ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року Справа № 918/823/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Петухов М.Г. , суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Кот Миколи Михайловича, до якої (скарги) приєдналися відповідач-1,3 на рішення Господарського суду Рівненської області від 01.11.2018р. у справі №918/823/17 (суддя Бережнюк В.В., повний текст рішення складено 02.11.2018 р.)

за позовом малого приватного підприємства "Моріон"

до відповідачів: 1) фізичної особи-підприємця Волощук Валентини Петрівни; 2) фізичної особи-підприємця Кот Миколи Михайловича; 3) фізичної особи-підприємця Іванової Тетяни Вікторівни

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Рівненської міської ради

про зобов`язання звільнити торговельні місця

за участю представників сторін:

позивача - Полюхович Л.В.;представник

відповідача - 1 - ФОП Волощук В.П.;

відповідача - 2 - ФОП Кот М.М ., Овдійчук О.О. ;представник

відповідача - 3 - ФОП Іванова Т .В.;

третьої особи - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Мале приватне підприємство "Моріон" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовами до фізичної особи-підприємця Волощук Валентини Петрівни, фізичної особи-підприємця Кот Миколи Михайловича , фізичної особи-підприємця Іванової Тетяни Вікторівни про зобов`язання звільнити торговельні місця шляхом демонтажу тимчасових нестаціонарних споруд типу КТЗ, розташованих на ринку "Моріон".

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 17.01.2018р. об`єднано справу №918/823/17 за позовом МПП "Моріон" до фізичної особи - підприємця Волощук Валентини Петрівни про зобов`язання звільнити торгове місце зі справою 918/814/17 за позовом МПП "Моріон" до фізичної особи - підприємця Кот Миколи Михайловича про зобов`язання звільнити торгове місце, та зі справою №918/813/17 за позовом МПП "Моріон" до фізичної особи - підприємця Іванової Тетяни Вікторівни про зобов`язання звільнити торгове місце, в одне провадження з присвоєнням спільного номеру № 918/823/17.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на положення ч. 2 ст. 11, ст. 526, ст. 530, ч. 1 ст. 627, ст. 629, ч. 1 ст. 629, ст. 764, ч. 1 ст. 785 ЦК України, ч. 1 ст. 283 ГК України та зазначає, що відповідачі безпідставно використовують торгівельні місця на ринку "Моріон" після закінчення дії договорів оренди торгівельних місць.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 01.11.2018 р. у справі №918/823/17 позов задоволено повністю; зобов`язано фізичну особу-підприємця Волощук В.П. звільнити торгівельне місце №254 , шляхом демонтажу тимчасової нестаціонарної споруди типу КЗТ, що розташована на території ринку "Моріон", за адресою: м. Рівне, вул. Шевченка, буд.7; зобов`язано фізичну особу-підприємця Кот М.М. звільнити торгівельне місце №322 , шляхом демонтажу тимчасової нестаціонарної споруди типу КЗТ, що розташована на території ринку "Моріон", за адресою: м. Рівне, вул. Шевченка, буд.7; зобов`язано фізичну особу-підприємця Іванову Т.В. звільнити торгівельне місце №278 , шляхом демонтажу тимчасової нестаціонарної споруди типу КЗТ, що розташована на території ринку "Моріон", за адресою: м. Рівне, вул. Шевченка, буд.7; здійснено розподіл судових витрат.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що договори оренди торговельних місць припинили свою дію, тому позовні вимоги про зобов`язання відповідачів звільнити торгівельні місця шляхом демонтажу тимчасових нестаціонарних споруд типу КЗТ, розташованих на ринку "Моріон", які використовувалися ними на підставі даних договорів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, фізична особа-підприємець Кот Микола Михайлович звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що судом першої інстанції безпідставно було відхилено клопотання про відкладення розгляду справи. Скаржник зазначає, що відповідач - ФОП Волощук В.П. взагалі належним чином не була повідомлена про розгляд справи, судові повістки та ухвали суду їй не вручалися, а підписи в поштових повідомленнях про вручення підроблені, про що нею було заявлено в судовому засіданні. Окрім того, представника Овдійчук О.О . судом не було повідомлено про дату, час та місце судового засідання у справі, що свідчить про неузгодження з представником належним чином дати та часу судового засідання у справі.

Скаржник вважає, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі. Так, на момент прийняття оскаржуваного рішення в Господарському суді Рівненської області на розгляді перебувала справа №918/688/18 за позовом ФОП Матвіюка О.Л. до малого приватного підприємства "Моріон" про визнання недійсним паспорту ринку "Моріон". У вказаному позові позивач стверджує, що ринок "Моріон" не створювався у спосіб та в порядку, визначеному чинним законодавством, а тому будь-які торгівельні місця в даному випадку відсутні, а визнання недійсним паспорту ринку "Моріон", який засвідчує факт створення та діяльності ринку як такого суб`єкта господарювання відповідно до вимог чинного законодавства, свідчитиме про відсутність права у позивача на передачу таких торгівельних місць в оренду, що виключатиме задоволення позову у даній справі.

