ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2030/18
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Колоколова С.І.,

Разюк Г.П.

секретар судового засідання Селиверстова М.В.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Осьмінін С.Д., за довіреністю;

від відповідача: Корнишин О.О., за ордером;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства Дослідне господарство Жеребківське Селекційно-генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортовивчення

на рішення Господарського суду Одеської області

від 12 лютого 2019 року (повний текст складений 21.02.2019р.)

по справі № 916/2030/18

за позовом Державного підприємства Дослідне господарство Жеребківське Селекційно-генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортовивчення

до відповідача Одеської обласної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України

про розірвання договору та стягнення 40000,00 грн.,

суддя суду першої інстанції: Желєзна С.В.

час та місце винесення рішення: 12.02.2019р., м. Одеса, проспект Шевченка, 29 Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 15.05.2019р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року Державне підприємство «Дослідне господарство «Жеребківське» Селекційно-генетичного інституту національного центу насіннєзнавства та сортовивчення» (далі Позивач, Підприємство) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Одеської обласної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України (далі Відповідач, Дослідна станція) про розірвання договору від 27.11.2017р. №27-11/17 на впровадження та супроводження завершеної наукової розробки (далі Договір) та стягнення авансу у розмірі 40 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору від 27.11.2017р. №27-11/17 та зобов`язань, прийнятих на себе в частині проведення наукового розроблення технології у строки, передбачені умовами Договору.

Позивач вважає, що невиконання Відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами Договору від 27.11.2017р. №27-11/17, свідчить про наявність правових підстав, для повернення Підприємству авансу у розмірі 40 000,00 грн., сплаченого на користь Відповідача.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.02.2019р. по справі №916/2030/18 (суддя Желєзна С.П.) у задоволенні позову Державного підприємства «Дослідне господарство «Жеребківське» Селекційно-генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» відмовлено повністю.

У вказаному рішенні суд першої інстанції дійшов висновку про недостатність підстав для розірвання Договору від 27.11.2017р. №27-11/17, що були наведені Позивачем, а саме: порушення Відповідачем строків виконання робіт за Договором не свідчить про невиконання Дослідною станцією прийнятих на себе зобов`язань взагалі. Відтак, правові підстави для стягнення з Відповідача на користь Позивача авансу у розмірі 40 000,00 грн. відсутні.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство «Дослідне господарство «Жеребківське» Селекційно-генетичного інституту національного центу насіннєзнавства та сортовивчення» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 12.02.2019р. по справі №916/2030/18 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити у повному обсязі позовні вимоги Державного підприємства «Дослідне господарство «Жеребківське» Селекційно-генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортовивчення».

В обґрунтування доводів, викладених в апеляційній скарзі, апелянт зазначає, що доказом виконання зобов`язань за Договором від 27.11.2017р. №27-11/17 не може бути засідання науково-технічної ради Дослідної станції та ради директорів мережі ДПДГ ОДСДС, на що посилався Господарський суд Одеської області у своєму висновку.

Позивач наполягає, що таким доказом може бути тільки акт здачі-приймання замовлення підписаний сторонами Договору, який передбачений умовами відповідного Договору від 27.11.2017р. №27-11/17. До даного акту мають бути додані звіт про виконану роботу, розроблена технологічна карта, витяг з протоколу засідання наукової-технічної ради Виконавця з висновком про відповідність виконаної роботи ПНД.

Але, як зазначає Позивач, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що Відповідачем не було представлено вищевказаних доказів виконання робіт за Договором від 27.11.2017р. №27-11/17.

Також, апелянт зауважує, що підписанням Акту звіряння від 01.04.2018р. взаємних розрахунків між Державним підприємством «Дослідне господарство «Жеребківське» Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» і Одеською державною сільськогосподарською дослідною станцією Національної академії аграрних наук України, відповідно до якого заборгованість Дослідної станції перед Позивачем становить 40 000 грн., Відповідач визнав факт невиконання першого етапу роботи, за який отримав аванс і який відповідно п. 4.3. Договору від 27.11.2017р. №27-11/17 повинен був повернути.

Проте, суд першої інстанції не надав належної оцінки і цьому факту.

Більш детально доводи Державного підприємства «Дослідне господарство «Жеребківське» Селекційно-генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» викладені в апеляційній скарзі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Дослідне господарство «Жеребківське» Селекційно-генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» на рішення Господарського суду Одеської області від 12.02.2019р. по справі №916/2030/18, встановлено Відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 7 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження.

