ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/495/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, М.А. Мишкіної,

секретар судового засідання Іванов І.В.

за участю представників учасників справи:

від позивача - Н.Г. Бондаренко;

від відповідача - Н.В. Слуцька

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк"

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.12.2018 (суддя Алексєєв А.П., м. Миколаїв, повний текст рішення складено та підписано 16.01.2019)

у справі № 915/495/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "-АЛАРІТ-"

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,

В С Т А Н О В И В :

31.05.2018 року Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ)"Український професійний банк" звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі -ТОВ) "-АЛАРІТ-", в якому просило з урахуванням заяви про зміну предмету позову застосувати наслідки недійсності укладеного між публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" () та товариством з обмеженою відповідальністю "-АЛАРІТ-" () нікчемного договору купівлі - продажу 1/6 частини комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики, що розташований за адресою: Миколаївська область, м. Очаків , вул. Ольвійська, буд. 3-А (три "А"), загальною площею 7917,30 (сім тисяч дев`ятсот сімнадцять цілих три десятих) кв. м., до складу якого входять об`єкти нерухомого майна:

адміністративно-побутовий корпус (літера Апд-3), загальною площею 621,90 кв. м.;

цех безалкогольних напоїв (літера А'-І), загальною площею 954,40 кв, м.;

адміністративно-побутовий корпус (літера Б-3), загальною площею 404,20 кв. м.;

кондитерський цех (літера Б'-І), загальною площею 1 160,50 кв. м.;

гараж па два бокси (літера Г-1), загальною площею 92,50 кв. м.;

склад-майстерні (літера Д-І), загальною площею 124,00 кв. м.;

мазутосховище (літера Ж-1), загальною площею 102,80 кв. м.;

котельня (літера З-1), загальною площею 254,70 кв. м.;

адміністративно-побутовий корпус (літера И-3), загальною площею 395,70 кв. м.;

сококонсервний цех (літера И'-2), загальною площею 1067,60 кв. м.;

компресорна (літера К-1), загальною площею 334,30 кв. м.;

склад тари (літера Н-1), загальною площею 1730,40 кв. м.;

майстерні (літера ГІ -1), загальною площею 72,30 кв. м.;

склад соків (літера С-І), загальною площею 534,90 кв. м.;

прохідна (літера Т-1), загальною площею 67,10 кв. м.;

склад ДП (літера В);

насосна (літера Е)

пожежний резервуар (літера Ц);

цех первинної переробки (літера X);

ТИ (літера Л);

електрощитова артсвердловини (літера М);

кладова (літера О);

склад (літера Р);

вагова (літера У);

ТП (літера Ф);

градирня (літера ІІІ);

градирня (літера Ч);

споруди (1-6, 24-26, 34. І),

шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю "-АЛАРІТ-" на 1/6 частину комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики, що розташований за адресою: Миколаївська область, м. Очаків , вул. Ольвійська, буд. 3-А ( три "А"), загальною площею 7917,30 (сім тисяч дев`ятсот сімнадцять цілих три десятих) кв. м., до складу якого входять об`єкти нерухомого майна:

адміністративно-побутовий корпус (літера Апд-3), загальною площею 621,90 кв. м.;

цех безалкогольних напоїв (літера А'-І), загальною площею 954,40 кв, м.;

адміністративно-побутовий корпус (літера Б-3), загальною площею 404,20 кв. м.;

кондитерський цех (літера Б'-І), загальною площею 1 160,50 кв. м.;

гараж па два бокси (літера Г-1), загальною площею 92,50 кв. м.;

склад-майстерні (літера Д-І), загальною площею 124,00 кв. м.;

мазутосховище (літера Ж-1), загальною площею 102,80 кв. м.;

котельня (літера 3-1), загальною площею 254,70 кв. м.;

адміністративно-побутовий корпус (літера И-3), загальною площею 395,70 кв. м.;

сококонсервний цех (літера И'-2), загальною площею 1067,60 кв. м.;

компресорна (літера К-1), загальною площею 334,30 кв. м.;

склад тари (літера Н-1), загальною площею 1730,40 кв. м.;

майстерні (літера ГІ -1), загальною площею 72,30 кв. м.;

склад соків (літера С-І), загальною площею 534,90 кв. м.;

прохідна (літера Т-1), загальною площею 67,10 кв. м.;

склад ДП (літера В);

насосна (літера Е)

пожежний резервуар (літера Ц);