Окрім того, на думку скаржника, суддя Бережнюк В.В. підлягала відводу від розгляду справи, оскільки при розгляді справи було встановлено ряд підроблених підписів ФОП Волощук В.П. в матеріалах справи та недобросовісність судді, в тому числі, й щодо належного виклику сторін та їх представника в судові засідання по справі, щодо прийняття доказів, тощо, чим було грубо порушено права та законні інтереси відповідачів.

Також апелянт зазначає, що оскаржуване судове рішення не ґрунтується на належних, допустимих, достовірних та достатніх доказах, оскільки торговельні місця (кіоски) не знаходяться на земельних ділянках, які виділені позивачу під ринок, а розташовані поза їх межами, тому позивач не має достатніх правових підстав для звернення до суду із даним позовом.

Скаржник звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено договори оренди та не звернуто увагу на те, що вони не відповідають вимогам законодавства, оскільки у орендодавця відсутні будь-які права на земельну ділянку, частиною якої є об`єкт оренди, а також невідповідністю визначеного у договорі об`єкту оренди критеріям індивідуально визначеного майна, відсутністю у орендодавця будь-яких правовстановлюючих документів на передане в оренду торгове місце чи дозвільних документів на тимчасову споруду та невідповідністю спірного договору типовому договору.

На думку скаржника для задоволення даного позову суду необхідно було встановити чи взагалі наявний і створений так званий ринок "Моріон" у відповідності до законодавства, чи може він здійснювати такі види діяльності у відповідності до законодавства, чи знаходяться торговельні місця, що використовуються відповідачами саме на земельних ділянках, які виділені МПП "Моріон" та під ринок, чи розташовані поза їх межами. З матеріалів справи та доказів наданих позивачем достеменно встановити вказані обставини не можливо, так як по-перше, надані позивачем докази, стосовно знаходження торговельних місць відповідачів по відношенню до меж ринку "Морін", складені та завірені позивачем в односторонньому порядку, по-друге, вони завірені особами, яким таке право не надано.

Скаржник стверджує, що в даному випадку позивач, як суб`єкт господарювання не мав права на передачу в оренду торгових місць, оскільки не мав права власності чи майнових прав на ринок, як на об`єкт торгівлі, а відповідно й на його торгові місця, а також прав на користування чи розпорядження земельною ділянкою, на якій кіоски відповідачів розташовані, що є основною підставою для здійснення позивачем на вказаному так званому ринку діяльності з організації та/або створення належних умов для провадження торговельної діяльності підприємцями, а відповідно і для передачі їм торговельних місць в оренду.

При цьому, місцевий господарський суд не звернув належної уваги на те, що договори оренди торгівельних місць, укладені з відповідачами, не відповідають вимогам ч. 1 ст. 761 ЦК України та п. 2 Положення Про основні вимоги до організації діяльності продовольчих, непродовольчих та змішаних ринків, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.2009р. №868, а тому обґрунтування їх наявністю задоволення позовних вимог є незаконним та безпідставним.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.12.2018р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено розгляд скарги на 31.01.2019р. об 15:00 год.

Мале приватне підприємство "Моріон" подало до суду клопотання (вх. №2985/19 від 23.01.2019 р.), в якому просить долучити до матеріалів справи документи, що підтверджують повноваження представника на представництво інтересів позивача у суді, а також відзив на апеляційну скаргу (вх. №2984/19 від 23.01.2019р.), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач зазначає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки процесуальним законом чітко передбачено строк розгляду справи та судом були дотримані усі максимальні строки її розгляду, враховуючи можливість їх продовження, тому суд не міг відкласти розгляд справи в порушення процесуальних строків. Крім того, нормами ГПК України не передбачено обов`язку суду відкладати розгляд справи у випадку неявки представника учасника справи, якщо самі учасники присутні. Окрім того, позивач вважає, що судом вірно відмовлено в задоволенні клопотань про зупинення провадження у справі, оскільки відповідач не навів підстав зупинення провадження, передбачених ГПК України та не надав підтверджуючих на те доказів.

Також, позивач вважає правомірними дії суду про залишення без розгляду усних клопотань відповідачів про відвід судді Бережнюк В.В., оскільки дані клопотання були подані із пропуском строків та порядку визначених ст. 38 ГПК України. При цьому, позивач звертає увагу суду, що підставою відводу судді відповідачі вважали те, що судом не було задоволено їх попередні клопотання про відкладення розгляду справи та зупинення провадження. Однак, положеннями ч. 4 ст. 35 ГПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Окрім того, позивач спростовує доводи скаржника про відсутність кіосків відповідача на ринку "Моріон", відсутності існування самого ринку та відсутності в матеріалах справи належних і допустимих доказів, що підтверджують вказане.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 31.01.2019р. розгляд справи відкладено на 14.02.2019 р. об 15:15 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.02.2019р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 05.03.2019 р. об 15:15 год. з метою забезпечення права відповідачів-1,3, передбаченого ст. 265 ГПК України та надання їм можливості для ознайомлення з матеріалами справи.

27.02.2019 р. до апеляційного суду від ФОП Волощук В.П. та ФОП Іванової Т.В. надійшли заяви (вх. №539/19 від 27.02.2019 р. та вх. №541/19 від 27.02.2019 р.) про приєднання до апеляційної скарги ФОП фізичної особи-підприємця Кот Миколи Михайловича на рішення Господарського суду Рівненської області від 01.11.2018р. у справі №918/823/17.

Відповідачі-1,3 ФОП Волощук В.П. та ФОП Іванова Т.В. у заявах про приєднання до апеляційної скарги зазначають про повне підтримання апеляційної скарги, у тому числі в частині прийняття оскаржуваного рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права. Доводи заяв про приєднання до апеляційної скарги за своїм змістом є ідентичними доводам апеляційної скарги.

Розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2019 р. № 01-04/71 у зв`язку із непрогнозованою тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії у справі - Гудак А.В., відповідно до статті 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", п.п. 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну суддів-членів колегії у справі.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2019 р. для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Петухов М.Г., суддя Василишин А.Р.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2019р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому складі суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2019р. задоволено заяви відповідача-1,3 ФОП Волощук В.П. та ФОП Іванової Т.В . про приєднання до апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Кота Миколи Михайловича на рішення Господарського суду Рівненської області від 01.11.2018р. у справі №918/823/17.

Представник фізичної особи-підприємця Кот Миколи Михайловича подав до суду клопотання (вх. №9577/19 від 05.03.2019 р.), в якому просить суд долучити до матеріалів справи додаткові докази, а саме: лист Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області №0-17-0.4.3-219/90-19 від 04.03.2019 р. та ухвалу Рівненського міського суду від 28.02.2019 р. у справі №569/2861/19 1-кс/569/1494/19.

Представник фізичної особи-підприємця Кот Миколи Михайловича подав до суду клопотання (вх. №597/19 від 05.03.2019 р.), в якому просить суд зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №918/688/18 за позовом ФОП Матвіюка О.Л. до малого приватного підприємства "Моріон" про визнання недійсним паспорту ринку "Моріон".

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2019р. розгляд скарги відкладено на 04.04.2019 р. об 14:30 год.; зобов`язано позивача надати суду письмові пояснення щодо клопотання скаржника про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №918/688/18.

На виконання вимог ухвали суду від 05.03.2019 р., позивач надіслав до суду заперечення проти зупинення провадження у справі (вх. №11890/19 від 25.03.2019 р.), в яких просить суд відмовити в задоволенні клопотання скаржника про зупинення провадження у справі.

Представник ФОП Кот М.М . - Овдійчук О.О . подала до суду клопотання (вх. №13021/19 від 04.04.2019 р.), в якому просить долучити до матеріалів справи додаткові докази, а саме: копію листа управління земельних відносин Рівненської міської ради №01-07/18 від 29.03.2019 р., копії листів Міськрайонного управління Держгеокадастру у Рівненському районі та м. Рівному Відділу у м. Рівному та копію рішення Рівненської міської ради від 30.08.2018 р. №4780 "Про надання малому приватному підприємству "Моріон" згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на вул. Шевченка, 7, на якій знаходиться нерухоме майно".

В судовому засіданні 04.04.2019р. відповідач-1,3 ФОП Волощук В.П. та ФОП Іванова Т.В. підтримали свої заяви про приєднання до апеляційної скарги ФОП Кота М.М. на рішення суду першої інстанції, просять їх задоволити.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.04.2019р. розгляд скарги відкладено на 25.04.2019 р. об 14:30 год.

В судовому засіданні 25.04.2019 р. відповідач-2 та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, просять її задоволити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні 25.04.2019 р. заперечив проти доводів апеляційної скарги, просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.04.2019 р. розгляд скарги відкладено на 16.05.2019 р. об 15:30 год.

В судовому засіданні 16.05.2019р. представник скаржника, відповідачі підтримали доводи апеляційної скарги та заяв про приєднання до апеляційної скарги, просять їх задоволити, а рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні 16.05.2019р. заперечив доводи апеляційної скарги та заяв про приєднання до апеляційної скарги, просить відмовити в їх задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник третьої особи Рівненської міської Ради в судові засідання суду апеляційної інстанції не з`являвся, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними матеріалами без участі представника третьої особи.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши в судовому засіданні 16.05.2019 р. клопотання представника скаржника про зупинення провадження у даній справі, зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом, заявник в клопотанні про зупинення провадження у справі просить суд зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №918/688/18 за позовом ФОП Матвіюка О.Л. до малого приватного підприємства "Моріон" про визнання недійсним паспорту ринку "Моріон".

При цьому, як вказує заявник, у справі №918/668/18 позивач вказує про те, що ринок МПП "Моріон" не створювався у спосіб та в порядку, визначеному чинним законодавством, а тому будь-які торгівельні місця в даному випадку відсутні, тому визнання недійсним паспорту ринку МПП "Моріон", який засвідчує факт створення та діяльності ринку як суб`єкта господарювання відповідно до вимог чинного законодавства, свідчитиме про відсутність права у МПП "Моріон" на передачу таких торгівельних місць в оренду, що виключатиме задоволення позову у даній справі.

В даному випадку апеляційний суд не може розглянути справу та прийняти законне та обґрунтоване рішення, оскільки у даній справі не може бути встановлено дійсність чи недійсність паспорту ринку "Моріон", а недійсність паспорту ринку виключає можливість задоволення позову у даній справі, що є підставою для зупинення провадження у справі. Тобто, дані обставини підтверджують неможливість одночасного розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами. Також, рішення у справі № 918/688/18 матиме преюдиційне значення для розгляду справи № 918/823/17 і впливатиме на результати її розгляду, адже встановлюватиме наявність у позивача - МПП "Моріон" права на звернення з позовом до суду у даній справі.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 5 ч. ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Апеляційний господарський суд зазначає, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, що розглядалися іншим судом. При цьому, пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Отже, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, господарський суд у кожному випадку зазначає: як саме пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом, чим саме обумовлюється неможливість розгляду справи. Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи. Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншім судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншім судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Так, предметом позову у справі №918/823/17 є вимога позивача про зобов`язання звільнити торговельні місця шляхом демонтажу тимчасових нестаціонарних споруд у зв`язку із закінчення дії договорів оренди, а предметом позову у справі №918/688/18 є вимоги про визнання недійсним паспорту ринку "Моріон".

Суд апеляційної інстанції, враховуючи предмет та підстави позову у даних справах вважає, що заявником не обґрунтовано, яким чином з`ясування обставин у справі №918/688/18 унеможливлює розгляд заявлених позовних вимог у справі №918/823/17 та яким чином встановлені у справі №918/688/18 обставини впливають на оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи у даній справі. Заявник не вказав, які саме обставини, встановлені при розгляді справи №918/668/18 мають преюдиціальне значення для даної справи, не обґрунтував у клопотанні неможливості розгляду даної справи, тобто, не навів обставин, які не могли б бути самостійно встановлені судом у межах вирішення спору про зобов`язання звільнити торговельні місця.

Отже, беручи до уваги викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що наявність справи №918/688/18 не перешкоджає з`ясуванню обставин у даній справі, а зібрані у даній справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом даного судового розгляду, тому в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі слід відмовити.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку справи, в якій вона є стороною. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд апеляційної інстанції зазначає, що представник фізичної особи-підприємця Кот Миколи Михайловича подавав до суду клопотання (вх. №9577/19 від 05.03.2019 р.), в якому просить суд долучити до матеріалів справи додаткові докази, а саме: лист Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області №0-17-0.4.3-219/90-19 від 04.03.2019 р. та ухвалу Рівненського міського суду від 28.02.2019 р. у справі №569/2861/19 1-кс/569/1494/19.

Також, представник ФОП Кот М.М. - Овдійчук О.О. подала до суду клопотання (вх. №13021/19 від 04.04.2019 р.), в якому просить долучити до матеріалів справи додаткові докази, а саме: копію листа управління земельних відносин Рівненської міської ради №01-07/18 від 29.03.2019 р., копії листів Міськрайонного управління Держгеокадастру у Рівненському районі та м. Рівному Відділу у м. Рівному та копію рішення Рівненської міської ради від 30.08.2018 р. №4780 "Про надання малому приватному підприємству "Моріон" згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на вул. Шевченка, 7, на якій знаходиться нерухоме майно".

Розглянувши клопотання представника відповідача2 про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин.

В силу ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, норми процесуального закону регламентують принцип диспозитивності судового процесу, згідно з яким особа самостійно здійснює свої процесуальні права та обов`язки без втручання суду.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 5 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Беручи до уваги викладене та дослідивши документи, які представник скаржника просить суд прийняти в якості додаткових доказів у справі, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що більша їх частина не є додатковими доказами у справі, оскільки вони з`явилися лише після прийняття судом першої інстанції рішення і не оцінювалися судом при вирішенні спору.

При цьому, суд не приймає до уваги подану представником скаржника копію рішення Рівненської міської ради від 30.08.2018 р. №4780 "Про надання малому приватному підприємству "Моріон" згоди на відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на вул. Шевченка, 7, на якій знаходиться нерухоме майно", як додаткового доказу у справі, що існував на час прийняття оскаржуваного рішення суду, оскільки він в клопотанні не обґрунтував неможливість подання його до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Представник відповідача-2, який приймав участь при розгляді справи в суді першої інстанції або ж сам відповідач-2 не були позбавленні можливості подати вказане рішення до суду першої інстанції.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку відмовити представнику скаржника в задоволенні клопотань про долучення до матеріалів справи додаткових доказів та не надає даним документам правової оцінки.

