ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2019 р. Справа№ 911/2475/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Буравльова С.І.

Калатай Н.Ф.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача - Безпалюк О.Л.(довіреність № 14-162 від 30.08.2018),

від відповідача - Крикунов О.В, (ордер серія КС № 275890 від 15.05.2019),

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2019

у справі № 911/2475/18 (суддя Подоляк Ю.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Васильківтепломережа"

про стягнення 19798372, 32 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 26.02.2019 у справі №911/2475/18 в позові відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- на виконання умов договору позивач у період з січня 2015 по грудень 2015 поставив, а відповідач прийняв природний газ;

- відповідач свої зобов`язання щодо здійснення повного розрахунку за поставлений природний газ в строки, визначені договором не виконав, у зв`язку з чим за ним рахувався борг у розмірі 10697008,22 грн.;

- між сторонами укладено договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, відповідно до умов якого сторони домовились про реструктуризацію кредиторської заборгованості за спожитий природний газ;

- уклавши договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ від 23.01.2019 сторони фактично змінили порядок і строки проведення розрахунків між ними, внаслідок чого строк сплати відповідачем позивачу вартості поставленого природного газу за договором купівлі-продажу природного газу від 19.12.2017 в розмірі 10697008,22 грн. є таким, що не настав, платіж з указаної суми не є простроченим.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2018 у справі №911/2475/18 в частині відмови у стягненні пені у сумі 3 807 652,04 грн., три проценти річних у сумі 851 192,21грн., інфляційні втрати у сумі 4 442 519,85грн., що загалом становить 9 101 364,10грн. з прийняттям нового рішення про стягнення цих сум.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що:

- частиною 1, 3 статті 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» встановлено, що на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості;

- отже суд першої інстанції мав прийняти рішення про стягнення нарахований санкцій, і лише у разі повного виконання договору реструктуризації, задоволені до стягнення суми санкцій підлягають списанню.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 у складі головуючого судді Пашкіної С.А., судді Власова Ю.Л., Буравльова С.І. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», справу призначено до розгляду на 15.05.2019.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 у зв`язку з призначенням судді Власова Ю.Л. суддею Верховного суду, відповідно до Указу Президента України №195/2019 від 07.05.2019 у справі №911/2475/18 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 13.05.2019 у справі №911/2475/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Пашкіна С.А., судді: Буравльов С.І., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 у складі головуючого судді Пашкіної С.А., суддів: Буравльова С.І., Калатай Н.Ф. прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Від відповідача (07.05.2019) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає про те, що:

- судом правомірно встановлено, що приписи частини третьої статті 5 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» є нормою прямої дії та відповідно до якої умова щодо нарахування неустойки, інфляційних втрат, річних на реструктуризовану заборгованість не ставить у залежність від будь-яких інших умов;

- підписавши, в силу вимог Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», договір про реструктуризацію, сторони фактично тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків між ними, а тому підстави для застосування санкцій та наслідків порушення грошового зобов`язання відсутні.

Дослідивши доводи апеляційних скарг, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судовою колегією встановлено.

Між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», як продавцем, та Комунальним підприємством «Васильківськтепломережа», як покупцем, укладено договір купівлі-продажу природного газу від 19.12.2014 № 2269/15-БО-17, відповідно до п.1.1. якого позивач - продавець зобов`язується передати у власність відповідачу - покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору.

Відповідно до п.1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.

Згідно з п.2.1 договору продавець передає покупцеві з 01 січня 2015 по 21 грудня 2015 газ обсягом до 3890 тис. куб. м. (три мільйони вісімсот дев`яносто тисяч куб. м.) у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м.): у січні - 800 тис. куб. м., у лютому - 780 тис. куб. м., у березні - 550 тис. куб. м., у квітні - 190 тис. куб. м., у травні - 0 тис. куб. м., у червні - 0 тис. куб. м., у липні - 0 тис. куб. м., у серпні - 0 тис. куб. м., у вересні - 0 тис. куб. м., у жовтні - 300 тис. куб. м., у листопаді - 520 тис. куб. м., у грудні - 750 тис. куб. м.

Приймання - передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.3 договору).

Відповідно до п. 5.2 договору ціна за 1000 куб. м газу становить 5900 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 366,70 грн., крім того ПДВ - 20 % - 73,34 грн., всього з ПДВ 440,04 грн. До сплати за 1000 куб. м. природного газу 6384,70 грн., крім того ПДВ - 20% 1276,94 грн., всього з ПДВ - 7661,64 гривень.

