ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року Справа № 915/1000/18

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Алексєєва А.П.,

при секретарі судового засідання Степановій І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” (),

юридична адреса: 01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12,

адреса для листування: 73035, м. Херсон, вул. Театральна, 8,

до відповідача: державного підприємства “Миколаївський бронетанковий завод”, 54017, м. Миколаїв, вул. 1-а Слобідська, 120 (),

про: стягнення 11322202,55 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 22.02.2018 року;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №228 від 29.01.2019 року

СУТЬ СПОРУ.

13.09.2018 року публічне акціонерне товариство “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” звернулось до господарського суду Миколаївської області із позовом № 122/61/8 від 20.08.2018 року до державного підприємства “Миколаївський бронетанковий завод” про стягнення грошових коштів у сумі 11322202,55 грн., з яких:

- 4267690,24 грн. – проценти за неправомірне користування кредитом, нараховані за період з 29.01.2011 року по 30.04.2018 року,

- 426661,10 грн. – 3% річних за прострочення сплати кредиту, нараховані за період з 29.01.2011 року по 30.04.2018 року,

- 672872,19 грн. – 3% річних за прострочення сплати процентів, нараховані за період з 29.01.2011 року по 30.04.2018 року,

- 2053675,46 грн. – інфляційні втрати за прострочення сплати кредиту, нараховані з 29.01.2011 року по 30.04.2018 року,

- 3901303,57 грн. – інфляційні втрати за прострочення сплати процентів, нараховані з 29.01.2011 року по 30.04.2018 року.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ПИТАННЯ.

Ухвалою суду від 14.09.2018 року позовну заяву залишено без руху у зв’язку з наявністю недоліків та зазначено, що строк для усунення недоліків не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

25.09.2018 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 01.10.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 26.10.2018 року.

Ухвалою суду від 26.10.2018 року підготовче засідання відкладено на 19.11.2018 року.

19.11.2018 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.12.2018 року.

17.12.2018 року у судовому засіданні оголошено перерву до 28.12.2018 року.

28.12.2018 року до суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду ОСОБА_3 палатою Верховного Суду справи №5017/1987/2012 за позовом публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промисловий банк” в особі обласного відділення в м. Одесі до товариства з обмеженою відповідальністю “К.М.Б.” про стягнення 6743287,67 грн. шляхом звернення стягнення на майно у заставі та в іпотеці.

Ухвалою суду від 28.12.2018 року клопотання відповідача від 28.12.2018 року про зупинення провадження у справі задоволено. Провадження у справі №915/1000/18 зупинено до розгляду ОСОБА_3 палатою Верховного Суду справи №5017/1987/2012 за позовом публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промисловий банк” в особі обласного відділення в м. Одесі до товариства з обмеженою відповідальністю “К.М.Б.” про стягнення 6743287,67 грн. шляхом звернення стягнення на майно у заставі та в іпотеці.

17.04.2019 року до суду від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, до якого долучено зокрема копію постанови Верховного Суду від 05.03.2019 року у справі №5017/1987/2012.

Ухвалою суду від 18.04.2019 року провадження у справі поновлено, розгляд справи по суті призначено на 07.05.2019 року.

07.05.2019 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

25.10.2018 року до суду від відповідача надійшов відзив (а.с. 46-47).

25.10.2018 року до суду від відповідача надійшла заява про застосування позовної давності (а.с. 48).

01.11.2018 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 56-58).

19.11.2018 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с. 65).

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається в тому числі на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору про відкриття кредитної лінії №202-04/07 від 23.03.2007 року та рішення господарського суду Миколаївської області від 13.04.2011 року у справі №5016/193/2011(1/24), яким з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №202-04/07 від 23.03.2007 року в сумі 3359939,15 грн., яка складається з:

- суми заборгованості за кредитом – 1961600,47 грн.;

- інфляції по кредиту в період серпень 2010р. – січень 2011р. в сумі 109849,63 грн.,

- інфляції по процентам в період серпень 2010р. – січень 2011р. в сумі 43593,16 грн.,

- суми прострочених відсотків за період з 30.06.2009р. по 28.01.2011р. – 983487,36 грн.;

- пені за прострочення сплати кредиту за період з 28.07.2010р. по 28.01.2011р. – 155154,54 грн.;

- пені за прострочення сплати процентів за період 28.07.2010р. по 28.01.2011р. - 64093,29 грн.,

- 3% річних по простроченому кредиту за період з 28.07.2010р. по 28.01.2011р. – 29827,08 грн.;

- 3% річних по простроченим процентам за період з 28.07.2010р. по 28.01.2011р. - 12 333,62 грн.