Крім того, суд відмовляє позивачу МПП " Моріон" у залученні додаткових доказів,поданих ним апеляційному господарському суду , а саме : копії витягу з ДЗК від 04.04.2019р., копії витягу з Дежавного реєстру речових прав від 08.04.2019р. копії відзиву управління торгівлі від 11 квітня 2019 р. , оскільки ці докази з`явилися лише після прийняття судом першої інстанції рішення і не оцінювалися ним при вирішенні спору,а відтак не дає їм правової оцінки.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як встановлено апеляційним господарським судом, мале приватне підприємство "Моріон" є власником (оператором) ринку "Моріон", розташованого за адресою: м. Рівне, вул. Шевченка, 7, що підтверджується дозволом на розміщення об`єкта торгівлі №682 від 13.08.2003р., паспортом ринку від 01.06.2006р. та Експлуатаційним дозволом №17-18-488 від 29.11.2016 р.

Ринок "Моріон" розміщений на двох суміжних земельних ділянках.

Перша земельна ділянка знаходиться за адресою: м . Рівне, вул. Шевченка, 3 , яка перебуває в користуванні позивача на підставі додаткового договору про поновлення договору оренди землі № 00538 від 12.07.2012р. терміном дії до 25.04.2021р.

Друга земельна ділянка значиться за адресою: м. Рівне, вул. Шевченка, 7 , яка знаходиться в постійному користуванні позивача, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею серії РВ 00226 виданий 04.06.1999р.( В судовому засіданні апеляційного господарського суду 16 травня 2019 року оглянутий оригінал Державного акту серії РВ 00226 ,виданий 04 червня 1999р.на підставі рішення Рівненської міської ради від 15 квітня 1999 р. № 121)

Розміщення ринкових майданчиків біля Будинку побуту (вул. Шевченка, 3) та лазні (вул. Шевченка,7) в м. Рівне було дозволено з 1998 року, що підтверджується наказом міського управління торгівлі, громадського харчування та побутового обслуговування "Про надання дозволів на розміщення об`єктів роздрібної торгівлі - торговельних ринкових майданчиків" від 01.07.1998р. № 407.

15.01.2003р. головним архітектором м. Рівне було погоджено ескіз генплану ринку, м 1:500, для отримання МПП "Моріон" відповідних дозволів, погоджень, техумов. Також, позивач погодив таку схему з начальником ЗДПО-З - 20.08.2004р., згідно якої розміщення торговельних місць відповідачів відповідають своєму місцерозташуванню і на сьогодні.

13.08.2003р. було видано дозвіл № 682 на розміщення об`єкта торгівлі, ринку "Моріон", що підтверджується наказом Управління торгівлі громадського харчування та побутового обслуговування від 13.08.2003р. № 777 та самим дозволом. В дозволі затверджено режим роботи ринку.

Рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради від 14.02.2006р. № 39 "Про паспортизацію ринків м. Рівного" керівників ринків було зобов`язано завершити паспортизацію ринків з виготовлення і узгодження у місцевому органі державного пожежного нагляду схем розміщення торговельних рядів, кіосків, павільйонів, палаток тощо, які розташовані приміщеннях та на відкритих майданчиках.

Позивач погоджував роботу ринку із територіальними установами державної санітарно-епідеміологічної служби. Про відповідність потужностей оператора ринку вимогам санітарних заходів підтверджує експлуатаційний дозвіл № 17-18-488 , виданий Управлінням Держпродспоживслужби в м. Рівному 29.11.2016р.

Вказані обставини( щодо наявності у МПП " Моріон" усіх необхідних дозвільних документів ) також були встановлені постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 15.06.2018 р. у справі №918/799/17 за позовом МПП "Моріон" до ФОП Яганова С.П. про стягнення заборгованості в розмірі 1161,60 грн. та звільнення торгівельного місця, яка набрала законної сили та які не підлягають доказуванню згідно ч.4 ст. 75 ГПК України.

15.07.2016р. між малим приватним підприємством "Моріон" (орендодавець, позивач) та фізичною особою-підприємцем Волощук Валентиною Петрівною (орендар, відповідач-1) укладено договір оренди торговельного місця № 254/16 (далі договір оренди-1), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування місце № 254 загальною площею 2,50 кв. метрів, що розташоване на території ринку "Моріон" (далі - об`єкт оренди) для провадження торговельної діяльності (п.1.1. договору).

15.07.2016р. між малим приватним підприємством "Моріон" (орендодавець, позивач) та фізичною особою-підприємцем Кот Миколою Михайловичем (орендар, відповідач-2) укладено договір оренди торговельного місця № 322/16 (далі - договір-2) за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування місце № 322 загальною площею 3,00 кв. метрів, що розташоване на території ринку "Моріон" (далі - об`єкт оренди) для провадження торговельної діяльності (п.1.1. договору).

15.07.2016р. між малим приватним підприємством "Моріон" (орендодавець, позивач) та фізичною особою-підприємцем Івановою Тетяною Вікторівною (орендар, відповідач-3) укладено договір оренди торговельного місця № 278/16 (далі - договір-3) за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування місце № 278 загальною площею 2,80 кв. метрів, що розташоване на території ринку "Моріон" (далі - об`єкт оренди) для провадження торговельної діяльності (п.1.1. договору).

