ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2019 р. Справа№ 910/15685/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Кравчука Г.А.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2019

у справі №910/15685/18 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мітал транс"

про стягнення 100865 грн.,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року Публічне акціонерне товариства "Українська залізниця" (яке в подальшому перейменоване на Акціонерне товариство "Українська залізниця") (далі - позивач) звернулось у Господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мітал транс" (далі - відповідач) та просило суд стягнути з відповідача 100865 грн. штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення у зв`язку із невірно вказаною масою вантажу.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на порушення позивачем порядку складання комерційного акту, також вказував, що в цьому акті позивачем невірно вказано масу тари вагону, що могло б вплинути на правильне визначення маси вантажу. Зазначав, що зважування вагону проведене без дотримання п. 10 Правил приймання вантажів до перевезення, оскільки відбувалося шляхом розчепленням вагонів, а також проведене на вагах, які не відповідають державним стандартам. Просив також зменшити розмір заявленого до стягнення штрафу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14 лютого 2019 року позов задоволено частково.

З Товариства з обмеженою відповідальністю "Мітал транс" стягнуто на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" 20173 грн. штрафу.

В іншій частині позову відмовлено.

Акціонерному товариству "Українська залізниця" повернуто судовий збір у розмірі 321,15 грн., сплачений на підставі платіжного доручення № 1197450 від 11 вересня 2018 р.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Акціонерне товариство "Українська залізниця" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині зменшення штрафу та задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального права, оскільки штраф нарахований позивачем відповідно до ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України і відсутні правові підстави для зменшення його розміру.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01 квітня 2019 року поновлено строк апеляційного оскарження, відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 20 квітня 2019 року, сторонам роз`яснено, що апеляційна скарга буде розглянута у письмовому провадженні, без виклику учасників справи.

Позивач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали суду.

Частиною 2 ст. 270 ГПК України встановлено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи, що апеляційне провадження у даній справі було відкрито 01 квітня 2019 року, апеляційна скарга має бути розглянута у строк до 31 травня 2019 року (включно).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 31 травня 2018 року відповідачем зі станції відправлення Лубни Південної залізниці на станцію призначення Сартана Донецької залізниці був відправлений вагон №65490336 з вантажем - "брухт чорних металів" вагою 65550 кг за накладною №43020650 (а.с.14).

03 червня 2018 року на прохідній станції Нижньодніпровськ-вузол Придніпровської залізниці позивачем при комерційному переважуванні було встановлено, що фактична маса вантажу у вказаному вагоні більша на 3450 кг ніж зазначена в накладній, про що було складено комерційний № 450003/114/26 від 04 червня 2018 року та актом загальної форми №733 від 04 червня 2018 року (а.с.15-16).

Як вбачається з актів, вони підписані заступником начальника станції Клюєвим А.С., уповноваженим працівником станції, що здійснює зважування вагонів, ОСОБА_1 та прийомоздавачем ОСОБА_2

Наказом №739 від 29 грудня 2017 року стверджується, що до обов`язків ОСОБА_2 віднесено обов`язки начальника вантажного району, передбачені п. 10 вищевказаних Правил; робочою інструкцією, затвердженою начальником станції Нижньодніпровск-Вузол від 02 березня 2016 р., уповноважено ОСОБА_1 , зокрема, на зважування вагонів, що потребують перевірки ваги в статичному режимі (а.с.66-67).

Як вбачається зі змісту вказаного комерційного акту маса вантажу визначалася на вагонних вагах із зазначенням у розділах Б, В, Д маси брутто, тари та нетто вантажу.

Вагоні ваги були повірені у встановленому порядку, що підтверджується технічним паспортом засобу вагоновимірювальної техніки (а.с.17-18).

У зв`язку із викладеними обставинами позивачем, на підставі вимог ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України, застосований штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, що становить 100865,00 грн. (20173 грн. розмір провізної плати згідно гр. 31 накладної х 5).

За наслідками розгляду позовної заяви суд першої інстанції прийшов до висновку щодо наявності у позивача права вимагати від відповідача сплати штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, однак, з урахуванням характеру допущеного відповідачем правопорушення, наявних даних про розмір заподіяних позивачу в зв`язку з цим збитків, суд вважав можливим відповідно до вимог ст. 233 ГК України зменшити розмір належного з відповідача на користь позивача штрафу до однократної провізної плати за всю відстань перевезення у розмірі 20173 грн.

Позивач в апеляційній скарзі заперечує проти рішення лише в частині зменшення розміру штрафу.

Частинами 1, 2 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, оскаржуване рішення перевіряється виключно в межах доводів апеляційної скарги в частині наявності або відсутності підстав для зменшення розміру штрафу.

Предметом розгляду даної справи є матеріально-правові вимоги про стягнення штрафних санкцій, застосованих внаслідок невірно вказаної ваги вантажу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України "Про транспорт", Закону України "Про залізничний транспорт", Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 за № 457 (далі - Статут залізниць).

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив суд зменшити розмір заявленого до стягнення штрафу на підставі ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України, посилаючись на те, що позивачу не було завдано значних збитків, оскільки вагон не було навантажено вище вантажопідйомності.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За змістом статей 6, 105, 118, 122 Статуту залізниць вбачається, що залізничні перевезення оформляються накладною як обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, що укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача, та супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Законодавцем встановлено матеріальну відповідальність вантажовідправника за пред`явлення до перевезення вантажу з неправильним зазначенням його маси у накладній та її невідповідності фактичній масі вантажу, який надійшов до станції призначення, у вигляді штрафу в розмірі п`ятикратної провізної плати за все перевезення.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу, покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України.

При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України, яка кореспондується з положеннями ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Північним апеляційним господарським судом враховані висновки Верховного Суду щодо застосування наведених положень Статуту залізниць України, які викладені, зокрема, у постанові від 05.02.2019 у справі №914/2339/17.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, враховуючи фактичні обставини справи та норми чинного законодавства, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що місцевий господарський суд, зменшуючи розмір штрафу, невірно застосував норми матеріального права.

Таким чином, рішення Господарського суду міста Києва від 14 лютого 2019 року, відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України, підлягає зміні в частині розміру стягуваної суми. Отже, апеляційна скарга підлягає до задоволення.

У частині повернення позивачу судового збору, у зв`язку зі сплатою позивачем при поданні позову судового збору у більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством, оскаржуване рішення залишається без змін.

Відповідно до положень ст.129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати останнього на сплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" задовольнити.

2. Змінити рішення Господарського суду міста Києва від 14 лютого 2019 року, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції:

"Позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Києва задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мітал транс" (03008, м. Київ, вул. Лебедєва-Кумача, 5, нежиле приміщення, 134, код 40332541) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, код 40075815) 100865 грн. штрафу, 1762 грн. витрат по оплаті судового збору.

Судовий збір у розмірі 321,15 грн., сплачений Акціонерним товариством "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, код 40075815) на підставі платіжного доручення № 1197450 від 11 вересня 2018 р., оригінал якого знаходиться у матеріалах справи, повернути платнику."

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мітал транс" (03008, м. Київ, вул. Лебедєва-Кумача, 5, нежиле приміщення, 134, код 40332541) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, код 40075815) 2643 грн. витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

5. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16.05.2019.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук