ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2019 р. Справа № 917/396/19

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засіданні Отюговій О.І., розглянувши справу № 917/396/19

за позовною заявою Приватного підприємства "Богдан", пров. Г.Бресту, 93, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Вікта", вул. І.Мазепи 8Б, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

про стягнення 26 946,88 грн. заборгованості,

Без виклику учасників справи

Встановив :

11.03.2019 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Приватного підприємства "Богдан" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Вікта" про стягнення 26946,88 грн. заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області суду від 13.03.2019 року на підставі ст. 174 ГПК України позовну заяву Приватного підприємства "Богдан" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Вікта" про стягнення 26946,88 грн. заборгованості залишено без руху та надано позивачу строк 5 днів з дня вручення такої ухвали для усунення недоліків.

26.03.2019 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Суд ухвалою від 27.03.2019 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 917/396/19 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Сторони були належним чином та завчасно повідомлені за місцем їх реєстрації про покладені на них обов`язки, про що свідчать матеріали справи. Крім того, ухвала суду у даній справі була своєчасно розміщена судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 27.03.2019 року була надіслана відповідачу 27.03.2019 року рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Поштове відправлення було вручене відповідачу 01.04.2019 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення (№470).

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

01.06.2017 року між ПП «Богдан» (далі - Орендодавець) та ТОВ «Компанія «ВІКТА» (далі - Орендар) було укладено Договір оренди нежитлового приміщення № 38 (далі Договір, арк. справи 25-27).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування для здійснення господарської діяльності (стоянка) нежитлове приміщення загальною площею 3351 кв..м., що знаходиться за адресою: м. Кременчук, вул. Кірова (Лебедина), 1 (п. 1.1 Договору);

- строк оренди визначається з 10.06.2017 р. по 31.12.2018 р. (п. 1.5 Договору);

- за користування орендованим майном Орендар сплачує Орендодавцеві орендну плату у розмірі 8545,00 грн. на один місяць оренди (п. 3.1 Договору);

- орендна плата за кожний місяць оренди здійснюється шляхом попередньої її оплати в розмірі суми за один місяць оренди не пізніше 5 числа розрахункового місяця. (п. 3.5 Договору);

- Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати Орендодавцеві орендну плату. Щомісячно надавати Орендодавцем інформацію про перерахування орендної плати (пп. 4.1.3 та 4.1.11 Договору);

- Орендар несе відповідальність за договором у випадку прострочення по сплаті орендних платежів пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який стягується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення (п.5.3 Договору).

Факт передачі об`єкту оренди ОСОБА_1 підтверджується наявною у матеріалах справи копією акту приймання-передачі майна в оренду №1 від 01.06.2017 року, який підписаний представниками сторін та скріплений печатками сторін (арк.с. 28).

В порушення умов Договору, відповідач зобов`язання за Договором щодо своєчасної сплати орендних платежів не здійснював, в результаті чого у останнього перед позивачем виникла заборгованість з орендної плати.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами проводилась звірка взаєморозрахунків та було складено належним чином оформлений акт, згідно якого станом на 01.10.2018 р. за відповідачем рахувалася заборгованість у розмірі 25 180,02 грн.. Даний акт підписаний представниками сторін та скріплений печаткою позивача (копія наявна у матеріалах справи, а.с. 31).

У зв`язку із невиконанням Орендарем умов Договору, а саме розділу 3 «Орендна плата, інші платежі та умови оплати», сторони за взаємною згодою, Додатковою угодою від 18.04.2018 р. (арк.с. 29) достроково розірвали Договір оренди нежитлового приміщення №38 від 01.06.2017 р..

При цьому, у п. 2 Додаткової угоди, сторони визначили, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань.

Згідно акту приймання-передачі №2 від 18.04.2018 Орендар повернув, а Орендодавець прийняв нежитлове приміщення за адресою вул. Кірова (Лебедина), 1 загальною площею 3351 кв.м..

Як зазначає позивач, на день підписання акту приймання приміщення заборгованість відповідачем не була сплачена.

В зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором, в частині здійснення розрахунків по орендним платежам, позивачем було пред`явлено відповідачу претензію № 1 від 12.12.2018 року, з вимогою в строк до 10 робочих днів з моменту отримання претензії оплатити заборгованість у розмірі 25 180,02 грн. (копія наявна у матеріалах справи, а.с. 32).

За даними позивача, як на момент звернення з даним позовом до суду, так і на момент розгляду даної справи відповідач зобов`язання за Договором щодо сплати орендних платежів не виконав, заборгованість останнього складає 25 180,02 грн..

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом з вимогою про стягнення з відповідача 26 946,88 грн. заборгованості, яка виникла внаслідок із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором оренди № 38 від 01.06.2017 р., з яких : 25 180,02 грн. - сума основного боргу, 1 176,63 грн. пеня, 455,25 грн. інфляційні втрати та 135,00 грн. 3% річних .

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з оренди.

У відповідності до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Статтею 759 Цивільного Кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до п. 3 ст. 285 Господарського кодексу України орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, одностороння відмова від договору оренди в силу п. 1 ст. 291 Господарського кодексу України не допускається. Зазначене також кореспондується з п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, де встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання за Договором щодо сплати орендних платежів не виконав неналежним чином, заборгованість останнього з орендних платежів перед позивачем на момент прийняття рішення складає 25 180,00 грн., що підтверджується матеріалами справи. Дана обставина відповідачем не спростована.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 5.3 Договору визначено, що Орендар несе відповідальність за договором у випадку прострочення по сплаті орендних платежів пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який стягується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Вказаний пункт Договору узгоджується із положеннями ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань": платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 1 176,63 грн. пені за період з 26.12.2018 року по 01.03.2019 року (з урахуванням моменту виникнення у відповідача зобов`язання з оплати орендних платежів за кожний окремий місяць), суд прийшов до висновку, що заявлений розмір пені відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", а тому вимоги в цій частині є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача 135,00 грн. трьох процентів річних та 455,25 грн. інфляційних втрат за період з 26.12.2018 року по 01.03.2019 року (з урахуванням моменту виникнення зобов`язання з оплати орендних платежів за кожний окремий місяць), суд визнає його правильним та приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Допустимих доказів в спростування зазначеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи, відповідачем не спростовані, а тому підтягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232-233, 236, 237-238, 240, 252 ГПК України, суд,-

Вирішив:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ВІКТА» (адреса: вул. Мазепи,8Б м. Кременчук, Полтавська область, 39600, Код , р/р НОМЕР_1 АТ «УКРЕКСІМБАНК», МФО 322313, ІПН 36) на користь Приватного підприємства «БОГДАН» (адреса: пров. героїв Бресту, 93 м. Кременчук, Полтавська область, 39600, Код , р/р НОМЕР_2 в ПАТ «Марфін Банк», МФО 328168, ІПН 55) заборгованість по Договору оренди нежитлового приміщення № 38 від 01.06.2017 у розмірі 25 180,00 грн., 1 176,63 грн. пені; 455,25 грн. інфляційних втрат, 135,00 грн. 3% річних та 1 921,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ із набранням рішенням законної сили.

Рішення підписано 22.05.2019 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М.Тимощенко