За змістом п. п. 1.2., 1.3., 1.4. договорів - 1, 2, 3, об`єкт оренди облаштовано тимчасовою нестаціонарною спорудою типу КЗТ (КЗТ, ЛП, контейнер), право власності на яку має орендар. Місцезнаходження об`єкта оренди зазначається на плані території ринку. Орендар набуває права користування об`єктом оренди з дня набрання чинності цим договором.

Повернення орендарями об`єкту оренди орендодавцеві оформляється двостороннім актом приймання-передавання, що складається у двох примірниках, наділених однаковою юридичною силою, - по одному примірнику для кожної із сторін (п. 6.10. договорів 1,2,3).

Пунктом 6.1. договорів - 1, 2, 3 (з урахуванням додаткових угод від 31.07.2017р.) визначено, що договори набувають чинності з 01.08.2016р. та діють до 31.10.2017р. включно.

Договори підписані сторонами та скріплені відтиском печатки орендодавця.

Відповідно до актів приймання-передавання від 01.08.2016р. до договорів - 1, 2, 3 орендодавець передав, а орендарі прийняли у строкове платне користування місця № 254 загальною площею 2,50 кв. метрів, № 322 загальною площею 3,00 кв. метрів, № 278 загальною площею 2,80 кв. метрів, що розташовані на території ринку "Моріон".

Вказані акти приймання-передавання підписані сторонами та скріплені відтиском печатки орендодавця.

20.11.2017р. позивач направив на адресу відповідачів - 1, 2, 3 повідомлення вих. №333, 355, 342, в якому зазначив про закінчення терміну дії договорів 31.10.2017р., вказав, що на новий термін договори оренди торговельних місць продовжувати не буде, а тому просив відповідачів - 1, 2, 3 - з 01.11.2017р. звільнити об`єкт оренди. В якості доказу направлення вказаних листів відповідачам - 1, 2, 3 позивачем долучено до позовної заяви копію рекомендованого поштового повідомлення про вручення поштового відправлення та список 5066 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих.

Предметом судового розгляду в даній справі є вимога позивача до відповідачів про зобов`язання звільнити торговельні місця шляхом демонтажу тимчасових нестаціонарних споруд у зв`язку із безпідставним використанням відповідачами торгівельних місць на ринку "Моріон" після закінчення дії договорів оренди.

Таким чином, предметом доказування у даній справі є факт безпідставного продовження використання торговельних місць відповідачами після закінчення дії договорів оренди.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до приписів ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Приписами ч. 1 ст. 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст. 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Положеннями ч. 1 ст. 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Нормами ч. 2 ст. 291 ГК України встановлено, що договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об`єкта оренди; ліквідації суб`єкта господарювання - орендаря; загибелі (знищення) об`єкта оренди.

Згідно ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Зі змісту ст. 759, 763, 764 ЦК України, ч. 2 ст. 291 ГК України вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов`язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно 1 ч. ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Як встановлено апеляційним судом, мале приватне підприємство "Моріон" є власником (оператором) ринку "Моріон", який розташований за адресою: м. Рівне, вул. Шевченка, 7.

Матеріалами справи підтверджується, що ринок "Моріон" розміщений на двох суміжних земельних ділянках за адресою: м. Рівне , вул. Шевченка , 3, 7 та позивач має всі законні підстави для користування ними, а також всі необхідні дозвільні документи для роботи ринку.

В свою чергу, право адміністрації ринку укладати письмові угоди з продавцями про надання торговельних місць на визначений термін передбачено п. 20 Правил торгівлі на ринках, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 26.02.2002 р. №57/188/84/105.

При цьому, п. 20 Правил передбачено, що адміністрація ринку при наданні продавцям торговельних місць на визначений термін укладає з ними письмову угоду, в якій рекомендується зазначати термін дії угоди, асортимент (вид) товарів, що реалізуються, розташування торговельного місця, умови оренди торговельного місця, розмір та порядок оплати за оренду майна, перелік послуг, які надає ринок, та їх вартість.

Про необхідність укладення договору оренди торговельного місця між адміністрацією ринку та підприємцями вказується також у абз. 4 п. 1.16 та п. 1.20 Правил торгівлі на ринках міста Рівного.

Отже, аналізуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що Правилами безпосередньо передбачено укладення між адміністрацією ринку і підприємцями, що займаються торговельною діяльністю договорів, що за своєю правовою природою є договорами оренди (найму) торгових площ. Також, про необхідність укладення договорів оренди торговельних місць між адміністрацією ринку та підприємцями вказується у абз. 4 п. 1.16 та п. 1.20 Правил торгівлі на ринках м. Рівного.

Матеріалами справи підтверджується, що між позивачем та відповідачами були укладені договори оренди торговельних місць № 254/16, 322/16, 278/16 від 15.07.2016р.

За змістом п. 1.2. договорів оренди відповідачами ФОП Волощук В.П., ФОП Кот М.М. , ФОП Івановою Т.В. торговельних місць, тимчасові нестаціонарні споруди типу КЗТ (КЗТ, ЛП, контейнер), які розташовані на території ринку "Моріон" належать орендодавцю чи орендарю.