Згідно з п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п.7.2 договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11 договору).

Додатковими угодами від 10.02.2015 № 1, від 10.03.2015 № 2, від 30.06.2015 № 3, від 20.07.2015 № 4, від 15.10.2015 № 5, від 22.10.2015 № 6, від 25.11.2015 № 7 та від 25.11.2015 № 8 сторонами вносились зміни до договору купівлі-продажу природного газу від 19.12.2014 № 2269/15-БО-17, в тому числі в частині вартості природного газу, який закуповується за даним договором.

Господарським судом Київської області встановлено, що на виконання умов договору позивач у період з січня 2015 року по грудень 2015 року поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 15995909,02 грн., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу: від 31.01.2015 на суму 3052389,71 грн., від 28.02.2015 на суму 2665434,29 грн., від 31.03.2015 на суму 3496008,59 грн., від 31.10.2015 на суму 726576,16 грн., від 30.11.2015 на суму 2638398,56 грн., від 31.12.2015 на суму 3417101,71 грн., які підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо здійснення повного розрахунку за поставлений природний газ в строки визначені договором не виконав, в зв`язку з чим, за ним рахувався борг в розмірі 10697008,22 грн., який також підтверджується актом звіряння розрахунків заборгованості за природний газ, що виникла на розрахункову дату (01 липня 2016) та не погашена станом на 08.01.2019. Згідно акту сальдо на користь позивача станом на 08.01.2019 складає заявлену до стягнення суму заборгованості в розмірі 10697008,22 грн.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами у справі укладено договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ від 23.01.2019 № 73/1/1730-РВ відповідно до умов якого у порядку та на умовах, визначених договором, позивач - кредитор та відповідач - боржник домовились про реструктуризацію кредиторської заборгованості за спожитий природний газ, використаний боржником для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з опалення та постачання гарячої води, що виникла у боржника перед кредитором станом на 1 липня 2016 та не погашена до 31 грудня 2016 згідно з договором купівлі-продажу (постачання) природного газу від 19 грудня 2014 № 2269/15-БО-17 (далі - заборгованість), шляхом розстрочення на 60 календарних місяців без відстрочення її погашення (п. 1 договору реструктуризації).

Відповідно до п. 2 договору реструктуризації до складу заборгованості, реструктуризація якої здійснюється згідно з договором, не включаються суми неустойки (штрафів, пені), процентів річних, інфляційних нарахувань в обсязі 0 (нуль) гривень 00 копійки, нарахованих на заборгованість, в тому числі 0 (нуль) гривень 00 копійки підтверджені судовим рішенням.

Згідно з п. 3 договору реструктуризації сума заборгованості, що підлягає реструктуризації відповідно до пунктів 1 і 2 договору, становить 10697008 (десять мільйонів шістсот дев`яносто сім тисяч вісім) гривень 22 копійки, що підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків, який в обов`язковому порядку додається до договору та є його невід`ємною частиною.

Боржник зобов`язується виплатити у повному обсязі заборгованість, зазначену в п. 3 договору, шляхом перерахування щомісяця коштів з поточного рахунка боржника на поточний рахунок кредитора рівними частинами починаючи з першого числа місяця, в якому укладено договір, відповідно до графіка погашення заборгованості згідно з додатком, який є його невід`ємною частиною, не пізніше останнього числа відповідного місяця (п.4 договору реструктуризації).

Відповідно до п.9 договору реструктуризації - реструктуризація заборгованості боржника здійснюється за погодженням з Васильківською міською радою, що діє на підставі ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" та рішення Васильківської МР про виконання зобов`язань боржника № 1-44п/ч-VІІ від 27.09.2018 та № 07.02-49-VІІ від 21.12.2018.

Згідно з п.11 договору реструктуризації відповідальність гаранта перед кредитором обмежується сумою заборгованості (крім суми заборгованості з різниці в тарифах, погашення якої здійснюється за рахунок видатків державного бюджету), яка становить 4219668,22 (чотири мільйони двісті дев`ятнадцять тисяч шістсот шістдесят вісім) гривень 22 копійок.

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх підписів печатками (за наявності) та погодження з гарантом і діє до 01.01.2024 (п. 21 договору реструктуризації).

