розгляд справи судом.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає за можливе здійснювати розгляд скарг, так як сторони належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, учасниками якої вони є, а часткова неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду Черкаської області від 05.02.2019 підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 04.07.2012 Господарським судом Черкаської області за заявою Управління Пенсійного фонду України в м. Умані та Уманському районі Черкаської області порушено справу №10/5026/995/2012 про визнання банкрутом Державного підприємства "Рубін". Постановою Господарського суду Черкаської області від 12.02.2015 Державне підприємство "Рубін" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Смілянця Сергія Миколайовича .

05 грудня 2016 року Кооперативом "Юрспецслужба" були проведені відкриті торги з продажу майна банкрута Державного підприємства "Рубін", зокрема цілісного майнового комплексу, що знаходяться за адресою: вул. Європейська, 57, м. Умань, Черкаська область , лот №000081. Цілісний майновий комплекс складається з незавершеної будівництвом нежитлової будівлі (літ. Б1) - 120 кв м; 2. сторожки (літ.Б2) - 2,5 кв м; 3. нежитлової будівлі (літ.Б3) - 15,9 кв м; 4. нежитлової будівлі (літ.Б5) - 6,1 кв м; 5. нежитлової будівлі з входами (літ. Л1, л, л1) - 266 кв м; 6. погріб (літ.Б4) - 11,7 кв м; 7. погріба (літ.Л2) - 55,9 кв м; 8. будівлі для скважини (літ.I 1) - 5, 2 кв м; 9. прибудови (літ. б) - 1,7 кв м; 10. трансформаторної підстанції (літ. Й3) - 52,8 кв м; 11. гаража (літ. П3) - 48 кв м; 12. огорожі №1, 10, 11; 13. воріт №3, 6, 9, 12; 14. хвіртки № 7; 15. сховища № 13; 16. командного пункту (№14); 17. резервуару для чистої води (№ 17,18); 18. резервуару для води (пожежний резервуар) №15; 19. очисної споруди (№16); 20. замощення XXXX, XXXXI, XXXXII; зовнішні мережі та комунікації ДП "Рубін" згідно додатку 1 до договору, що знаходяться за адресою: вул. Європейська, 57 , м. Умань, Черкаська область; рухоме майно ДП "Рубін" згідно додатку 2 до договору, що знаходяться за адресою: вул. Європейська, 57 , м. Умань, Черкаська область .

Згідно з протоколом проведення відкритих торгів (аукціону) від 05 грудня 2016 року, переможцем цих торгів став Килимистий Сергій Миколайович , оскільки ним була запропонована найбільш висока ціна 4 280 518 грн 73 коп.

06 грудня 2016 року арбітражний керуючий-ліквідатор ДП "Рубін" направив переможцю торгів пропозицію, щодо укладення договору купівлі-продажу майна придбаного на аукціоні 05.12.2016.

Між Державним підприємством "Рубін" в особі ліквідатора Смілянця Сергія Миколайовича , як продавцем та Килимистим Сергієм Миколайовичем , як покупцем, було укладено договір купівлі - продажу цілісного майнового комплексу від 09.12.2016 (далі - договір), предметом якого є цілісний майновий комплекс Державного підприємства "Рубін" визначений, як лот №000081 на аукціоні, що проведений 05 грудня 2016 року і який складається з наступного майна: цілісний майновий комплекс, що складається з нерухомого майна вказаного у додатку 1 до договору та рухомого майна ДП "Рубін" згідно з додатком 2 до договору, що знаходяться за адресою: вул. Європейська, 57 , м. Умань, Черкаська область. Відповідно до пункту 2.2 договору право власності на рухоме майно переходить до покупця з моменту сплати його повної вартості та підписання сторонами акту про передання права власності на нерухоме та рухоме майно. Згідно з пунктом 2.3 договору продавець гарантує, що цілісний майновий комплекс та майно з якого він складається, який є предметом цього договору, на момент укладення договору не має будь-яких обтяжень; цілісний майновий комплекс та майно у його складі є власністю продавця та він має право на його продаж.