цех первинної переробки (літера X);

ТИ (літера Л);

електрощитова артсвердловини (літера М);

кладова (літера О);

склад (літера Р);

вагова (літера У);

ТП (літера Ф);

градирня (літера НІ);

градирня (літера Ч);

споруди (1-6, 24-26, 34. І) -

номер запису про право власності 9802847; дата та час державної реєстрації - 26.05.2015 року 14:06:00; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 21588652 від 26.05.2015 року 14:24:44, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смолянінова О.Я., що є підставою для внесення відповідного запису про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що вказаний правочин є нікчемним в силу п.п. 1, 2, 3, 7, 8 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у зв`язку з чим і на підставі ст. 216 Цивільного кодексу України просить суд застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 29.12.2018 року в задоволенні позову Публічному акціонерному товариству "Український професійний банк" відмовлено.

Приймаючи відповідне рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що підтвердженою підставою некчемності оспорюваного договору є п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, чинній станом на момент прийняття рішення про введення тимчасової адміністрації банку), проте суд відмовив у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України.

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Миколаївської області від 29.12.18р., позивач звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На думку скаржника, рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки його прийнято із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Скаржник наполягає на тому, що укладений між банком та ТОВ "-АЛАРІТ-" договір купівлі продажу має ознаки нікчемності, визначені положеннями п.п. 1, 2, 3, 7, 8 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Зокрема, на думку скаржника, грошові кошти за спірним договором від 26.05.2015 фактично до банку не надходили, так як, розрахунки проведені шляхом штучних банківських транзакцій через внутрішні рахунки банку, а не через кореспондентський рахунок, відкритий у Національному банку України, як того вимагає постанова Правління НБУ від 30.04.2015 № 293/БТ, а відтак вважає спірний правочин нікчемним з підстав, визначених п. 1 ч. 3 ст. 38 спеціального Закону

Також, скаржник зазначає, що місцевий суд неправомірно не прийняв до уваги доводи позивача, щодо нікчемності укладеного між сторонами договору з підстав, визначених п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме те, що укладення спірного договору порушило вимоги Постанови Правління НБУ №293/БТ від 30.04.2015р., якою віднесено ПАТ «УПБ» до категорії проблемних та запроваджено особливий контроль режиму за його діяльністю.

Скаржник вважає, місцевий суд неправомірно відхилив доводи позивача щодо нікчемності правочину з підстав, визначених п.п. 7 ,8 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та не в повній мірі дослідив той факт, що спірний договір укладений між пов`язаними особами на невигідних для банку умовах.

Крім того, апелянт заперечує пропуск ним строку позовної давності, вважає, що звернувся до суду із відповідним позовом в межах строків позовної давності - 29.05.2018р., враховуючи, що перебіг позовної давності почався з дня створення уповноваженою особою комісії з перевірки договорів, укладених ПАТ «УПБ», а саме 29.05.2015 та закінчився 30.05.2018р.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач спростовує доводи апеляційної скарги та просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

17.05.2019 ПАТ "Український професійний банк" направив суду апеляційної інстанції клопотання, яке надійшло 20.05.2019, про проведення судового засідання, призначеного на 23.05.2019 о 14:00 год., в режимі відеоконференції в приміщенні суду, визначеному судом апеляційної інстанції, при цьому заявником наведено перелік судів, розташованих в межах міста Києва. Судова колегія зазначене клопотання позивача задовольнила та ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.05.2019р. доручила Святошинському районному суду міста Києва забезпечити проведення судового засідання за апеляційною скаргою даного товариства на рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.12.2018 у справі №915/495/18 23.05.2019 о 14:00 год., в режимі відеоконференції в приміщенні Святошинського районного суду міста Києва.

22.05.2019р. ПАТ "Український професійний банк" надіслало клопотання про відкладення та про проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції, з огляду на те, що ПАТ "Український професійний банк" не має можливості направити свого уповноваженого представника в судове засідання, яке судова колегія залишила без розгляду, враховуючи те, що судове засідання 23.05.2019р. вже призначено в режимі відеоконференції, про що сторони повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,Постановою Правління Національного банку України від 30.04.2015 року №293/БТ "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Український професійний банк"" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" позивача віднесено до категорії проблемних строком на 180 днів; із дня прийняття постанови та до кінця строку, визначеного нею установлено для позивача обмеження, зокрема не здійснювати будь якого відчуження будівель і споруд позивача, окрім відчуження майна, що перейшло у власність позивача на підставі реалізації прав заставодержателя, за вартістю, що визначена за результатами оцінки, проведеної відповідно до вимог законодавства України незалежним суб`єктом оціночної діяльності, який включений до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності та відповідає критеріям, передбаченим абзацами 2-6 пункту 7 постанови Правління Національного Банку України від 25.09.2014 року №602 "Про заходи щодо забезпечення повернення кредитів, наданих національним Банком України". Заборонено позивачу використовувати для розрахунків у національній валюті прямі кореспондентські рахунки. Зобов`язано позивача під час здійснення особливого режиму контролю здійснювати розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у Національному Банку України (крім операцій за розрахунками з міжнародними платіжними системами, Українською міжбанківською платіжною системою (УкрКарт) згідно з укладеними договорами та за правочинами щодо цінних паперів за кореспондентським рахунком у ПАТ "Розрахунковий центр").

26.05.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "-АЛАРІТ-" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу 1/6 частин комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики (далі - Договір), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я. за реєстровим № 1552 (а.с. 22-23).

Відповідно до п. 1.1 Договору продавець передає належні йому на праві власності 1/6 частину комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Ольвійська, буд. 3-А , загальною площею 7917,30 кв. м., у власність покупцю, а покупець приймає комплекс нерухомого майна і сплачує за це обговорену даним Договором грошову суму.

Відповідно до п. 1.2 Договору предметом цього Договору є 1/6 частин комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Ольвійська, буд. 3-А , загальною площею 7917,30 кв. м., до складу якого входять об`єкт нерухомого майна:

- адміністративно-побутовий корпус (літера Апд-3), загальною площею 621,90 кв. м.;

- цех безалкогольних напоїв (літера А'-І), загальною площею 954,40 кв, м.;

- адміністративно-побутовий корпус (літера Б-3), загальною площею 404,20 кв. м.;

- кондитерський цех (літера Б'-І), загальною площею 1 160,50 кв. м.;

- гараж па два бокси (літера Г-1), загальною площею 92,50 кв. м.;

- склад-майстерні (літера Д-І), загальною площею 124,00 кв. м.;

- мазутосховище (літера Ж-1), загальною площею 102,80 кв. м.;

- котельня (літера З-1), загальною площею 254,70 кв. м.;

- адміністративно-побутовий корпус (літера И-3), загальною площею 395,70 кв. м.;

- сококонсервний цех (літера И'-2), загальною площею 1067,60 кв. м.;

- компресорна (літера К-1), загальною площею 334,30 кв. м.;

- склад тари (літера Н-1), загальною площею 1730,40 кв. м.;

- майстерні (літера ГІ -1), загальною площею 72,30 кв. м.;

- склад соків (літера С-І), загальною площею 534,90 кв. м.;

- прохідна (літера Т-1), загальною площею 67,10 кв. м.;

- склад ДП (літера В);

- насосна (літера Е);

- пожежний резервуар (літера Ц);

- цех первинної переробки (літера X);

- ТИ (літера Л);

- електрощитова артсвердловини (літера М);

- кладова (літера О);

- склад (літера Р);

- вагова (літера У);

- ТП (літера Ф);

- градирня (літера ІІІ);

- градирня (літера Ч);

- споруди (1-6, 24-26, 34. І).

Відповідно до п. 2.1 Договору продаж 1/6 частин комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики, який є предметом цього Договору, вчиняється за узгодженою між сторонами ціною і складає 732500,00 грн., в тому числі ПДВ - 20% складає 122083,33 грн.

Згідно з п. 2.2 Договору договірна ціна сплачується покупцем у гривнях шляхом безготівкового переказу суми договірної ціни на рахунок продавця НОМЕР_3, відкритий в ПАТ "УПБ", ідентифікаційний код отримувача за , МФО 300205, після укладення цього Договору, але не пізніше ніж 26.05.2016 року. Покупець має право залучити для здійснення оплати вартості 1/6 частин комплексу нерухомого майна третіх осіб.

Відповідно до п. 2.5 Договору відповідно до відомостей, викладених у довідці, наданій 26.05.2015 року № 01-10/1445 ПАТ "УПБ", балансова вартість вищевказаної 1/6 частини комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики 1555090,02 грн.

Відповідно до п. 2.6 Договору об`єкти нерухомого майна вважаються переданими від продавця до покупця з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі цих об`єктів нерухомого майна.

На виконання умов Договору між сторонами 26.05.2015 було підписано акт приймання передачі до Договору, за яким продавець передав належні йому на праві власності 1/6 частину комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Ольвійська, буд. 3-А, загальною площею 7917,30 кв. м., у власність покупцю, а покупець прийняв вказаний комплекс нерухомого майна (а.с. 24).

Право власності на придбану 1/6 частину комплексу нерухомого майна було зареєстровано ПАТ "Український професійний банк" у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 9802847; дата та час державної реєстрації - 26.05.2015 року 14:06:00; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 21588652 від 26.05.2015 року 14:24:44, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смолянінова О.Я., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 38095578, дата та час формування 26.05.2015 року 15:12:01 (а.с. 25-26).

28.05.2015 року грошові кошти в сумі 732500,00 грн. були перераховані з рахунку ТОВ "РОЗВИТОК-2012" () з рахунку № НОМЕР_2 відкритого у ПАТ "УПБ" на рахунок № НОМЕР_3 відкритий в ПАТ "УПБ", з призначенням платежу: оплата за ТОВ "Аларіт" згідно договору купівлі-продажу від 26.05.2015 року, що підтверджується платіжним дорученням № 202 від 28.05.2015 року (а.с. 103).

Постановою Правління НБУ від 28.05.2015 № 348 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" до категорії неплатоспроможних" банк було віднесено до категорії неплатоспроможних (а.с. 16-19).

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією ФГВФО було прийнято рішення від 28.05.2015 р. № 107 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "УПБ". Вказаним рішенням ФГВФО було розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 29.05.2015 року по 28.08.2015 року включно. Уповноваженою особою ФГВФО було призначено Пантіну Л.О. (а.с. 20-21).

Постановою Правління НБУ від 28.08.2015 року № 562 відкликано банківську ліцензію ПАТ "УПБ" та прийнято рішення про ліквідацію останнього.

На виконання вказаної постанови виконавчою дирекцією ФГВФО було прийнято відповідне рішення від 28.08.2015 р. № 158 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "УПБ" та делегування повноважень ліквідатора банку" (а.с. 155-156).

Вказаним рішенням ФГВФО було припинено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "УПБ" з 28.08.2015 року і розпочато процедуру ліквідації останнього з 31.08.2015 року по 30.08.2016 року уповноваженою особою ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ "УПБ" призначено Пантіну Л.О.

На виконання своїх обов`язків, передбачених ст. 38 Закону, уповноваженою особою Фонду, згідно з наказом від 29.05.2015 року № 26/ТА було створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ "УПБ" (а.с. 33-34).

За результатами роботи комісією з перевірки виявлено, що спірний договір купівлі-продажу від 26.05.2015 року був укладений банком з грубим порушенням обмежень, встановлених постановою НБУ від 30.04.2015 року № 293/БТ:

- відчуження майна було здійснено за вартістю, визначеною за домовленістю сторін, але не за вартістю, не нижче ніж визначена за результатами оцінки, проведеної відповідно до вимог законодавства України незалежним суб`єктом оціночної діяльності та який відповідає вимогам Постанови НБУ від 25.09.2014 року № 602;

- фактично за договором встановлено відстрочку платежу тривалістю один рік;

- умовами договору передбачено, що оплата за об`єкти нерухомості здійснюється на рахунок продавця НОМЕР_3 в ПАТ "УПБ" м. Київ, код банку 300205 (внутрішній рахунок банку);

- умови договору містили умову щодо можливості залучення покупцем третіх осіб для здійснення розрахунку за договором з продавцем;

- відповідач не має відкритих рахунків у ПАТ "УПБ" та відповідно, при здійсненні ним оплати за договором фінансовий стан банку та його платоспроможність могли б покращитись на суму оплати. Але, як видно з аналізу виписки по рахунку № НОМЕР_3 , на який покупець мав здійснити переказ коштів за купівлю нерухомості, оплату за покупця було здійснено іншою особою, яка на момент укладення договору було кредитором банку та мало грошові коти на рахунку, відкритому у ПАТ "УПБ" ;

- від продажу нерухомості за договором сума грошових коштів на кореспондентському рахунку банку не збільшилась, як і не збільшилась його платоспроможність, оскільки фактично за договором розрахувалась інша особа шляхом переказу коштів з рахунку, відкритого у ПАТ "УПБ";

- договір був укладений з пов`язаними з банком особами;

- умови спірного договору передбачають надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

За результатами здійсненої перевірки був складений протокол від 30.06.2015 №2 про затвердження результатів перевірки, в якому зазначено, зокрема, що договір купівлі-продажу 1/6 частин комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики від 26.05.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я. за реєстровим № 1552 є нікчемним (а.с. 35-40). Приймаючи рішення про визнання нікчемним вказаного договору, комісія послалась на наявність ознак нікчемності, передбачених пунктами 2, 3, 7, 8 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

12.08.2015 р. на адресу відповідача позивачем було відправлено повідомлення № 01-10/3856 про нікчемність договорів купівлі-продажу, в тому числі договору купівлі-продажу 1/6 частин комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики від 26.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я. за реєстровим № 1552 (а.с. 56-58). У повідомленні про нікчемність банк як на підстави нікчемності посилається на п.п. 2, 3, 7, 8 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (а.с. 56-58).

Позивач просить суд застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю "-АЛАРІТ-" на 1/6 частину комплексу нерухомого майна харчосмакової фабрики, що розташований за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Ольвійська, буд. 3-А, загальною площею 7917,30 кв. м., номер запису про право власності 9802847; дата та час державної реєстрації - 26.05.2015 року 14:06:00; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 21588652 від 26.05.2015 року 14:24:44, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смолянінова О.Я., що є підставою для внесення відповідного запису про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовґязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовґязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відтак, нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Правові наслідки недійсності правочину встановлені статтею 216 ЦК України, зокрема, частиною першої названої статті встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія вважає, що в межах розгляду даної справи про застосування наслідків нікчемного правочину підлягають юридичній оцінці доводи позивача щодо нікчемності укладеного між сторонами договору купівлі - продажу від 26.05.2015р., які ґрунтуються на приписах п. п. 1, 2, 3, 7, 8 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

Відповідно до ч. 1 ст. 3 названого Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Частиною 2 статті 38 Закону передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, у разі якщо: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог (п. 1); банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим (п. 2); банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору (п. 3); банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (п. 7).

Щодо нікчемності правочину з підстав, визначених п. 1 ч. 3 ст. 38 спеціального Закону, позивач вказує, що грошові кошти за спірним договором від 26.05.2015 фактично до банку не надходили, так як, розрахунки проведені шляхом штучних банківських транзакцій через внутрішні рахунки банку, а не через кореспондентський рахунок, відкритий у Національному банку України, як того вимагає постанова Правління НБУ від 30.04.2015 № 293/БТ, однак судова колегія з означеним не погоджується з огляду на наступне.

Так, постанова НБУ від 30.04.2015 року № 293/БТ стосується визначеного кола суб`єктів, а саме позивача ПАТ "УПБ", оскільки встановлює ряд заборон і обмежень саме щодо нього, а відтак є актом індивідуальної дії.

Сторонами підтверджується обставина того, що за купівлю нерухомого майна, яке було предметом Договору, оплату за відповідача здійснила третя особа, що мала відкриті рахунки у ПАТ "УПБ", а саме ТОВ "Розвиток-2012" згідно договорів доручення, яке в період укладення Договору та здійснення ним оплати було кредитором позивача, оскільки мало залишки грошових коштів на своїх рахунках, відкритих у ПАТ "УПБ".

Учасниками справи не заявлено та не подано ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду справи доказів звернення позивача до відповідача із повідомленням про невиконання платіжного доручення № 202 від 28.05.2015 року, відтак, оплата Договору відбулась шляхом списання коштів з рахунку ТОВ "Розвиток-2012" на користь позивача, а тому посилання позивача на нікчемність Договору у зв`язку з наявністю ознак, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", правомірно була відхилена судом першої інстанції та не заслуговує на увагу судової колегії..

Також судова колегія вважає, що місцевим судом правомірно відхилено і доводи позивача щодо нікчемності правочину з підстав, визначених п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з огляду на те, що вона не має місця у даному випадку, оскільки укладення договору 26.05.2015 року не призвело ані до визнання банку неплатоспроможним, ані до того, що виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим. При цьому, ще 30.04.2015 року банк було віднесено до категорії проблемних.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність" угоди, укладені банком із пов`язаними з банком особами на умовах, що не є поточними ринковими умовами, визнаються недійсними з моменту їх укладення.