Відповідач в обґрунтування заперечень проти позову зазначає, що нарахування відсотків, 3% річних по простроченим відсоткам та інфляційних втрат по простроченим відсоткам є неправомірним, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені Договором відсотки припиняється після спливу визначеного Договором строку кредитування. Крім того відповідач зазначає, що позивачем пропущено позовну давність щодо всіх позовних вимог.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

23.03.2007 року між акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) правонаступник - публічне акціонерне товариство “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк”, що підтверджується Статутом банку (далі - Банк/кредитор/позивач) та державним підприємством “Миколаївський ремонтно-механічний завод”, правонаступник - державне підприємство “Миколаївський бронетанковий завод”, скорочена назва ДП “МБТЗ” (далі -боржник/відповідач) укладено Кредитний договір про відкриття кредитної лінії №202-04/07 (далі – Договір).

Умовами п.п. 2.1 Договору встановлено, що позивач зобов'язується надати відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 1000000,00 грн., на умовах передбачених цим Договором, а відповідач зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим договором.

Пунктом 2.2 Договору сторони визначили, що дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту – 23 березня 2009 року.

31 березня 2008 року сторони уклали договір про внесення змін № 376-04/08 до Договору, згідно якого ліміт кредитної лінії становить 2000000,00 грн.

20.11.2008 року сторони уклали договір про внесення змін №802-04/08 до Договору, яким встановлена процентна ставка в розмірі 20 відсотків річних.

Відповідно до п. 3.1 Договору, кредит надається відповідачу шляхом оплати в межах сум та відповідно до термінів, визначених п. 2.1 цього Договору, розрахункових документів (платіжних доручень позичальника) безпосередньо з позичкового рахунку №, відкритого позивачем в філії “Відділення Промінвестбанку в м. Миколаїв” на поточний рахунок відповідача, для здійснення виплат заробітної плати, відповідно до цільового призначення кредиту.

Відповідно до п. 3.2 Договору нарахування Банком процентів здійснюється з дати першої оплати розрахункових документів позичальника з позичкового рахунку по дату повного і остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії коштів.

Відповідно до п. 3.4 Договору у випадку порушення позичальником встановленого п. 2.2 цього Договору строку остаточного повернення всіх отриманих сум кредиту позичальник надалі сплачує проценти за неправомірне користування кредитом виходячи із процентної ставки у розмірі 30 (тридцять) процентів річних.

Пунктами 5.1, 5.2, 5.3 Договору сторони передбачили, що за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе згідно умов цього договору зобов’язань винна сторона сплачує іншій стороні неустойку, передбачену цим договором, а також відшкодовує збитки, понесені іншою стороною. Позичальник у випадку прострочення ним виконання зобов’язання по поверненню позивачу сум кредиту та/або процентів за надання кредиту та/або плати за кредит, та/або процентів за неправомірне користування кредитом зобов’язаний сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу. За несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за надання кредиту та/або плати за кредит, та/або процентів за неправомірне користування кредитом позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення та нараховується щоденно.

Відповідно до п. 6.8 Договору строк, у межах якого Банк може звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності) встановлюється тривалістю у 10 років.

На виконання умов договору, позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 1961600,47 грн.

Враховуючи невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за Договором, позивач звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення заборгованості в сумі 3359939,15 грн.

