ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

"20" травня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/200/19

Господарський суд Рівненської області у складі судді Романюк Ю.Г. за участю секретаря судового засідання Фаєвської Л.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газотрон Трейд" до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: філія "Любомирський асфальтобетонний завод" дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про стягнення заборгованості в сумі 30 301 грн. 78 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: Маловічко І.В. (в режимі відеоконференції);

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газотрон Трейд" звернулося в Господарський суд Рівненської області із позовною заявою до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості в сумі 30 301 грн. 78 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачем порушено умови договору купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) №39 від 06.06.2018 року в частині оплати за поставлений товар.

Ухвалою суду від 26.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи призначено на 16.04.2019 року.

Ухвалою суду від 16.04.2019 року відкладено розгляд справи на 08.05.2019 року. Задоволено клопотання представника ТОВ "Газотрон Трейд" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

07.05.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив в якому останній просить закрити провадження у справі у зв`язку зі сплатою основного боргу та просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 08.05.2019 року відкладено розгляд справи на 20.05.2019 року. Доручено Господарському суду м. Києва, що знаходиться за адресою: 01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-в, забезпечити проведення судового засідання у справі №918/200/19, яке відбудеться 20.05.2019 року о 17:00 год.

Представник позивача в судовому засіданні не заперечила проти закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 30 301 грн. 78 коп. та просила суд стягнути з відповідача 15 000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката та 1 921,00 грн. судового збору.

Представник відповідача до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

В судовому засіданні 20.05.2019 року судом встановлено, що 07.05.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому останній просить закрити провадження у справі у зв`язку зі сплатою основного боргу та зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Розглянувши зазначений відзив та прохання відповідача про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Як свідчать матеріали справи, після порушення провадження по справі відповідачем сплачено заборгованість за договором купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) від 06.06.2018 року №39 в розмірі 30 301,78 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1391 від 28.03.2019 року.

14 травня 2019 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, зі змісту якої вбачається, що позивач підтверджує, що на час надходження відзиву, який отримано 11.05.2019 року вх.63, відповідачем сплачена сума боргу в розмірі 30 301,78 грн.

Зазначені обставини свідчать про те, що заборгованість за договором, яка є предметом спору у справі №918/200/19, після відкриття провадження у справі була погашена позивачу, отже, на момент розгляду справи, а саме станом на 20.05.2019 року, у даній справі відсутній предмет спору.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі за відсутністю предмета спору на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача понесених ним витрат на оплату правової допомоги адвоката в розмірі 15 000,00 грн. та 1 921,00 грн. судового збору, судом встановлено наступне.

Положеннями ст. 123 ГПК України унормовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини 1-4 ст. 126 ГПК України).

У позовній заяві позивач просить суд стягнути із відповідача 15 000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

07.05.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому останній, зокрема, просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.

На обгрунтування неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідач посилається на те, що позивачем не було підготовлено та направлено відповідачу претензію, в період дії договору про надання правової допомоги №1/19 від 03.01.2019 року. Відповідно витрати у розмірі 1 500,00 грн. на підготовку претензій від 30.08.2018 року та від 28.12.2018 року, на які містилися посилання у акті, складено поза межами періоду дії договору №1/19 від 03.01.2019 року. Крім того, претензії від 30.08.2018 року та від 28.12.2018 року про стягнення заборгованості по договору №30 від 02.05.2018 року, жодним чином не стосуються вимог по договору №39 від 06.07.2018, що є предметом позовних вимог у даній справі. Також є необгрунтованими витрати адвоката на переїзд, які оцінені ним у 2 500,00 грн., оскільки позивач і адвокат знаходяться у м. Києві, а в Господарський суд Рівненської області по справі №918/200/19 представник позивача, адвокат Маловічко І.В. не з`явився. Також відповідач звертає увагу суду на необгрунтовано завищену вартість складення позовної заяви та підготовки документів, зважаючи, що розмір гонорару залежить від складності справи, кількості затраченого часу тощо. Позов про стягнення суми основного боргу по укладеному договору не є складною справою. Крім того, оскільки відповідачем добровільно сплачено заборгованість по договору №39 від 06.06.2018 року, яка становить суму позовних вимог Позивача, і відпала потреба у безпосередньому доведенні адвокатом у судовому розгляді обґрунтувань позовних вимог, відтак не вбачається потреба у перенесенні чи відкладенні судових засідань та присутності в них адвоката, а тому завищено суму витрат адвоката на представництво в суді.