23 грудня 2016 за актом про передання права власності на нерухоме майно продавець Державне підприємство "Рубін" в особі ліквідатора Смілянця Сергія Миколайовича передав, а покупець Килимистий Сергій Миколайович прийняв право власності на нежитлові приміщення та споруди Державного підприємства "Рубін"

25 жовтня 2017 року Килимистий Сергій Миколайович звернувся з листом до приватного нотаріуса Уманського міського нотаріального округу Животовської Н . Г. з проханням видати йому свідоцтво про право власності на придбане майно та провести державну реєстрацію цього нерухомого майна. Проте, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва, посилаючись на те, що згідно відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, комплекс будівель та споруд, що розташований за адресою: вул. Європейська, 57, м . Умань, Черкаська область перебуває у спільній частковій власності, крім того, у вказаних реєстрах відсутня інформація про власника Державне підприємство "Рубін", у зв`язку з чим, встановити належність відчужувачу - Державному підприємству "Рубін" права власності є неможливим. Тому запропонувала надати документи на підтвердження належності Державному підприємству "Рубін" цілісного майнового комплексу та розрахунок частки у праві власності на вказане майно. Нотаріус послалась на те, що відсутність вказаних документів унеможливлює видачу Свідоцтва про придбання майна на аукціоні та подальшу реєстрацію права власності на майно. Вказана відмова стала підставою для звернення заявника до суду про визнання за ним права власності на придбане ним нерухоме майно, посилаючись на статтю 392 Цивільного кодексу України.

Предметом спору у даній справі є визнання права власності на цілісний майновий комплекс, який складається з будівель та споруд, що знаходяться за адресою: вул. Європейська, 57, м. Умань, Черкаська область та який був придбаний заявником, як переможцем з продажу майна боржника на аукціоні, згідно договору купівлі-продажу, підставою такого звернення заявник вказує відмову нотаріуса у видачі йому свідоцтва на придбане майно.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погоджується апеляційний господарський суд, виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Тобто, право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку, або незаконність права власності не випливатиме із закону. Отже, власник не зобов`язаний у кожному випадку доводити іншим особам правомірність набуття права власності на належне йому майно.

Як вбачається з матеріалів справи, Килимистий С.М. , як переможець аукціону став власником рухомого та нерухомого майна Державного підприємства "Рубін", згідно договору купівлі-продажу та акту про передання права власності на нерухоме майно від 23.12.2016, що не заперечується відповідачем, оскільки він є стороною договору та відчужувачем майна, підписав і договір і акт без будь-яких застережень. Продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон, в ред. чинній на час проведення аукціону), шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів.

Так, згідно з статтею 49 Закону продажу підлягають всі види майна боржника, призначеного для здійснення господарської діяльності, за винятком прав і обов`язків, які не можуть бути передані іншим особам. Порядок організації проведення аукціонів у проваджені у справах про банкрутство та вимоги до їх організаторів стосовно майна державних підприємств та підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує п`ятдесят відсотків, установлюються органом, уповноваженим управляти державним майном. Суб`єктами аукціону є його замовник, організатор та учасники. Замовником є ліквідатор, призначений господарським судом у порядку, встановленому цим Законом. Організатором аукціону є визначена замовником фізична або юридична особа, що має ліцензію на проведення торгів і з якою замовник аукціону уклав договір на проведення аукціону. Відповідно до статті 50 Закону продаж майна на аукціоні оформлюється договором купівлі-продажу, який укладається власником майна чи замовником аукціону з переможцем торгів. Обов`язковими умовами договору купівлі-продажу майна є: відомості про майно, його склад, характеристика; ціна продажу майна; порядок і строк передачі майна покупцю; відомості про наявність або про відсутність обтяжень стосовно майна; інші умови, передбачені законодавством України. На аукціоні не може бути використано переважне право купівлі майна, крім випадків, передбачених законом.