Так, пунктами 6.1. даних договорів (з урахуванням додаткових угод від 31.07.2017р.) сторони передбачили, що дані договори набувають чинності з 01.08.2016р. та діють до 31.10.2017р. включно.

Таким чином, враховуючи умови даних договорів оренди, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вони припинили свою дію 31.10.2017 р.

Матеріалами справи підтверджується, що 20.11.2017р. позивач направив на адресу відповідачів - 1, 2, 3 повідомлення вих. № 333, 355, 342, в яких зазначив про закінчення терміну дії договорів 31.10.2017р. та вказав, що на новий термін договори оренди торговельних місць продовжувати не будуть, а тому просив відповідачів з 01.11.2017р. звільнити об`єкт оренди.

Дані повідомлення були отримані відповідачами, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень та списком 5066 згрупованих поштових відправлень листів.

Отже, беручи до уваги те, що договори оренди торговельних місць №254/16, 322/16, 278/16 від 15.07.2016р. припинили свою дію 31.10.2017р., відповідачі зобов`язані звільнити об`єкт оренди (торговельні місця №254, 322, 278), які вони займають та повернути їх орендодавцю за актами приймання-передачі.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази звільнення відповідачами об`єктів оренди та повернення їх позивачу відповідно до вимог чинного законодавства та умов договорів оренди.

Відтак, з огляду на норми чинного законодавства та враховуючи те, що з припиненням дії договорів оренди, відповідачі втратили статус орендарів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги позивача про зобов`язання відповідачів звільнити торгівельні місця №254 , 322, 278 шляхом демонтажу тимчасових нестаціонарних споруд типу КЗТ, розташованих на ринку "Моріон", є обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню повністю.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що договорами оренди чітко визначено торговельні місця зазначені на генплані-схемі ринку "Моріон" погодженому 20.08.2004р. із ЗДПО-З, які були передані відповідачам в оренду, їх площа та тип облаштування.

Окрім того, відповідачами не наведено суду обставин, які б спростовували факт користування ними торговельними місцями на ринку "Моріон" згідно договорів оренди торговельних місць.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що основним видом господарської діяльності позивача є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна що згідно затверджених КВЕД відповідає коду 68.20, що підтверджується відомостями, що містяться і Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та випискою із вказаного реєстру щодо МПП "Моріон". Згідно пояснень до даного виду економічної діяльності цей клас 68.20. включає також діяльність ринків.

Вид діяльності із надання послуг та створення для продавців і покупців належних умов у процесі купівлі-продажу товарів за цінами, що складаються залежно від попиту і пропозиції у державному класифікаторі КВЕД відсутній.

Згідно п. 2 Правил торгівлі на ринках, затверджених наказом Міністерством економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною податковою адміністрацією України, Державним комітетом стандартизації, метрології та сертифікації України від 26.02.2002р. № 57/188/84/105, ринок - це суб`єкт господарювання, створений на відведеній за рішенням місцевого органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування земельній ділянці і зареєстрований в установленому порядку, функціональними обов`язками якого є надання послуг та створення для продавців і покупців належних умов у процесі купівлі-продажу товарів за цінами, що складаються залежно від попиту і пропозицій.

Відповідно до п. 2 наказу від 26.02.2002р. № 57/188/84/105, ці Правила носять рекомендаційний характер для затвердження правил торгівлі на ринках органами місцевого самоврядування.

Згідно п.1.2. Правил торгівлі на ринках міста Рівного, затверджених рішенням Рівненської міської ради від 31.05.2011р. № 841, ринок - це об`єкт торгівлі, на території якого суб`єкт господарювання, що має право на користування чи розпорядження земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, організовує та/або забезпечує створення належних умов для провадження торговельної діяльності підприємцями.

Аналогічне визначення поняття ринку міститься і в Положенні про основні вимоги до організації діяльності продовольчих, непродовольчих та змішаних ринків, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29.07.2009р. №868 "Деякі питання організації діяльності продовольчих, непродовольчих та змішаних ринків".

Як встановлено судом апеляційної інстанції вище, ринок "Моріон" розміщений на двох суміжних земельних ділянках за адресою: м. Рівне, вул. Шевченка, 3,7, які перебувають в користуванні позивача на підставі додаткового договору про поновлення договору оренди землі № 00538 від 12.07.2012р. терміном дії до 25.04.2021р. та державного акту на право постійного користування землею серії РВ 00226 , виданого 04.06.1999 р.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що оспорювати законність/незаконність використання земельних ділянок може лише їх власник або законний землекористувач.