29.03.2019 року до Південно-західного апеляційного господарського суду від Одеської обласної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Відповідач не погоджується з її доводами та просить суд рішення Господарського суду Одеської області від 12.02.2019р. по справі №916/2030/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Жеребківське» Селекційно-генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» - без задоволення.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.04.2019р. справу №916/2030/18 призначено до розгляду на 15.05.2019р. о 10:00 год.

13.05.2019р. від Державного підприємства «Дослідне господарство «Жеребківське» Селекційно-генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю його представника.

У судовому засіданні 15.05.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

В судовому засіданні 15.05.2019р. представник Відповідача наполягав на обґрунтованості рішення суду. В свою чергу, представник Позивача повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд оскаржуване рішення по справі №916/2030/18 скасувати.

Розглянувши доводи апеляційної скарги Державного підприємства «Дослідне господарство «Жеребківське» Селекційно-генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортовивчення», заслухавши представників сторін, колегія суддів встановила.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.11.2017р. між Підприємством (Замовник) та Дослідною станцією (Виконавець) було укладено Договір на впровадження та супроводження завершеної наукової розробки №27-11/17.

Відповідно до п. 1. Договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе виконання роботи по впровадженню та супроводженню окремих елементів завершеної наукової розробки (технології): ПНД 35 «Біотехніка»-розробка 35.00.04.02.Ф «Розробити технологічні основи і технологічні заходи органічних технологій вирощування сільськогосподарських культур» (далі Розробка).

Згідно з п. 1.3. Договір укладено на період 2018р. Термін здачі роботи за договором до 31.12.2018р.

Пунктом 1.4. Договору сторони визначили, що зміст і терміни виконання основних етапів визначаються «Календарним планом», що є складовою частиною цього Договору (додаток 2).

Відповідно до п. 1.5. приймання та оцінка наукового впровадження та супроводження технологій здійснюється згідно вимогам «Технічного завдання» та «Календарного плану» роботи.

Вартість робіт та порядок розрахунків визначені у розділі 2 Договору від 27.11.2017р. №27-11/17.

Так, пунктом 2.1. Договору встановлено, що за наукове провадження, супроводження розробки (технології) згідно з цим Договором Замовник перераховує Виконавцю відповідно до Протоколу узгодження ціни (додаток 3) 10 % від реально отриманого приросту (не менше 5 ц/га) врожаю товарної продукції озимих зернових культур. Приріст слід рахувати від контрольного варіанту за загальноприйнятою технологією у господарстві. Контрольний варіант по озимій пшениці складає 154 га та по озимому ячменю 115 га.

Згідно з п. 2.2. Договору №27-11/17 від 27.11.2017р. оплата проводиться з розрахунку: 25% авансування та 75 % після обрахування реального приросту врожайності від впровадження окремих елементів завершеної наукової розробки (до 1 грудня 2018р.).

Сторонами погоджено, що перелік наукової та іншої документації, що підлягає оформленню і здачі Виконавцем Замовнику по окремих етапах (культурах) виконання та по закінченню Договору визначається «Технічним завданням» і «Календарним планом» (п. 3.1. Договору).

Відповідно до п. 3.2. Договору від 27.11.2017р. №27-11/17, по завершенню робіт Виконавець представляє Замовнику акт здавання-приймання наукової розробки (технології) з додаванням до нього звіту про виконану роботу, розроблену технологічну карту, витягу з протоколу засідання науково-технічної ради Виконавця з висновком про відповідність виконаної роботи ПНД.

У випадку мотивованої відмови Замовника від прийняття робіт сторонами складається двосторонній акт з переліком необхідних доробок та термінів їх виконання.

За положеннями п. 4.3. Договору, у разі невиконання робіт за Договором з вини Виконавця останній повертає Замовнику всі раніше перераховані на його рахунок кошти.

Пунктом 4.4. Договору передбачено, що у разі неприйняття Замовником виконаної Виконавцем роботи через невідповідність її «Технічному завданню» та «Календарному плану» робіт, Виконавцю сплачується тільки вартість робіт прийнятих Замовником.