Протокол складається організатором аукціону негайно після оголошення переможця або закінчення аукціону без виявлення переможця. Згідно положеннями статті 75 Закону передача майна замовником аукціону і прийняття його покупцем здійснюється за передавальним актом, що підписується сторонами і оформлюється відповідно до законодавства. В акті про передання права власності на куплене нерухоме майно зазначаються: ім`я (назва) та місце проживання (місцезнаходження) продавця та покупця, а також організатора аукціону; відомості про продане нерухоме майно; адреса веб-сторінки, на якій розміщено відомості про проведення аукціону. Акт про передання права власності на куплене нерухоме майно разом із протоколом про проведення аукціону не пізніше трьох робочих днів після повної сплати переможцем запропонованої ним ціни передається нотаріусу, а копії акта не пізніше наступного дня разом із відомостями про нотаріуса надсилаються (вручаються) покупцю, замовнику аукціону та продавцю. За невчасне передання акта нотаріусу організатор торгів сплачує покупцю пеню у розмірі 0,5 відсотка на день від ціни продажу за період прострочення. Нотаріус видає покупцю свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні в порядку, встановленому законом. Послуги нотаріуса оплачує організатор аукціону. Отже, з огляду на наведені положення Закону позивач, як переможець аукціону отримав документи, які підтверджують правомірність набуття ним права власності.

Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, виходячи із змісту статті 392 Цивільного кодексу України обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач є те, що позов пред`явлено власником майна і при цьому, його право власності оспорюється або не визнається іншою особою.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач - Державне підприємство "Рубін", до якого заявник пред`явив вимогу, не оспорює та не заперечує право власності позивача на спірне нерухоме майно та не порушує прав позивача, що свідчить про відсутність спору між заявником та відповідачем. Крім того, відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес. Виходячи зі змісту вищенаведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Щодо відмови нотаріуса від вчинення ним відповідних дій через сумнів про правомірність набуття заявником прав власності на спірне майно, то зазначена особа не відноситься до кола тих осіб, які можуть оспорювати таке право власника, а відповідно і бути відповідачем у спорі про право, оскільки нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на яких покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, Закон України "Про нотаріат", інші законодавчі акти України.

Наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 №296/5 "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" (в ред. на час звернення до нотаріуса), визначені повноваження нотаріуса, зокрема, щодо видачі свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні при продажі майна в провадженні у справі про банкрутство. Згідно з пунктом 4 Розділу 12 цього Порядку придбання нерухомого майна на аукціоні при його продажі в провадженні у справі про банкрутство оформлюється нотаріусом відповідно до статті 75 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" за місцезнаходженням такого майна шляхом видачі набувачу відповідного свідоцтва. Свідоцтво про придбання майна на аукціоні видається нотаріусом на підставі акта про передання права власності на придбане майно, що підписується сторонами, та протоколу про проведення аукціону, складеного організатором аукціону. В акті про передання права власності на куплене нерухоме майно має бути зазначено: ім`я (назва) та місце проживання (місцезнаходження) продавця та покупця, а також організатора аукціону; відомості про продане нерухоме майно; електронну адресу веб-сторінки, на якій розміщено відомості про проведення аукціону. В протоколі про проведення аукціону має бути зазначено: майно, що запропоноване для продажу, його склад; кількість учасників аукціону; початкову вартість; ціну, запропоновану переможцем аукціону, або відомості про те, що аукціон закінчився без визначення переможця; ціну або частину ціни, сплачену переможцем; найменування і місцезнаходження (для юридичної особи), прізвище, ім`я, по батькові і місце проживання (для фізичної особи) переможця торгів; електронну адресу сторінки веб-сайту, на якій розміщено відомості про проведення аукціону; номер банківського рахунку, на який мають бути перераховані кошти за придбане майно; інші відомості, передбачені законодавством України.