Кредиторами неплатоспроможних боржників є юридичні або фізичні особи, які мають підтверджені в встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника. Водночас, будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач є кредитором ПАТ "УПБ" до матеріалів справи не надано.

Поряд з цим, відповідно до ст. 52 Закону України "Про банки та банківську діяльність" пов`язаними з банком особами є: контролери банку; особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1-6 цієї частини; юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем не надано будь-яких доказів на підтверження того, що відповідач є пов`язаною з ПАТ «УТБ» особою, а тому ці твердження не заслуговують на увагу судової колегії.

Отже вищевикладене спростовує усі доводи апеляційної скарги, щодо наявності ознак нікчемності правочину з підстав передбачений п. п. 1, 2, 7, 8 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

В той же час позивачем правомірно зазначено, що в даному випадку наявні ознаки нікчемності договору, передбачені п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", враховуючи той факт банк здійснив відчуження майна за ціною, яка є вдвічі меншою балансової вартості зазначеного майна, оскільки продаж нерухомого майна вчинився за узгодженою між сторонами ціною яка складала 732500,00 грн. (п. 2.1 Договору), тоді як балансова вартість зазначеного нерухомого майна складає 1555090,02 грн. (п. 2.5 Договору). При цьому доказів проведення оцінки майна незалежним суб`єктом оціночної діяльності, який включений до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності та відповідає критеріям, передбаченим абзацами 2-6 пункту 7 постанови Правління Національного Банку України від 25.09.2014р. №602 "Про заходи щодо забезпечення повернення кредитів, наданих національним Банком України", як це передбачено постановою Правління Національного банку України від 30.04.2015 року №293/БТ, місцевому суду надано не було.

Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що підтвердженою підставою нікчемності оспорюваного правочину є п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Підставним є також висновок місцевого господарського суду щодо пропуску позивачем строку позовної давності враховуючи таке.

В силу частини першої статті 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950р., ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) (далі-Конвенція). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов`язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою N 14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до положень ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною третьою статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

23.07.2018 до винесення місцевим господарським судом рішення представником відповідача було подано заяву про застосування строків позовної давності.

Позивач факт пропуску ним строку позовної давності заперечує, вважає, що звернувся до суду із відповідним позовом в межах строків позовної давності - 29.05.2018р., враховуючи, що перебіг позовної давності почався з дня створення уповноваженою особою комісії з перевірки договорів, укладених ПАТ «УПБ», а саме 29.05.2015р. та закінчився 30.05.2018р.

Частинами четвертою та п`ятою статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відтак, коли судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів буде встановлено, що право особи, про захист якого вона просить, порушене, а стороною у спорі до винесення рішення буде заявлено про застосування позовної давності, і буде встановлено, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд на підставі статті 267 Цивільного кодексу України ухвалює рішення про відмову в задоволенні позову за спливом позовної давності. У разі визнання судом причин пропущення позовної давності поважними, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до частини 3 статті 267 Цивільного кодексу Україн перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний правочин було укладено між сторонами 26.05.2015р. і в той же день виконано шляхом оформлення акта прийому-передачі майна і державною реєстрацією договору. Таким чином, перебіг строку позовної давності почався з 27.05.2015р. та закінчився 27.05.2018р. В той же час, з печатки, яка міститься на конверті в якому була надіслана до місцевого суду позовна заява вбачається, що вона була направлена позивачем до суду 29.05.2018р., тобто з незначним пропуском позовної давності, однак норми чинного законодавства не передбачають в такому разі будь-яких виключень. Крім того, клопотань про його відновлення, у зв`язку з наявністю поважних причин пропуску позивачем не заявлялось.

Відтак, встановивши факт спливу строку позовної давності, за відсутності поважних причин для його відновлення, колегія суддів, вважає за необхідне відмовити у позові саме з цих підстав.

Слід зазначити, що відмовляючи в задоволенні позову у зв`язку зі спливом строку позовної давності місцевий суд послався на приписи ч.1 ст. 261 ЦК України, а не ч.3 ст. 261 ЦК України та зазначив про те, що строк позовної давності сплив 26.05.2018р., разом з тим означене не вплинуло на правомірність прийнятого ним рішення.

За таких обставин, Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуску позивачем строку позовної давності, а тому рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.12.2018 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" - без задоволення.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 276, 281 - 284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ПАТ "Український професійний банк" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.12.2018 у справі №915/495/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 27 травня 2019 року.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя М.А. Мишкіна

Суддя К.В. Богатир