Відповідно до п. 5.1. за згодою сторін зміст пунктів технічного завдання, термін дії договору або етапів «Календарного плану», а також вартість робіт за Договором можуть бути змінені у процесі виконання роботи, що оформлюється додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною Договору.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у додатку №1 до Договору від 27.11.2017р. №27-11/17 сторонами було погоджено «Технічне завдання» на впровадження елементів завершеної ПНД та її розробок до договору (а.с.19).

Відповідно до розділу 4 Технічного завдання, відповідні роботи виконуються у два етапа:

перший етап зокрема, вивчення агробіоценозу даного регіону, збір інформації для створення експертної системи підтримки прийняття технологічних рішень при вирощуванні озимої пшениці та озимого ячменю з метою отримання стабільно високих врожаїв зерна підвищеної якості. Узагальнення матеріалів для створення науково-обгрунтованих основ адаптування елементів технології вирощування сільськогосподарських культур до конкретних умов її вегетації тощо;

другий етап впровадження в виробництво окремих елементів створеної науково-обґрунтованої інноваційної системи біологізації вирощування озимих зернових культур у конкретних умовах господарства.

Пунктом 5 «Технічного завдання» встановлено, що робота виконується у зазначений термін згідно календарного плану виконання завдання. У процесі виконання завдання (по закінченню кожного з етапів роботи) згідно з планом НДР складатимуться відповідні акти здачі-приймання замовлення, а також звіти про стан проблеми і шляхи її вирішення. По закінченню роботи отримані матеріали супроводжуватимуться відповідним чином оформленими документами:

-Витяг з протоколу розширеного засідання вченої ради Одеської ДСГДС (Дослідної станції);

-Звіт про виконану роботу.

Розділом 6 Договору від 27.11.2017р. №27-11/17 сторонами узгоджений порядок приймання виконаних робіт. Зокрема, цім розділом передбачено, що порядок виконання основних етапів роботи розглядається і затверджується на засіданні вченої ради Одеської ДСГДС.

У матеріалах справи наявний Календарний план робіт по впровадженню завершеної наукової розробки (додаток №2 до Договору від 27.11.2017р. №27-11/17), який є невід`ємною частиною зазначеного договору (а.с. 22).

Відповідно до даного документу першим етапом виконання роботи за Договором є підготовка матеріалів до наукового обґрунтування, звіт про виконану роботу. Термін виконання (початок-закінчення) 1 квартал 2018 року. Вартість етапу 40 000,00 грн., у відсотках до загальної вартості 25%.

На підставі протоколу узгодження ціни за послуги по впровадженню завершених наукових розробок, що міститься у матеріалах справи, сторонами по справі узгоджено орієнтовний розмір договірної ціни за послуги по впровадженню наукової розробки у 2018р. у сумі 160 000,00 грн. Сторонами також зазначено, що даний розрахунок є підставою для проведення авансового платежу між Виконавцем та Замовником.

Судом першої інстанції правильно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання умов Договору №27-11/17 від 27.11.2017р. Позивачем було перераховано на користь Відповідача грошові кошти у розмірі 40 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 29.11.2017р. №17, у графі «призначення платежу» якого зазначено: «Аванс на впровадження завершення наукових розробок, згідно рахунку №83 від 29.11.2017 року без ПДВ» (а.с.25).

В подальшому, між сторонами по справі було складено акт звіряння взаєморозрахунків станом на 01.04.2018р., відповідно до якого наявна заборгованість Відповідача перед Підприємством у сумі 40 000,00 грн.

Проте, як зазначає Позивач, ОСОБА_1 станцією не виконано свої обов`язки за Договором в узгоджений сторонами строк та не повернуто суму авансу Замовнику.

Тому, Замовником було направлено Виконавцю Претензію від 31.07.2018р. №68, відповідно до якої Позивач, посилаючись на неналежне виконання Відповідачем зобов`язань прийнятих на себе за умовами Договору від 27.11.2017р. №27-11/17 в частині виконання робіт згідно календарного плану, вимагав повернути суму сплаченого авансового внеску у розмірі 40 000,00 грн.

У своєї відповіді на вказану Претензію Дослідна станція листом від 17.08.2018р. №238 повідомила Підприємство про відсутність правових підстав для повернення авансового платежу у розмірі 40 000,00 грн. з огляду на виконання Відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за Договором від 27.11.2017р. №27-11/17, а саме: у першому кварталі 2018р. Відповідачем було надано Позивачу наукове обґрунтування наукового впровадження та супроводження завершених наукових розробок.