Суд, розглянувши вимогу представника позивача про стягнення з відповідача 15 000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката, дійшов висновку, що вони підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України.

Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Судом встановлено, що на підтвердження факту надання правничої допомоги та понесення витрат позивачем на професійну правову допомогу адвоката в сумі 15 000, 00 грн. представником позивача надано копії: договору № 1/19 від 03.01.2019 року про надання правової допомоги (а.с. 25-27); довіреності №2 від 08.01.2019 року (а.с.28); свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.29); посвідчення адвоката України (а.с.30); акту виконання-прийняття послуг наданих відповідно до договору про надання правової допомоги №1/19 від 03.01.2019 року (а.с.31); платіжного доручення №847 від 01.04.2019 року (а.с.45).

Як вбачається із акту виконання-прийняття послуг наданих відповідно до договору про надання правової допомоги №1/19 від 03.01.2019 року загальна вартість наданих адвокатом послуг становить 15 000,00 грн., з них: 1 000,00 грн. - підготовка та направлення претензії від 30.08.2018 року; 500,00 грн. - підготовка та направлення претензії від 28.12.2018 року; 1 000,00 грн. - аналіз та підготовка документів (виготовлення копій, поштові витрати); 2 000,00 грн. - складання (підготовка) позовної заяви з додатками; 6 000,00 грн. - орієнтована кількість судових засідань за позовом вартістю 1 500,00 грн./засідання - 4 засідання; 2 500,00 грн. - премія, витрати на переїзд; 2 000,00 грн. - виконання/оскарження рішення.

15 000,00 грн. були оплачені позивачем адвокату Маловічко І.В., що підтверджується копією платіжного доручення №847 від 01.04.2019 року.

За ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно частини 1 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України.

Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Аналіз наведених норм частини 4 статті 126 ГПК України, а також норм статті 129 цього кодексу, дає підстави для висновку що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін; вплив результата її вирішення на репутацію сторін публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України визначено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Верховний Суд у постанові від 13.02.2019 по справі № 911/739/15 зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суду необхідно надати оцінку розміру витрат сторони на правничу допомогу з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також часу, який міг би витратити адвокат на участь у судових засіданнях та вчинення інших дій, зазначених в деталізованому описі наданої правової допомоги як кваліфікований фахівець, дослідити неминучість та необхідність понесених вказаних витрат (в тому рахунку щодо підготовки адвоката до судових засідань та його участі в цих засіданнях), повно та всебічно дослідити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, їх належності та допустимості, доводам та запереченням сторін і, з урахуванням зауважень, викладених в цій постанові, в залежності від встановленого та вимог закону, постановити законне та обґрунтоване рішення.

Судом встановлено, що витрати у розмірі 1 500,00 грн. на підготовку претензій від 30.08.2018 року та від 28.12.2018 року, на які містилися посилання у акті, складено поза межами періоду дії договору №1/19 від 03.01.2019 року.

Посилання представника позивача у відповіді на відзив про те, що претензії були підготовлені адвокатом у 2018 році в рамках дії іншого договору про надання правничої допомоги та ордеру, а договір №1/19 від 03.01.2019 року був укладений з нового року з метою представництва інтересів позивача - суд до увагине бере, оскільки матеріали справи не містять іншого договору про надання правничої допомоги та доказів надання правової допомоги по іншому договору, а витрати у розмірі 1 500,00 грн. на підготовку претензій від 30.08.2018 року та від 28.12.2018 року зазначені в акті виконання-прийняття послуг наданих відповідно до договору про надання правової допомоги №1/19 від 03.01.2019 року, що не може розцінюватися судом як належний та допустимий доказ надання даних послуг.

З огляду на викладене, в частині стягнення 1 500, 00 грн. за надання правової допомоги адвоката слід відмовити.

Щодо аналізу та підготовки документів (виготовлення копій, поштові витрати), та складання (підготовка) позовної заяви з додатками, то слід зазначити наступне.

Позивач просить суд стягнути із відповідача 3 000, 00 грн. за аналіз та підготовку документів (виготовлення копій, поштові витрати), та складання (підготовка) позовної заяви з додатками.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сума позову складає 30 301,38 грн., яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а отже справа № 918/200/19 є малозначною, незначної складності.