13.04.2011 року господарським судом Миколаївської області винесено рішення по справі №5016/193/2011(1/24) яким позовні вимоги задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №202-04/07 від 23.03.2007 року в сумі 3359939,15 грн., яка складається з:

- суми заборгованості за кредитом – 1961600,47 грн.;

- інфляції по кредиту в період серпень 2010р. – січень 2011р. в сумі 109849,63 грн.,

- інфляції по процентам в період серпень 2010р. – січень 2011р. в сумі 43593,16 грн.,

- суми прострочених відсотків за період з 30.06.2009р. по 28.01.2011р. – 983487,36 грн.;

- пені за прострочення сплати кредиту за період з 28.07.2010р. по 28.01.2011р. – 155154,54 грн.;

- пені за прострочення сплати процентів за період 28.07.2010р. по 28.01.2011р. - 64093,29 грн.,

- 3% річних по простроченому кредиту за період з 28.07.2010р. по 28.01.2011р. – 29827,08 грн.;

- 3% річних по простроченим процентам за період з 28.07.2010р. по 28.01.2011р. - 12 333,62 грн.

27.04.2011 року зазначене рішення набрало законної сили.

Оскільки зазначене рішення суду не виконано і заборгованість не погашено, позивач звернувся з даним позовом до суду.

ВИСНОВКИ СУДУ.

На підставі ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов’язання, яке в силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов’язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано 30% річних за неправомірне користування кредитом в сумі 4267690,24 грн. згідно умов пунктів 2.2, 3.4 Договору.

Нарахування здійснено за період з 29.01.2011 року по 30.04.2018 року. Детальний розрахунок процентів за користування кредитом наявний у матеріалах справи (а.с. 11-12).

Як зазначено вище, відповідно до п. 3.4 Договору у випадку порушення позичальником встановленого п. 2.2 цього Договору строку остаточного повернення всіх отриманих сум кредиту позичальник надалі сплачує проценти за неправомірне користування кредитом виходячи із процентної ставки у розмірі 30 (тридцять) процентів річних.

Розрахунок 30% річних за неправомірне користування кредитом є арифметично правильним.

Отже, вимога про стягнення 30% річних за неправомірне користування кредитом в сумі 4267690,24 грн. є обґрунтованою.

Позивачем нараховано 3% річних за прострочення сплати кредиту в сумі 426661,10 грн.

Нарахування здійснено за період з 29.01.2011 року по 30.04.2018 року.

Детальний розрахунок 3% річних за прострочення сплати кредиту наявний у матеріалах справи (а.с. 13-15).

Як зазначено вище, ухвалою суду від 28.12.2018 року провадження у справі №915/1000/18 зупинялось до розгляду ОСОБА_3 Палатою Верховного Суду справи №5017/1987/2012 за позовом публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промисловий банк” в особі Обласного відділення в м. Одесі до товариства з обмеженою відповідальністю “К.М.Б.” про стягнення 6743287,67 грн. шляхом звернення стягнення на майно у заставі та в іпотеці.

У постанові Верховного Суду від 05.03.2019 року у справі №5017/1987/2012 суд погоджується з позицією, викладеною у справі №910/1238/17.

У справі №910/1238/17 ОСОБА_3 Палатою Верховного Суду чітко розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов'язання, врегульованої частиною 2 статті 625 ЦК України. Отже, правова позиція ОСОБА_3 Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов'язання, у зв'язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що Банк не позбавляється права на отримання належних йому процентів за неправомірне користування кредитом, нарахованих за підвищеною ставкою у зв'язку з простроченням виконання позичальником грошового зобов'язання, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми частини 2 статті 625 ЦК України.

Позивачем вже здійснено нарахування 30% річних за неправомірне користування кредитом за період з 29.01.2011 року по 30.04.2018 року в сумі 4267690,24 грн. відповідно до п. 3.4 Договору та з огляду на положення ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Отже, у задоволенні вимоги щодо стягнення 426661,10 грн. – 3% річних за прострочення сплати кредиту, нарахованих за період з 29.01.2011 року по 30.04.2018 року, слід відмовити.

Позивачем нараховано 3% річних у сумі 672872,19 грн. за прострочення сплати процентів у сумі 938343,70 грн., стягнутих рішенням господарського суду Миколаївської області від 13.04.2011 року у справі №5016/193/2011(1/24).

Нарахування здійснено за період з 29.01.2011 року по 30.04.2018 року.