Відповідно до Глави 13 вищезазначеної інструкції, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 зазначеного Закону. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Отже, з огляду на вищевикладені правові норми, не можна вважати, що скаржник вичерпав своє право на звернення до нотаріуса про реєстрацію права власності, адже, норми інструкції не передбачають такої правової дії, як відмова листом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що скаржник не позбавлений права звернутись до нотаріуса та скористатись своїм законним правом на реєстрацію права власності як переможця аукціону на підставі договорів куплі-продажу, акту про передання права власності на придбане майно та протоколу про проведення аукціону.

У постанові Верховного Суду від 07.11.2018, якою було скасовано ухвалу Господарського суду Черкаської області від 24.05.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018, колегія Касаційного господарського суду посилається на правову природу продажу майна з торгів та наявність спору щодо вказаного майна, оскільки у матеріалах справи про банкрутство наявний позов, у якому Приватне підприємство "САНТ" оспорює право власності заявника Килимистого С.М. на спірне майно, шляхом визнання недійсними торгів від 05.12.2016, обґрунтовуючи тим самим необхідність захисту його інтересів обраним заявником способом - визнанням права власності на майно, набуте ним в результаті перемоги на торгах. Разом з тим, судом встановлено, що заява приватного підприємства "САНТ" до відповідачів: Державного підприємства "Рубін", фізичної особи-підприємця Килимистого Сергія Миколайовича , КООП "Юрспецслужба" про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна боржника, проведеного 05.12.2016 та договору купівлі-продажу майна від 05.12.2016 у межах справи про визнання банкрутом державного підприємства "Рубін" ухвалою господарського суду Черкаської області від 24.05.2018 залишена без задоволення. Вказана ухвала, залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018, отже набрала законної сили, тому, згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України факти, які встановлені судовим рішенням у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. При розгляді заяви приватного підприємства "САНТ" судом було встановлено факти, що відчуження спірного майна відбулося на аукціоні з продажу цілісного майнового комплексу Державного підприємства "Рубін", проведеного КООП "Юрспецслужба" 05.12.2016, замовником даного аукціону був ліквідатор боржника, який призначений судом, продаж майна на аукціоні оформлено договором купівлі - продажу від 05.12.2016, який укладено між боржником та переможцем торгів Килимистим Сергієм Миколайовичем , аукціон з продажу майна боржника від 05.12.2016 проведено відповідно до вимог розділу IV Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яким врегульовано продаж майна в провадженні у справі про банкрутство.

Отже, судом першої інстанції правомірно встановлено факт відсутності порушеного права Приватного підприємства "САНТ" та законність набуття Килимистим С.М . спірного майна.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить визнати право власності на нерухоме майно. Проте у заяві позивач не зазначає та не подає суду доказів про те, яким чином саме відповідач Державне підприємство "Рубін" порушує його право. За відсутності доказів оспорювання чи невизнання відповідачем права власності позивача на спірні об`єкти нерухомості, відсутні й підстави для визнання права власності на оспорюванні об`єкти нерухомості на підставі статті 392 Цивільного кодексу України.

Завдання та основні засади господарського судочинства визначені у статті 2 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Судом встановлено, що за вимогами заявника до відповідача відсутній будь-який спір щодо належності колишнього майна підприємства-банкрута. Більш того, судом встановлено і факт відсутності будь-якого спору стосовно права власності позивача на спірні об`єкти нерухомості, оскільки жодна особа не оспорила та не заперечила такого права.

Отже, місцевий господарський суд прийшов до правомірного висновку, про відсутність спору між позивачем та відповідачем стосовно права власності на спірні об`єкти нерухомості та відсутності правових підстав для задоволення вимог Килимистого Сергія Миколайовича .

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Фізичної особи підприємця Килимистого Сергія Миколайовича залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 05.02.2019 у справі №10/5026/995/2012 залишити без змін.

Матеріали справи №10/5026/995/2012 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.М. Грек

Судді С.І. Буравльов

А.А. Верховець

повний текст виготовлено 23.05.2019