Разом з цим, судова колегія зазначає, що у матеріалах справи міститься Наукове обґрунтування наукового впровадження та супроводження завершених наукових розробок (технологій) ПНД 35 «Біотехніка»-розробка 35.00.04.02.Ф «Розробити технологічні основи і технологічні заходи органічних технологій вирощування сільськогосподарських культур», що складено та підписано виконавцями науковими співробітниками Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України. До цього документу доданий Звіт та відповідні рекомендації (а.с. 51-68).

Також, у матеріалах справи наявне електронне листування між Виконавцем та Замовником, з якого вбачається, що Виконавець просив надати документи для проведення відповідних робіт та повідомляв Замовника про приїзд робочої групи (а.с.101).

Крім того, у протоколах розширеного засідання Науково-Технічної ради ОДСДС і Ради директорів мережі ДПДГ ОДСДС від 08.02.2018 року №2/1 та від 02.04.2018 року №4/2, копії яких наявні у матеріалах справи, відображено наявність виконання Відповідачем умови Договору від 27.11.2017р. №27-11/17 на провадження та супроводження відповідної завершеної наукової розробки (а.с. 102-113).

Судова колегія звертає увагу на присутність директора ДП «ДГ «Жеребківське» на засіданнях Науково-Технічної ради ОДСДС і Ради директорів мережі ДПДГ ОДСДС та відсутність жодних заперечень або зауважень з його боку щодо Науково-практичних рекомендацій, наданих Дослідною станцією за сприянням ДП ДГ «Жеребківське» (а.с.109).

Як встановлено судом першої інстанції, не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом від 02.04.2018р. №4/2 розширеного засідання Науково-Технічної ради Дослідної станції та Ради директорів мережі ДПДГ ОДСДС, на якому брав участь директор Підприємства Хом`як П.В., за результатами обговорення питання щодо необхідності вивчення наданих на електронних носіях, в тому числі Підприємству, звітів по впровадженню завершеної наукової розробки було прийнято рішення продовжити Підприємству строк для надання зауважень щодо звіту до 15.04.2018р.

Судова колегія зазначає, що будь-яке заперечення з боку Позивача щодо якості вищевказаного документу у матеріалах справи відсутнє.

Серед іншого, у матеріалах справи наявний наказ Виконавця від 16.05.2018р. №45-в, яким відряджені відповідні наукові співробітники Дослідної станції, зокрема, до ДП ДГ «Жеребківське» НААН України 17.05.2018р. (а.с. 70) та Звіт про відрядження від 17.05.2018р. (а.с. 92).

Відповідно до вказаного Звіту про відрядження, співробітники Дослідної станції на момент приїзду в господарство «Жеребківське» не мали можливості зустрітися з його директором та головним агрономом, у зв`язку з їх відсутністю. Тому, Звіт за перше півріччя 2018р. до Договору 27.11.2017р. №27-11/17 було залишено секретарю директора ДП ДГ «Жеребківське» НААН України.

Крім зазначеного, судова колегія вказує, що у матеріалах справи міститься Витяг з протоколу від 17.08.2018р. №6 розширеного засідання Науково-Технічної ради Дослідної станції та Ради директорів мережі ДПДГ ОДСДС, з якого вбачається, що відповідно до Статуту ОДСДС НААН України, науково-технічною радою було затверджено результати Звіту Відповідача та підтверджено виконання першого етапу робіт за Договором від 27.11.2017р.№27-11/17.

Однак, як зауважує Позивач, станом на день звернення до суду з відповідним позовом, Відповідач не вчинив жодних дій щодо виконання Договору, зокрема виконання першого етапу робіт за Договором, підготовки відповідних матеріалів, що є підставою для розірвання Договору та повернення на його користь сплаченого авансу у розмірі 40 000,00 грн.

Вказані обставини стали підставою звернення Державного підприємства «Дослідне господарство «Жеребківське» Селекційно-генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» до Господарського суду Одеської області з відповідною позовною заявою.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Щодо вимоги Позивача про розірвання договору.

За положеннями ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, що кореспондується з частиною першою ст. 193 Господарського кодексу України. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до п.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи умови Договору від 27.11.2017р.№27-11/17, суд апеляційної інстанції вважає, що даний договір за своєю природою є договором виконання науково-дослідних робіт.