Однак, відповідач не є ні власником, ні землекористувачем земельних ділянок на яких розміщений ринок, а доказами в матеріалах справи підтверджується те, що позивач має усі необхідні дозвільні документи для роботи ринку "Моріон", тому доводи скаржника в цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо доводів апелянта, що судом першої інстанції невірно зазначена в судовому рішенні дата Державного акту 04.06.1996 р., апеляційний господарський суд зазначає , що оригінал акту оглядався в судовому засіданні , з нього вбачається, що Державний акт виданий 04.06.1999р. Разом з тим, ця описка, яку суд першої інстанції має право виправити на підставі ст. 243 ГПК України за власною ініціативою або за за заявою учасників справи, не вплинула на правильність судового рішення і не є підставою для його скасування.

Щодо доводів апелянта Кота М.М . та відповідачів Волощук В.П. та Іванової В. П. про недійсність паспорта ринку , апеляційний господарський суд вказує , що основним документом , на підставі якого функціонує ринок " Моріон" є дозвіл на розміщення об"єкту торгівлі , громадського харчування та побутового обслуговування № 682 , виданий МПП " Моріон" згідно наказу № 777 від 13.08.2003 р. Паспорт ринку та паспортизація ринків на законодавчому рівні не визначено, його запроваджено органами місцевого самоврядування (розпорядженням від 21.01.1999р. № 105р.), з метою впорядкування роботи ринків та збору інформації щодо орієнтовної кількості торгівельних місць на них.

Щодо доводів скаржників про те, що судом першої інстанції безпідставно було відхилено клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною 2 статті 202 цього Кодексу.

Статтею 202 ГПК України встановлено наслідки неявки в судове засідання учасників справи.

Суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними (ч. 11 ст. 270 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ст. 195 ГПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Враховуючи обмеженні строки розгляду справи, які встановлені процесуальним законом, а також те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, заявниками клопотання не доведено, а судом першої інстанції не встановлено наявності обставин, які б унеможливлювали вирішення справи по суті, судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження про день, час та місце розгляду справи, явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість розгляду даної справи за наявними у ній документами, без участі адвоката Овдійчук О.О. та обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотань про відкладення розгляду справи.

При цьому, апеляційний суд враховує, що усі відповідачі особисто були присутні у засідання 01.11.2018 р. та могли висловити свою позицію з приводу предмету спору, однак під час дослідження письмових доказів самостійно покинули судове засідання та вийшли із зали суду.

Окрім того, адвокат Овдійчук О.О., подаючи клопотання про відкладення слухання справи на іншу дату, у останньому навела перелік дат, у які вона буде зайнята у інших судових засіданнях при розгляді справ у інших судах. Адвокат Овдійчук О.О. просила суд не призначати розгляд даної справи на 01.11, 02.11, 05.11, 06.11, 07.11, 08.11, 09.11, 12.11, 13.11, 14.11, 15.11, 16.11, 19.11, 20.11, 21.11, 22.11, 23.11, 26.11 (після обіду), 27.11 (після обіду), 28.11, 29.11, 03.12 (до обіду), 04.12, 05.12, 13,12, 17.12, 20.12 - 2018 року.

Проте адвокатом, не подано суду доказів того, що вона дійсно буде приймати участь у інших засіданнях у ці дні, та що її участь у судових засіданнях визнавалася іншими судами обов`язковою; не обґрунтувала у чому справи та участь у засіданнях при їх розглядах, які будуть розглядатися у перелічені нею дні (у тому числі і справи, через які вона не змогла прибути до господарського суду 01.11.2018 р.), мають для неї більший пріоритет ніж справа №918/823/17.

Окрім того, суд апеляційної інстанції, враховуючи положення ст. ст. 227, 228 ГПК України обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання ФОП Волощук В.П. про зупинення провадження у даній справі у зв`язку із відкриттям кримінального провадження 0006384, оскільки відповідач не навів підстав для такого зупинення та не обґрунтував, які факти будуть встановлені у кримінальному провадженні, що можуть вплинути на результат вирішення спору у даній справі.

Доводи скаржника, що суддя Бережнюк В.В. підлягала відводу від розгляду даної справи, оскільки при розгляді справи було встановлено ряд підроблених підписів ФОП Волощук В.П. в матеріалах справи та недобросовісність судді, судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги, враховуючи наступне.

Згідно ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ст. 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

З підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1 - 4 частини першої статті 35 цього Кодексу, статті 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра судді господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи те, що заяви про відвід судді Бережнюк В.В. подані до суду першої інстанції поза межами строку, встановленого ст. 38 ГПК України, суд першої інстанції обґрунтовано залишив їх без розгляду у відповідності до ст. 118 ГПК України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає посилання скаржників,викладені ними в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржників не спростовують висновків суду першої інстанції.

При цьому, судом звертається увага на те, що у рішенні Європейського суду з прав людини (справа Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 р.) зазначено, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Рівненської області від 01.11.2018р. у справі №918/823/17 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу та заяви про приєднання до апеляційної скарги - без задоволення.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Кот Миколи Михайловича, до якої (скарги) приєдналися відповідач-1,3 ФОП Волощук Валентина Петрівна та ФОП Іванова Тетяна Вікторівна на рішення Господарського суду Рівненської області у справі №918/823/17 - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складено 21 травня 2019 р.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Василишин А.Р.