ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2019 р. Справа № 910/15786/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Пашкіної С.А.

Калатай Н.Ф.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укpнaфта"

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2019 р. (повне рішення складено 05.02.2019 р.)

у справі № 910/15786/18 (суддя - Смирнова Ю.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України"

до Публічного акціонерного товариства "Укpнaфта"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві

про стягнення 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 102656,51 грн

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Надра України" звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укpнaфта" про стягнення фінансових санкцій за час прострочення виконання рішень суду у загальному розмірі 102656,51 грн, з яких: 20347,92 грн - 3% річних та 82308,59 грн - інфляційні втрати.

Вимоги позивача обґрунтовані неналежним виконанням Публічним акціонерним товариством "Укpнaфта" своїх обов`язків з оплати заборгованості, що була встановлена та стягнута відповідно до рішень Господарського суду м. Києва у справах № 910/8261/15-г, № 910/6953/15-г, № 910/6943/15-г, № 910/8253/15-г, № 910/16504/15 та № 910/8264/15-г.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.12.2018 р. відкрито провадження у справі № 910/15786/18 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Також ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.01.2019 р. залучено до участі у справі Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 30.01.2019 р. (повне рішення складено 05.02.2019 р.) у справі № 910/15786/18 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 16950,67 грн та інфляційні втрати у розмірі 68399,12 грн, в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Укpнaфта" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду повністю та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення порушено норми матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що моментом виконання рішення є стягнення грошових коштів з рахунку боржника, а не надходження коштів на рахунок позивача.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2019 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укpнaфта" у справі № 910/15786/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Власов Ю.Л., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/15786/18, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України, а також встановлено іншим учасникам справи строк для подання відзивів на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

До суду 28.03.2019 р. Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Надра України" подано відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач заперечує проти доводів скарги, просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1237/19 від 13.05.2019 р. у зв`язку з призначенням судді Власова Ю.Л. суддею Верховного Суду відповідно до Указу Президента № 195/2019 від 07.05.2019 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/15786/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/15786/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 р. справу № 910/15786/18 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених судом першої інстанції обставин справи убачається, що 19.12.2013 р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Надра України" (виконавець) та Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" (замовник) було укладено договори про проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування, зокрема, договори № 7/2962-Р-143М/13, № 7/3009-Р-127М/13, № 7/2932-Р-144М/13, № 7/2964-Р-138М/13, № 7/2969-Р-152М/13 та № 7/3024-Р-113М/13.

На виконання умов вищенаведених договорів позивач надав, а відповідач прийняв обумовлені ними послуги, однак не оплатив їх у встановлений строк, внаслідок чого Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Надра України" звернулося до Господарського суду м. Києва із позовними заявами про стягнення з відповідача основного боргу, інфляційних втрат, 3% річних та пені.

За результатами розгляду позовів Публічного акціонерного товариства "Укpнaфта" ухвалено наступні рішення:

- рішення Господарського суду м. Києва від 20.05.2015 р. у справі № 910/8261/15-г, яким стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь позивача заборгованість по договору № 7/2962-Р-143М/13 у розмірі 92708,87 грн, 3% річних у розмірі 960,11 грн, інфляційні втрати у розмірі 10959,33 грн, пеню у розмірі 11556,86 грн та судовий збір у розмірі 2323,70 грн;

- рішення Господарського суду м. Києва від 20.05.2015 р. у справі № 910/6953/15-г, яким стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" заборгованість по договору № 7/3009-Р-127М/13 у розмірі 99936,46 грн, 3% річних у розмірі 928,18 грн, інфляційні втрати у розмірі 11813,72 грн, пеню у розмірі 10672,67 грн та судовий збір у розмірі 2467,00 грн;

- рішення Господарського суду м. Києва від 26.05.2015 р. у справі № 910/6943/15-г, яким стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" заборгованість по договору № 7/2932-Р-144М/13 у розмірі 101141,53 грн, 3% річних у розмірі 939,37 грн, інфляційні втрати у розмірі 11956,17 грн, пеню у розмірі 10801,36 грн та судовий збір у розмірі 2496,77 грн;

- рішення Господарського суду м. Києва від 21.05.2015 р. у справі № 910/8253/15-г, яким стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" заборгованість по договору № 7/2964-Р-138М/13 у розмірі 93912,93 грн, 3% річних у розмірі 941,70 грн, інфляційні втрати у розмірі 11101,66 грн, пеню у розмірі 11418,78 грн та судовий збір у розмірі 2347,50 грн;

- рішення Господарського суду м. Києва від 05.08.2015 р. у справі № 910/16504/15, яким стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" заборгованість по договору № 7/2969-Р-152М/13 у розмірі 81865,69 грн, 3% річних у розмірі 1372,65 грн, інфляційні втрати у розмірі 36842,53 грн, пеню у розмірі 18804,53 грн та судовий збір у розмірі 2746,12 грн;

- рішення Господарського суду м. Києва від 25.05.2015 р. у справі № 910/8264/15-г, яким стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" заборгованість по договору № 7/3024-Р-113М/13 у розмірі 93912,93 грн, 3% річних у розмірі 941,70 грн, інфляційні втрати у розмірі 11101,66 грн, пеню у розмірі 11418,78 грн та судовий збір у розмірі 2347,50 грн.