Приписами статті 892 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт підрядник (виконавець) зобов`язується провести за завданням замовника наукові дослідження, розробити зразок нового виробу та конструкторську документацію на нього, нову технологію тощо, а замовник зобов`язується прийняти виконану роботу та оплатити її. Договір може охоплювати весь цикл проведення наукових досліджень, розроблення та виготовлення зразків або його окремі етапи.

Частиною 1 ст. 894 Цивільного кодексу України передбачено, що виконавець зобов`язаний передати, а замовник прийняти та оплатити повністю завершені науково-дослідні або дослідно-конструкторські та технологічні роботи. Договором можуть бути передбачені прийняття та оплата окремих етапів робіт або інший спосіб оплати.

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 897 Цивільного кодексу України, виконавець за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт зобов`язаний, зокрема, виконати роботи відповідно до погодженої із замовником програми (техніко-економічних показників) або тематики і передати замовникові результат у строк, встановлений договором.

Матеріали справи свідчать про те, що на виконання умов Договору від 27.11.2017р. №27-11/17 Виконавцем було передано Замовнику на електронному носії Звіт по впровадженню завершеної наукової розробки.

Зазначений факт підтверджується вищезазначеним протоколом від 02.04.2018р. №4/2 Розширеного засідання науково-технічної ради Дослідної станції та Ради директорів мережі ДПДГ ОДСДС, участь у якому брав також директор Підприємства.

Судова колегія зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази з боку Замовника, що підтверджували б наявність недоліків у виконаній роботі Виконавця.

Більш того, жодного зауваження щодо наданого Звіту по впровадженню завершеної наукової розробки Дослідна станція в установлений строк з 02.04.2018р. по 15.04.2018р. від Підприємства не отримувала. Даний факт не спростовується ані сторонами по справі, ані документами, наявними у матеріалах справи.

Апеляційний суд також вважає, що Господарським судом Одеської області було вірно встановлено, що перший етап робіт за Договором був виконаний Дослідною станцією, що підтверджується наявністю Наукового обґрунтування наукового впровадження та супроводження завершених наукових розробок, Звітом за перше півріччя 2018р., також Рішенням розширеного засідання Науково-Технічної Ради Дослідної станції та Ради директорів мережі ДПДГ ОДСДС, яке оформлене протоколом №6 від 17.08.2018р.

Також, надання Виконавцем Замовнику відповідної документації за першим етапом робіт у паперовому вигляді підтверджується наявними у матеріалах справи документами, а саме: Наказом Дослідної станції 16.05.2018р. №45-в про відрядження та Звітом про відрядження співробітників Дослідної станції.

Даний факт також не спростовується Замовником, який наполягає лише на відсутності Акту здачі-приймання, яким повинен був передаватися, відповідно до умов Договору від 27.11.2017р. №27-11/17, Звіт по впровадженню завершеної наукової розробки.

Вищенаведені обставини спростовують доводи апелянта про невиконання Дослідною станцією зобов`язань щодо першого етапу робіт за Договором від 27.11.2017р. №27-11/17.

Враховуючи усе вищевикладене, судова колегія не звертає уваги на твердження Позивача про невиконання Дослідною станцією зобов`язань щодо першого етапу робіт за Договором від 27.11.2017р. №27-11/17, у зв`язку з відсутністю Акту здачі-приймання робіт, ти паче, що фактичне надання відповідних робіт Підприємству не спростовується останнім ані в позові, ані в апеляційній скарзі.

Також, доводи апеляційної скарги стосовно того, що доказом виконання зобов`язань за Договором від 27.11.2017р. №27-11/17 не може бути засідання Науково технічної Ради Дослідної станції та Ради директорів мережі ДПДГ ОДСДС, на що посилався Господарський суд Одеської області у своєму висновку, спростовуються наступним.

Статутом ОДСДС НААН України, затвердженим Президентом Національної академії аграрних наук України, встановлено, що Вчена рада Дослідної станції є колегіальним органом управління науковою і науково-технічною діяльністю станції (п.59 Статуту) (а.с.49).

Пунктом 62 Статуту визначені питання, які відносяться до виключної компетенції Вченої ради Станції, серед яких, зокрема: проведення наукової і науково-технічної оцінки тематики та результатів науково-дослідних робіт; затвердження річних звітів про діяльність Станції.

Таким чином, судова колегія цілком погоджується з висновком суду першої інстанції про що наявність факту виконання Дослідною станцією наукового обґрунтування наукового впровадження та супроводження завершених наукових розробок на Підприємстві, а також складання Звіту за перше півріччя 2018р.

Водночас, апеляційний суд зазначає, що місцевим господарським судом також правильно встановлено порушення строку виконання Відповідачем першого етапу робіт за Договором від 27.11.2017р. №27-11/17.

Статтею 530 Цивільного кодексу України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За положенням статей 610 та 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

В силу положень ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору (ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України).

Таким чином, судова колегія зазначає, що оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, установлених ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України.

Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні з`ясувати не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у виді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.10.2018р. у справі № 910/23976/16, від 29.01.2019р. у справі №926/708/18, від 26.03.2019р. №910/6690/17

Враховуючи зазначене, апеляційна колегія звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що прострочення строку виконання відповідних робіт Дослідною станцією є істотним порушенням, внаслідок якого Позивач зазнав значних збитків. Наявності складових елементів правопорушення, з якими законодавство пов`язує виникнення збитків (протиправна поведінка, розмір збитків, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками, вина), Позивачем також не обґрунтовано.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що Господарський суд Одеської області, дослідивши обставини та зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши оцінку умовам Договору від 27.11.2017р. №27-11/17 та врахувавши положення законодавства, які регулюють порядок розірвання договору за рішенням суду за ініціативою однієї зі сторін, цілком правильно не встановив обставин, які передбачали б можливість розірвання цього договору з підстав, заявлених у позові, та свідчили б про істотність порушення Відповідачем умов Договору від 27.11.2017р. №27-11/17 у розумінні частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України.

Щодо вимог апелянта про стягнення з Відповідача авансу у розмірі 40 000,00 грн. апеляційна колегія зазначає наступне.

Колегія суддів зазначає, що якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання та вимагати відшкодування збитків. Але таке прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Тому, судом першої інстанції правомірно було враховано факт відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження надання Підприємством заперечень Дослідній станції щодо звіту по впровадженню завершеної наукової розробки у строк до 15.04.2018р., встановлений на засіданні науково-технічної ради Дослідної станції 02.04.2018р., що підтверджується протоколом №4/2, або у будь-який інший строк, що дозволило суду першої інстанції дійти висновку про існування у Підприємства, як кредитора, прострочення власних зобов`язань, період якого за матеріалами справи встановити не вбачається на можливе.

Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що Замовник різними способами намагався підписати Акт здачі-приймання робіт, а Виконавець відмовлявся від цього, або навпаки.

Тому, окремо, судова колегія зауважує, що якщо сторони домовляються про умови виконання зобов`язань, які залежать від дій обох сторін правочину, то відповідальність за їх недотримання не може бути покладено лише на одну сторону угоди. Відповідно, в такому разі волевиявлення Замовника щодо вибору одного з варіантів вимоги услуга чи гроші не може бути одностороннім та належати лише Замовнику.

Як вбачається з матеріалів справи, ДП «ДГ «Жеребківське» вказує на те, що одним з предметів заявленого позову є стягнення авансу за невиконані роботи, однак факт виконання Дослідною станцією робіт підтверджується матеріалами справи, зокрема, Науковим обґрунтуванням наукового впровадження та супроводження завершених наукових розробок, Звітом за перше півріччя 2018р., Рішенням розширеного засідання Науково-Технічної Ради Дослідної станції та Ради директорів мережі ДПДГ ОДСДС, яке оформлене протоколом №6 від 17.08.2018р.

Відповідно до частини 2 статті 570 Цивільного кодексу України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Судом першої інстанції цілком правильно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що перерахований Позивачем на користь Відповідача аванс відповідає обсягу виконаних Дослідною станцією робіт за Договором від 27.11.2017р., №27-11/17.

Крім того, судом не встановлено наявність правових підстав для розірвання відповідного Договору, проте було зафіксовано існування у Підприємства як кредитора прострочення виконання власних зобов`язань за Договором.

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком Господарського суду Одеської області про відсутність правових підстав для стягнення із Відповідача на користь Позивача авансу у розмірі 40 000,00 грн.

Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та не спростовують наведених вище висновків суду першої та апеляційної інстанцій.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (див. рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 п.58).

Згідно вимог ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені апелянтом в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, то в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 12.02.2019р. по справі №916/2030/18 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови підписаний 20.05.2019р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Разюк Г.П.