ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2019 р. Справа№ 910/11263/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Коробенка Г.П.

при секретарі Майданевич Г.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор-Сервіс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2019 (повне рішення складено 19.02.2019)

у справі №910/11263/18 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор-Сервіс"

про зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Банк "Національні інвестиції" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор-Сервіс" (далі - відповідач) з позовом, у якому просило зобов`язати відповідача повернути позивачу раніше отримані документи, а саме: оригінал кредитного договору № 08-13 від 10 січня 2013 року, укладеного між АТ "Банк "Національні інвестиції" та Ростовцевим Ігорем Євгеновичем; оригінали додаткових угод № 1, 2 до кредитного договору № 08-13 від 10 січня 2013 року; балансову виписку по рахунку № 7, 27; балансову виписку по рахунку № 27, 27, 727.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що по договору відступлення права вимоги №08-13/15-Ф від 29.01.2015 позивач передав відповідачу оригінали зазначених документів, однак, у зв`язку із неперерахуванням відповідачем обумовленої договором суми у строк до 30.12.2015, договір припинив свою дію і передані документи підлягають поверненню.

Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач посилався на те, що на виконання умов договору ним було сплачено 400 грн.; рахунок, на який відповідач мав перерахувати грошові кошти за відступлення прав, на підтвердження яких передавалися спірні документи, перестав функціонувати внаслідок відкликання банківської ліцензії у позивача; договір відступлення був віднесений до нікчемних правочинів, тому відповідач не зобов`язаний вчиняти будь-які дії; оригінали витребуваних документів у відповідача відсутні, оскільки були вилучені правоохоронними органами.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13 лютого 2019 року позов задоволено.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор-Сервіс" повернути Публічному акціонерному товариству "Банк "Національні інвестиції" отримані згідно з актом прийому-передачі документації, що є додатком до Договору відступлення права вимоги №08-13/15-Ф, документи: оригінал Кредитного договору від 10.01.2013 № 08-13, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк "Національні інвестиції" та Ростовцевим Ігорем Євгеновичем; оригінали додаткових угод №1, 2 до Кредитного договору від 10.01.2013 № 08-13; балансову виписку по рахунку № 7, 27; балансову виписку по рахунку №27, 27, 727.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор-Сервіс" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, неповно встановлені обставини справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. При цьому, доводи, наведені в апеляційній скарзі, повністю співпадають з доводами, які були викладені у відзиві на позовну заяву.

Позивач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, а також не направив представника у судове засідання. Про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином шляхом направлення ухвали суду за адресою державної реєстрації, однак, ухвала повернута поштою з довідкою "Вибули".

15 травня 2019 року від представника відповідача - адвоката Ткачук Ю.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване тим, що вона братиме участь в судовому засіданні у Східному апеляційному господарському суді.

Судом відхилено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки ухвалою суду про відкриття апеляційного провадження явка представників сторін не визнавалась обов`язковою, а відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.

Також 15 травня 2019 року від представника відповідача - адвоката Ткачук Ю.В. надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьою особою ТОВ "Фінансова компанія "Фінмарк", яке мотивоване тим, що вказане товариство 05.04.2019 придбало на аукціоні лот F05GL42093, у який входить і дебіторська заборгованість по кредитному договору №406-11 від 26.11.2011.

Вказане клопотання відхилено судом, оскільки відповідачем не наведено жодного обґрунтування, яким чином рішення у даній справі, яке стосується питання повернення оригіналів документів відповідно до договору відступлення права вимоги, може вплинути на права та обов`язки ТОВ "Фінансова компанія "Фінмарк", яке придбало дебіторську заборгованість за іншим кредитним договором.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 січня 2015 року між позивачем, як первісним кредитором, та відповідачем, як новим кредитором, було укладено договір відступлення права вимоги №08-13/15-Ф (далі - договір), відповідно до якого позивач передав відповідачу право вимоги за кредитним договором №08-13 від 10 січня 2013 року, укладеним між АТ "Банк "Національні інвестиції" та Ростовцевим Ігорем Євгеновичем, заборгованість за яким складає 6950 000 грн. за основною сумою кредиту та 1 425 797,22 грн. за нарахованими відсотками.

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв оригінали документів, а саме: кредитний договір №08-13 від 10 січня 2013 року, укладений між АТ "Банк "Національні інвестиції" та Ростовцевим Ігорем Євгеновичем; додаткові угоди № 1, 2 до кредитного договору № 08-13 від 10 січня 2013 року; балансову виписку по рахунку № 7, 27; балансову виписку по рахунку № 27, 27, 727, що підтверджується актом приймання-передачі документації від 29.01.2015, який підписаний представниками обох сторін та скріплений печатками.

Відповідно до п.2.1.1 договору відповідач зобов`язався у строк до 30.12.2015 перерахувати 8283663,45 грн. на рахунок позивача, вказаний у договорі.

При цьому, у пункті 4.2 договору сторони погодили, що якщо відповідач не здійснить переказ грошових коштів, передбачений п. 2.1.1 договору, цей договір припиняється в день, наступний за датою, визначеною в п. 2.1.1, коли відповідач повинен був здійснити остаточний розрахунок з Позивачем, тобто, з 31.12.2015.

У зв`язку із невиконанням відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором, позивач 23.03.2018 направив на адресу відповідача вимогу від 23.03.2018 № 03/225 про повернення протягом семи днів оригіналів документів, зокрема, за актом приймання - передачі документації від 29.01.2015 за договором. Вимога отримана відповідачем 27.03.2018, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення.

