ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2019 р. Справа№ 910/3021/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Пашкіної С.А.

Мартюк А.І.

секретар Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: позивача - Бондар М.В.

відповідача - Лахно О.Ю.

третьої особи-1 - не з`явилися.

третьої особи-2 - Коваль В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

на рішення Господарського суду м. Києва від 07.09.2018 р. (повне рішення складено 01.10.2018 р.)

у справі № 910/3021/18 (суддя - Котков О.В.)

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Велтлінер"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2

про розірвання договору

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву звернулось з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Велтлінер" про:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва - адміністративний будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 25.12.2004 р. між ПАТ "СК "Велтлінер", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .;

- застосування наслідків недійсності до вказаного вище договору;

- розірвання договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва - адміністративний будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, № 681 від 11.04.2000 р., укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та ПАТ "СК "Велтлінер";

- витребування з чужого незаконного володіння у ПАТ "СК "Велтлінер" об`єкту незавершеного будівництва - адміністративний будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України.

У червні 2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про зміну позовних вимог, в якій останній просив:

- розірвати договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва - адміністративний будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , № 681 від 11.04.2000 р., укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та ПАТ "СК "Велтлінер";

- зобов`язати ПАТ «Страхова компанія «Велтлінер» повернути об`єкт незавершеного будівництва - адміністративний будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за актом приймання-передачі.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва - адміністративний будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ПАТ "СК "Велтлінер", ОСОБА_1 та ОСОБА_2 25.12.2004 р., було укладено в порушення пункту 5.5 договору № 681 від 11.04.2000 р., сторонами якого є позивач та ПАТ "СК "Велтлінер".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.05.2018 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 07.09.2018 р. у справі № 910/3021/18 відмовлено у задоволенні позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництв № 681 від 11.04.2000 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 р. апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву залишено без руху на підставі ст. ст. 174, 260 ГПК України.

До суду 15.11.2018 р. позивачем було подано клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, мотивоване тим, що ГУ Державної казначейської служби України у м. Києві зупинено проведення платежів за платіжним дорученням Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2018 р. у справі № 910/3021/18 відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, а апеляційну скаргу повернуто заявникові.

Однак, 28.12.2018 р. Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву повторно звернулося до суду з апеляційною скаргою.

Також до апеляційної скарги позивачем додано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2019 р. апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/3021/18 залишено без руху на підставі ч. 3 ст. 260 ГПК.

До суду 05.02.2019 р. у строк, встановлений ухвалою від 22.01.2019 р., позивачем подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 р. поновлено Регіональному відділенню Фонду державного майна України по м. Києву строк на апеляційне оскарження, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду на 12.03.2019 р.

У засіданні суду 12.03.2019 р. оголошено перерву до 04.04.2019 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/843/19 від 04.04.2019 р. у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/3021/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 04.04.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/3021/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Мартюк А.І., Власов Ю.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.04.2019 р. справу № 910/3021/18 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

У засіданні суду 04.04.2019 р. оголошено перерву до 14.05.2019 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1229/19 від 13.05.2019 р. у зв`язку з призначенням судді Власова Ю.Л. суддею Верховного Суду відповідно до Указу Президента № 195/2019 від 07.05.2019 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/3021/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/3021/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 р. справу прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

У засідання суду, призначене на 14.05.2019 р., представник третьої особи-1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Доказів поважності причин відсутності зазначеного представника суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання вказаного представника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення може призвести до затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника сторін та третьої особи-2, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

11.04.2000 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (далі - продавець) та Акціонерним товариством закритого типу "Страхова компанія "Синдек" (далі - покупець), правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Велтлінер", було укладено договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва № 681 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець продав, а покупець купив об`єкт незавершеного будівництва - адміністративний будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а, і покупець зобов`язується сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені у цьому договорі.

Згідно з п. 5.5 договору покупець зобов`язаний закінчити будівництво об`єкта протягом чотирьох років з дати підписання договору, тобто до 11.04.2004 р.

Як передбачено п. 5.6 договору, забороняється продаж об`єкта незавершеного будівництва до моменту завершення будівництва та введення його в експлуатацію.

У відповідності до п. 7.3 договору, у разі невиконання покупцем умов цього договору продавець має право у встановленому порядку на розірвання договору та повернення об`єкта незавершеного будівництва у власність продавця.

У разі невиконання однією із сторін умов цього договору, він може бути змінений або розірваний на вимогу іншої сторони за рішенням арбітражного суду (п. 11.3 договору).

27.05.2004 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та Акціонерним товариством закритого типу "Страхова компанія "Синдек" було укладено договір № 681/1 про внесення змін та доповнень до договору купівлі-продажу № 681 від 11.04.2000 р., відповідно до якого пункт 5.5 договору № 681 було викладено в наступній редакції: закінчити будівництво об`єкта до 30.12.2005 р.

25.12.2004 р. між Акціонерним товариством закритого типу "Страхова компанія "Синдек" (далі - продавець) та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 (далі - покупці) було укладено договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва, а саме: адміністративного будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що вказаний договір купівлі-продажу від 25.12.2004 р. укладений відповідачем всупереч п. 5.6 договору купівлі-продажу № 681 від 11.04.2000 р., що є підставою для розірвання цього договору.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як передбачено ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 7 ст. 193 ГК України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про приватизацію державного майна" на державний орган приватизації покладено обов`язок здійснення контролю за виконанням умов договору купівлі-продажу державного майна.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про приватизацію державного майна" Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах і містах, органи приватизації в Автономній Республіці Крим становлять єдину систему державних органів приватизації.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Встановлено, що відповідачем було порушено п. 5.6 договору купівлі-продажу № 681 від 11.04.2000 р., зокрема, укладено договір купівлі-продажу від 25.12.2004 р., що є підставою для розірвання оспорюваного договору.

Разом з цим, під час розгляду справи місцевим судом, відповідач звернувся із заявою про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимого свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як передбачено ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Печерського районного суду міста Києва від 10.01.2007 р. у справі № 2-1435-1/06 було задоволено позовні вимоги Акціонерного товариства закритого типу "Страхова компанія "Синдек" до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору від 25.12.2004 р. купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва, а саме адміністративного будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 03.06.2008 р. рішення Печерського районного суду міста Києва від 10.01.2007 р. у справі № 2-1435-1/06 було скасовано; відмовлено в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства закритого типу "Страхова компанія "Синдек" до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 25.12.2004 р. .

Вбачається, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву приймало участь в розгляді вказаної цивільної справи в якості третьої особи.

Зі змісту рішення Печерського районного суду міста Києва від 10.01.2007 р. у справі № 2-1435-1/06 вбачається, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву позов визнало та просило його задовольнити.

Тобто з 10.01.2007 р. позивачу було відомо про укладення між відповідачем та третіми особами договору від 25.12.2004 р.

Таким чином, позивач мав можливість звернутись за захистом своїх прав до суду із зазначеним позовом в строк до 10.01.2010 р.

Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Правила про позовну давність мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а у зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Так, відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача в даних правовідносинах, позовна давність спливла, поважних причин пропуску якої не надано, колегія суддів вважає необхідним відмовити в зазначеному позові у зв`язку з пропуском позовної давності.

Аргументи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують наведене вище та відхиляються колегію суддів як необґрунтовані.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 07.09.2018 р. у справі № 910/3021/18 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд необхідно покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 07.09.2018 р. у справі № 910/3021/18 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покласти на Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 23.05.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді С.А. Пашкіна

А.І. Мартюк