Даний договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ від 23.01.2019 № 73/1/1730-РВ було погоджено Васильківським міським головою Сабадаш В.І. , про що свідчить його підпис на останній сторінці договору про реструктуризацію, який скріплений печаткою Васильківської міської ради.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, уклавши договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ від 23.01.2019 № 73/1/1730-РВ сторони фактично змінили порядок і строки проведення розрахунків між ними, внаслідок чого строк сплати відповідачем позивачу вартості поставленого природного газу у вищезазначеному періоді за договором купівлі-продажу природного газу від 19.12.2014 № 2269/15-БО-17 в розмірі 10697008,22 грн. є таким, що не настав, платіж із вказаної суми не є простроченим, а відтак суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 10697008,22 грн. боргу.

Позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 4442519,85 грн. та 3% річних з простроченої суми грошового зобов`язання в розмірі 851192,21 грн.

На підставі п.7.2 договору купівлі-продажу природного газу від 19.12.2014 № 2269/15-БО-17 позивач просить стягнути з відповідача за прострочення оплати вартості поставленого природного газу, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, яка за розрахунком позивача за загальний період прострочення з 17.02.2015 по 31.01.2018 складає 3807652,04 грн.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Крім того, відповідно до частини 6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В преамбулі Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 № 1730-VІІІ (далі - Закон) зазначено, що цей Закон визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Статтею 2 вказаного Закону передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Відповідно до ст. 1 Закону процедура врегулювання заборгованості - це заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016 року.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону реструктуризація заборгованості за спожитий природний газ, що підлягає врегулюванню відповідно до цього закону, здійснюється шляхом розстрочення на 60 календарних місяців рівними частинами з першого числа місяця укладення договору без відстрочення погашення заборгованості та з можливістю дострокового погашення.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 5 Закону на реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону виконання зобов`язань теплопостачальної або теплогенеруючої організації за договором про реструктуризацію заборгованості забезпечується шляхом прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду, до комунальної власності якої належить така теплопостачальна або теплогенеруюча організація, та який виступає гарантом виконання такого договору на суму реструктуризації (крім суми заборгованості з різниці в тарифах, погашення якої проводиться за рахунок видатків державного бюджету).

Для підприємств, що не належать до комунального сектору економіки, фінансові та/або інші гарантії на суму реструктуризації (крім суми заборгованості з різниці в тарифах, погашення якої проводиться за рахунок видатків державного бюджету) надає державний орган, підприємство, установа, організація, до сфери управління якого (якої) належить така теплопостачальна або теплогенеруюча організація, або будь-який вид забезпечення, передбачений законодавством України, на виконання договору реструктуризації надається суб`єктом господарювання, заборгованість якого підлягає реструктуризації, на суму реструктуризації (крім суми заборгованості з різниці в тарифах, погашення якої проводиться за рахунок видатків державного бюджету).

Зазначеними приписами ч. 3 ст. 5 Закону законодавець звільнив боржника від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у сфері теплопостачання у спосіб ненарахування йому неустойки, інфляційних втрат, річних на реструктуризовану заборгованість.

Вказані приписи ч. 3 ст. 5 Закону є нормою прямої дії, відповідно до якої умова щодо ненарахування неустойки, інфляційних втрат, річних на реструктуризовану заборгованість не ставиться у залежність від будь-яких інших умов.

Виключенням є повне або часткове нездійснення платежів саме за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що суд мав прийняти рішення про стягнення нарахованих санкцій, і лише у разі повного виконання договору реструктуризації, задоволені до стягнення суми санкцій підлягають списанню, не можуть бути покладені в основу рішення, оскільки з урахуванням положень Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", уклавши договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ від 23.01.2019 № 73/1/1730-РВ сторони фактично змінили порядок і строки проведення розрахунків між ними, а відтак, враховуючи положення ч. 3 ст. 5 Закону, для застосування санкції у вигляді пені за прострочення оплати вартості поставленого природного газу та наслідків порушення грошового зобов`язання, встановлених частиною другою статті 625 ЦК України необхідно, щоб оплату було здійснено з порушенням порядку і строків, визначених договором про реструктуризацію.

Враховуючи укладений між сторонами у справі договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ від 23.01.2019 № 73/1/1730-РВ та наявність імперативної норми ч. 3 ст. 5 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", якою передбачено що на реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що здійснені позивачем нарахування інфляційних втрат, 3% річних та пені на заборгованість, яка була реструктуризована згідно зазначеного договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, є безпідставними.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2019 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 26.02.2019 у справі №911/2475/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/2475/18 повернути до Господарського суду Київської області.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 21.05.2019

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді С.І. Буравльов

Н.Ф. Калатай