Крім цього, сума, заявлена позивачем до стягнення, не включає в себе штрафних санкцій, обчислення яких займає багато часу та зусиль.

Беручи до уваги те, що суду необхідно надати оцінку розміру витрат сторони на правничу допомогу з урахуванням всіх аспектів і складності справи, то суд дійшов висновку про те, що вартість витрат за аналіз та підготовку документів (виготовлення копій, поштові витрати), та складання (підготовка) позовної заяви з додатками є завищеною та підлягає зменшенню до 2 000,00 грн.

Щодо участі в судових засідання, то слід відзначити наступне.

26 березня 2019 року було відкрито провадження у справі № 903/200/19, розгляд справи було призначено на 16.04.2019 року в яке представник позивача не з`явився, однак подав клопотання про відкладення розгляду справи та проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 16.04.2019 року розгляд справи відкладено на 08.05.2019 року.

У відзиві на позов від 07.05.2019 року відповідач зазначив, що сплатив всю суму заборгованості, просив провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 08.05.2019 року розгляд справи відкладено на 20.05.2019 року через те, що представником позивача ще не було отримано відзиву.

Тобто, у цій справі проведено два судових засідання на яких був присутній представник позивача, під час останнього засідання судом було вирішено питання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору.

З поданого акту виконання - приймання наданих послуг до договору вбачається, що нараховано 6 000,00 грн. за представництво позивача адвокатом у суді, а саме по 1500, 00 грн. за кожне засідання.

Оскільки представник позивача представляв інтереси позивача в суді два рази, то підстав для стягнення з відповідача 6 000, 00 грн. за представництво інтересів позивача в чотирьох судових засіданнях немає, а тому до стягнення підлягає 3 000, 00 грн. - за представництво позивача в двох судових засіданнях.

Щодо премій та витрат на переїзд в розмірі 2 500,00 грн., то слід зазначити те, що вони не підлягають до задоволення з огляду на те, що представник позивача в судові засідання в Господарський суд Рівненської області не приїжджала, а здійснювала представництво позивача в двох судових засіданнях в режимі відеоконференції в Господарському суді м. Києва, тобто за місцезнаходженням позивача та адвоката позивача. Крім того, доказів представником позивача понесених витрат на переїзд в розмірі 2 500,00 грн. суду не надано.

Щодо стягнення 2 000, 00 грн. за виконання/оскарження судового рішення, то слід зазначити, що вони також не підлягають до стягнення з відповідача, оскільки в даному провадженні вся заборгованість погашена, а виконання або оскарження судового рішення представником позивача не здійснювалось.

З огляду на розмір заявленої в позовній заяві суми, категорію складності цієї справи та враховуючи повне погашення заборгованості відповідачем, суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "Газотрон Трейд" на професійну правничу допомогу до 5 000,00 грн. від фактично заявлених (15 000,00 грн.), що відповідатиме критерію пропорційності і розумності.

Аналогічну позицію виклав у своїй Постанові Верховний Суд від 07.08.2018 року у справі № 916/1283/17.

Щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з оплатою судового збору, то згідно із ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Як встановлено судом, позивачем по справі за подання даної позовної заяви сплачено судового збору в розмірі 1 921 грн. 00 коп.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З огляду на те, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, судовий збір, сплачений позивачем за подання даної позовної заяви підлягає поверненню позивачу.

Відтак, питання про повернення з державного бюджету судового збору, сплаченого за подачу позову, буде вирішено господарським судом у випадку надходження відповідного клопотання позивача.

Керуючись ст. 126, п. 2 ч. 1 ст. 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі №918/200/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газотрон Трейд" до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: філія "Любомирський асфальтобетонний завод" дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості в сумі 30 301 грн. 78 коп.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (33028, м. Рівне, вул. Пластова (Остафова), 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газотрон Трейд" (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, б. 36, приміщення 45А, ЄРПОУ 40237768) 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. - витрат на правову допомогу адвоката.

3. Дана ухвала є виконавчим документом у розумінні Закону України "Про виконавче провадження".

4. Стягувачем за ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю "Газотрон Трейд" (01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, б. 36, приміщення 45А, ЄРПОУ 40237768).

5. Боржником за ухвалою є Дочірнє підприємство "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (33028, м. Рівне, вул. Пластова (Остафова), 7, ).

6. Строк пред`явлення ухвали до виконання - до 21.05.2022 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції в порядку ст.ст. 254-259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Романюк Ю.Г.