УХВАЛА

м. Київ

22.05.2019Справа № 910/6474/19

Суддя Привалов А.І., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Тема Мода Юкрейн» про забезпечення позову і додані до неї матеріали, подану до пред`явлення позову

Особи, які отримають статус учасника справи:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Тема Мода Юкрейн» (04050, м. Київ, вул. Пимоненко, 13, офіс 5А51 ; ).

Відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Віта Верітас» (04205, м. Київ, пр. Оболонський, 1Б; 33346854).

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Тема Мода Юкрейн» з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви в порядку ст.138 ГПК України.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається те, що 17.11.2015р. між ТОВ «Віта Верітас», як орендодавцем, та ТОВ «Тема Мода Юкрейн», як орендарем, був укладений Договір оренди нежитлового приміщення № 01-01-А-107-2015, відповідно до пп. 1.1 статті 1 якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оперативну оренду нежиле приміщення (частину нежилого приміщення - будівлі Блок А, загальною площею 635,8 кв. м., розташоване на першому поверсі (секція А 107), розташоване в Будівлі за адресою: м. Київ, проспект Оболонський 1Б, літ. А.

Договір оренди укладений сторонами на строк, починаючи з 23 січня 2016 року (п. 2.8. договору) до 31 січня 2023 року (п. 3.1. договору).

Однак, наприкінці березня 2019 року ТОВ «Тема Мода Юкрейн» отримало від ТОВ «Віта Верітас» повідомлення за вих. № 219 від 28.03.2019р. про дострокове припинення дії договору оренди з 31.05.2019р., у зв`язку з порушенням орендарем п. 6.4.1. договору.

Також, за твердженнями заявника, ТОВ «Віта Верітас» повідомило про намір укласти договір оренди з іншим орендарем на більш вигідних умовах та повідомило про вимогу вивезти майно та обладнання до 31.05.2019р., оскільки новий орендар буде завозити своє майно.

Заявник вважає, що орендодавець своїми діями щодо зазначення в договорі оренди нереальних умов до видачі банківської гарантії, а також подальшим непогодженням тексту банківської гарантії недобросовісно сприяв настанню скасувальної обставини за п.6.4.1. договору, тому на підставі ч. 4 ст. 212 ЦК України, така обставина не настала. Відтак, відсутні причини для достроквого припинення договору оренди.

Отже, заявник має намір звернутися до Господарського суду міста Києва з позовом про визнання права користування приміщенням строком дії договору оренди, а сааме по 31 січня 2023 року.

На даний час у ТОВ «Тема Мода Юкрейн» є всі підстави вважати, що з 31.05.2019р. орендодавець вчинятиме дії, спрямовані на передачу приміщення в користування іншим особам, не допуск орендаря до приміщення, утруднення здійснення господарської діяльності в приміщенні, вивільнення приміщення від майна та обладнання орендаря тощо.

Демонтаж та вивезення обладнання та майна заявника, а також завезення обладнання інших осіб може істотно ускладнити або унеможливити поновлення порушених прав та законних інтересів ТОВ «Тема Мода Юкрейн».

Отже, заявник просить суд:

- заборонити товариству з обмеженою відповідальністю «Віта Верітас» та будь-яким іншим особам передавати в оренду (суборенду, користування) нежиле приміщення - будівлі Блок А, загальною площею 635,8 кв. м., розташоване на першому поверсі (секція А 107) в Будівлі за адресою: м. Київ, проспект Оболонський 1Б, літ. А;

- заборонити товариству з обмеженою відповідальністю «Віта Верітас» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо виселення, звільнення приміщення від майна чи ускладнення користування приміщенням будівлі Блок А, загальною площею 635,8 кв. м., розташоване на першому поверсі (секція А 107) в Будівлі за адресою: м. Київ, проспект Оболонський 1Б, літ. А, товариством з обмеженою відповідальністю «Тема Мода Юкрейн».

Дослідивши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Тема Мода Юкрейн» про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, суд відзначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Суд, дослідивши листування сторін, додане до заяви про забезпечення позову, зазначає, що у вказаних листах відсутнє будь-яке посилання ТОВ «Віта Верітас» на бажання передати спірне нежитлове приміщення будь-яким іншим особам або використовувати його у власних цілях, як стверджує у своїй заяві ТОВ «Тема Мода Юкрейн».

Крім того, судом враховано, що заявник уклав з відповідачем договір оренди ще 17.11.2015р., а відтак, починаючи з вказаної дати, був повністю обізнаний з усіма умова договору та на протязі більше, ніж трьох років не позбавлений був права ініціювати внесення змін у п. 6.4.1. договору оренди, у разі наявності об`єктивних обставин неможливості його реального виконання.

Також, до заяви не додано жодного належного доказу, що свідчить про вчинення на даний час ТОВ «Віта Верітас» дій, направлених на порушення майнових прав заявника.

Водночас, заявник просить суд фактично вжити заходів забезпечення позову, які порушать права ТОВ «Віта Верітас», як власника спірного приміщення щодо вільного використання і розпоряджання своєю власністю та відповідно є втручанням у господарську діяльність останнього.

Таким чином, дослідивши додані до заяви докази та враховуючи збалансованість інтересів сторін, суд дійшов висновку, що на підтвердження необхідності на даний час застосування заходів до забезпечення позову заявником не надано належних і допустимих доказів, які підтверджують, що незабезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду. Відтак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Тема Мода Юкрейн» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано: 22.05.2019р.

Суддя А.І. Привалов