Оскільки вказана вимога ПАТ "Банк "Національні інвестиції" залишена ТОВ "Фінансова компанія "Фактор-Сервіс" без виконання, позивач звернувся до суду із даним позовом за захистом свого порушеного права.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що у відповідача відсутні правові підстави утримувати у володінні спірні документи.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (стаття 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами частини 1 ст. 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За своєю правовою природою, договір, укладений між ПАТ "Банк "Національні інвестиції" та ТОВ "Фінансова компанія "Фактор-Сервіс" є договором про відступлення права вимоги.

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв оригінал кредитного договору № 08-13 від 10 січня 2013 року; оригінали додаткових угод № 1, 2 до кредитного договору № 08-13; балансову виписку по рахунку № 7, 27; балансову виписку по рахунку №27, 27, 727.

Відповідно до пункту 4.2 договору сторони передбачили, що у випадку, якщо відповідач не здійснить переказ грошових коштів в порядку, на умовах і у строки, передбачені пунктом 2.1.1 договору, право вимоги за кредитним договором, що було відступлено за цим договором, до ТОВ "Фінансова компанія "Фактор-Сервіс" не переходить та безумовно залишається у ПАТ "Банк "Національні інвестиції". В такому випадку цей договір припиняється в день, наступний за датою, визначеною в пункті 2.1.1, коли відповідач повинен був здійснити остаточний розрахунок з позивачем.

Однак, відповідач жодного підтвердження факту виконання у встановлений строк (до 30.12.2015) грошового зобов`язання за договором не подав.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідач не подав жодного доказу неможливості перерахування грошових коштів за договором на користь позивача, а з відповіді від 15.01.2019 № 911/125/23/3-19 Слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві вбачається, що оригінали спірних документів у відповідача не вилучались.

Зазначеним спростовуються доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, щодо часткової сплати ним коштів за договором та вилучення документів.

Щодо доводів відповідача про нікчемність договору відступлення, то як встановлено судом першої інстанції, у АТ "Банк "Національні інвестиції" було запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора цій особі.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 01 грудня 2015 р. № 853 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк "Національні інвестиції" виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 02 грудня 2015р. № 214 "Про початок процедури ліквідації "Банк "Національні інвестиції" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації банку та призначено ліквідатором уповноважену особу Фонду строком на два роки з 03 грудня 2015 року до 02 грудня 2017 року включно.

Згідно з ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку договорів, укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів, що є нікчемними, з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку (позивача) від 16.10.2015 №51-ос визнано нікчемними ряд правочинів та вирішено застосувати наслідки нікчемності до цих правочинів, та зокрема, і Договір від 29.01.2015 № 08-13/15-Ф, на підставі якого відповідачу були передані спірні оригінали документів.

У подальшому позивач звернувся до відповідача з повідомленням №3430/03 від 23.10.2015 про виявлення ознак нікчемності у правочинах, у якому, на підставі ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" за згідно Наказу уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку (позивача) від 16.10.2015 №51-ос, повідомив про нікчемність правочину - Договору від 29.01.2015 № 08-13/15-Ф, та даним повідомленням вимагав повернути документи, передані у виконання вказаного Договору, а саме, ті ж документи, зобов`язання відповідача до повернення яких є предметом спору у даній справі.

Вказане повідомлення було вручено відповідачу та надано останнім суду разом з відзивом на позовну заяву. При цьому, заперечень проти нікчемності договору від 29.01.2015 № 08-13/15-Ф відповідач не висунув.

Відповідно до норм чинного законодавства, зокрема, Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженим рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2 від 05.07.2012, Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 №826 (далі - Порядок), Фонд має право самостійно визнавати з визначених законом підстав укладені неплатоспроможним банком договори нікчемними, про що приймає певне розпорядження, повідомляє сторони такого договору та вживає заходів, пов`язаних з нікчемністю таких договорів щодо повернення сторін у первісний стан.

В свою чергу, незгодна з таким рішення сторона має право оскаржити його до Фонду, який може прийняти рішення про зняття обмежень на здійснення операцій за нікчемним договором або до суду про визнання такого договору дійсним, чого сторонами зроблено не було, що не може свідчити про порушення їх прав.

Таким чином, вказаний правовий механізм визнання нікчемними договорів, укладених неплатоспроможним банком, за своєю процедурою та підставами відрізняється від загального порядку визнання недійсними договорів, передбаченого ст. 203, 215 ЦК України.

Даний правовий механізм не потребує звернення до суду про визнання нікчемного договору недійсним, а дозволяє Фонду самостійно визнати такий правочин нікчемним, припинити його виконання та вчиняти дії щодо повернення сторін у первісний стан.

Отже, на підставі наведеного вище, враховуючи прийняття уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію позивача наказу від 16.10.2015 №51-ос з перевірки правочинів на предмет нікчемності, та враховуючи повідомлення №3430/03 від 23.10.2015 про виявлення ознак нікчемності у правочинах, договір між сторонами визнаний нікчемним в силу прямого припису закону внаслідок запровадження щодо банку процедури виведення з ринку, а отже, вказаний правочин є недійсним в силу закону.

Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Таким чином, за встановлених фактичних обставин справи, є юридично правильним висновок суду першої інстанції про те, що передані відповідачу оригінали документів підлягають поверненню позивачу, оскільки у відповідача відсутні правові підстави утримувати у володінні спірні документи.

За таких обставин доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор-Сервіс" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 13 лютого 2019 року - без змін.

2. Справу №910/11263/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23.05.2019.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.А. Кравчук

Г.П. Коробенко