Детальний розрахунок 3% річних за прострочення сплати процентів наявний у матеріалах справи (а.с. 16-18).

Судом за допомогою програми “Законодавство” здійснено перерахунок 3% річних за прострочення сплати процентів за період з 29.01.2011 року по 30.04.2018 року, розмір яких склав 204147,60 грн.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних за прострочення сплати процентів в сумі 468724,59 грн. (672872,19 - 204147,60) задоволенню не підлягає.

Позивачем нараховано інфляційні втрати в сумі 2053675,46 грн. за прострочення сплати кредиту в сумі 1961600,47 грн., стягнутого рішенням господарського суду Миколаївської області від 13.04.2011 року у справі №5016/193/2011(1/24).

Нарахування здійснено за період з 29.01.2011 року по 30.04.2018 року.

Детальний розрахунок інфляційних втрат за прострочення сплати кредиту наявний у матеріалах справи (а.с. 19-21).

Оскільки рішенням господарського суду Миколаївської області від 13.04.2011 року у справі №5016/193/2011(1/24) вже стягнуто інфляційні втрати за прострочення сплати кредиту за січень 2011 року, позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат, нарахованих позивачем з 29.01.2011 року по 31.01.2011 року в сумі 1898,32 грн. є необґрунтованими.

Оскільки з даним позовом позивач звернувся 13.09.2018 року, судом за допомогою програми “Законодавство” здійснено перерахунок інфляційних втрат за період з лютого 2011 року по серпень 2018 року включно, розмір яких склав 2862803,39 грн., тобто є більшим від заявленої позивачем суми.

Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення інфляційних втрат за прострочення сплати кредиту в сумі 2053675,46 грн. є обґрунтованою.

Позивачем нараховано інфляційні втрати у сумі 3901303,57 грн. за прострочення сплати процентів у сумі 938343,70 грн., стягнутих рішенням господарського суду Миколаївської області від 13.04.2011 року у справі №5016/193/2011(1/24).

Нарахування здійснено за період з 29.01.2011 року по 30.04.2018 року.

Оскільки рішенням господарського суду Миколаївської області від 13.04.2011 року у справі №5016/193/2011(1/24) вже стягнуто інфляційні втрати за прострочення сплати процентів за січень 2011 року, позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат, нарахованих позивачем з 29.01.2011 року по 31.01.2011 року в сумі 908,07 грн. є необґрунтованими.

Оскільки з даним позовом позивач звернувся 13.09.2018 року, судом за допомогою програми “Законодавство” здійснено перерахунок інфляційних втрат на суму прострочених відсотків за період з лютого 2011 року по серпень 2018 року включно, розмір яких склав 1369439,68 грн.

Отже, вимога про стягнення інфляційних втрат у сумі 2531863,89 грн. (3901303,57 - 1369439,68) задоволенню не підлягає.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 237, 238, 241 ГПК України

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з державного підприємства “Миколаївський бронетанковий завод” (54017, м. Миколаїв, вул. 1-а Слобідська, 120, ) на користь публічного акціонерного товариства “Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк” (, юридична адреса: 01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12):

- 4267690,24 грн. – проценти за неправомірне користування кредитом,

- 204147,60 грн. – 3% річних за прострочення сплати процентів,

- 2053675,46 грн. – інфляційні втрати за прострочення сплати кредиту,

- 1369439,68 грн. – інфляційні втрати за прострочення сплати процентів,

- 118883,14 грн. – судовий збір.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. Відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення:

- 3% річних за прострочення сплати кредиту в сумі 426661,10 грн.;

- 3% річних за прострочення сплати процентів у сумі 468724,59 грн.;

- інфляційних втрат за прострочення сплати процентів в сумі 2531863,89 грн.

Рішення може бути оскаржене до Південно-Західного апеляційного господарського суду в порядку визначеному главою 1 розділу 4 ГПК України із врахуванням його перехідних положень.

Рішення набирає законної сили згідно положень ст. 241 ГПК України.

Повний текст рішення складено і підписано 15.05.2019 року.

Суддя                                                                      А.П. Алексєєв