На виконання вищевказаних рішень Господарським судом м. Києва видано відповідні накази про їх примусове виконання: від 06.06.2015 р. у справі № 910/8261/15-г, від 05.05.2015 р. у справі № 910/6953/15-г, від 02.07.2015 р. у справі № 910/6943/15-г, від 08.06.2015 р. у справі № 910/8253/15-г, від 25.08.2015 р. у справі № 910/16504/15 та від 15.06.2015 р. у справі № 910/8264/15-г.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Надра України" зазначає, що відповідач у добровільному порядку рішення Господарського суду м. Києва не виконав, оскільки заборгованість, встановлену вищевказаними судовими рішеннями, було погашено внаслідок примусового списання грошових коштів державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві в рамках виконавчих проваджень лише 23.11.2016 р.

Отже, відповідач несвоєчасно виконав свої грошові зобов`язання за договорами № 7/2962-Р-143М/13, № 7/3009-Р-127М/13, № 7/2932-Р-144М/13, № 7/2964-Р-138М/13, № 7/2969-Р-152М/13 та № 7/3024-Р-113М/13.

За вказаних обставин позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 20347,92 грн та інфляційних втрат у розмірі 82308,59 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать ( п. 3 ч. 1 ст. 174 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Оскільки рішеннями Господарського суду м. Києва у справах № 910/8261/15-г, № 910/6953/15-г, № 910/6943/15-г, № 910/8253/15-г, № 910/16504/15 та № 910/8264/15-г було встановлено розмір наявної заборгованості відповідача перед позивачем за надані останнім послуги, а в силу положень ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за надані останнім послуги має преюдиційне значення у розгляді даної справи та не підлягає доказуванню.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Окрім цього, оскільки інфляційні втрати пов`язані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненнями грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, то ні три проценти річних, ні індекс інфляції не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов`язань.

У абз. 1 п. 9 оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/767/2013 від 29.04.2013 р. "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошового зобов`язання" зазначено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 р. у справі № 686/21962/15-ц викладено правову позицію стосовно того, що оскільки стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, за висновком Великої Палати Верховного Суду у зазначеній справі, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За таких обставин, апеляційний суд вважає правомірним висновок місцевого господарського суду стосовно того, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Як убачається з доданої до матеріалів справи банківської виписки з особового рахунку позивача, стягнуті відділом державної виконавчої служби на виконання рішень Господарського суду м. Києва у справах № 910/8261/15-г, № 910/6953/15-г, № 910/6943/15-г, № 910/8253/15-г, № 910/16504/15 та № 910/8264/15-г грошові кошти було зараховано на рахунок Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" 23.11.2016 р.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст.193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статі 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, обов`язок сплатити суму неустойки (пені), інфляційних втрат та 3% річних за невиконання зобов`язання не є зобов`язанням у розумінні положень ч. 1 ст. 509 ЦК України, а отже відсутні підстави і для застосування до цих правовідносин ст. 625 ЦК України.

Як убачається з матеріалів справи, за прострочення виконання зобов`язань, позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 20347,92 грн та інфляційні втрати у розмірі 82308,59 грн за період прострочки з 23.11.2015 р. по 22.11.2016 р.

Разом з цим, суд першої інстанції, здійснивши перевірку заявлених до стягнення позивачем сум, правомірно зазначив, що позивачем при здійсненні розрахунку 3% річних та інфляційних втрат неправильно застосовано положення ст. 625 ЦК України в частині нарахування інфляційних втрат та 3% річних на загальну суму пені, інфляційних втрат, 3% річних та судового збору, що були стягнуті за рішеннями Господарського суду м. Києва у вищезазначених справах.

За розрахунками суду першої інстанції, які перевірені апеляційним судом, обґрунтованим та документально підтвердженим є стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 16950,67 грн та інфляційних втрат у розмірі 68399,12 грн.

Розрахунок вказаних сум перевірений судом апеляційної інстанції, відповідає обставинам справи, умовам правовідносин, що склалися між сторонами, та вищевикладеним нормам законодавства України.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку стосовно часткового задоволення позовних вимог у даній справі та стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 16950,67 грн та інфляційних втрат у розмірі 68399,12 грн за несвоєчасне виконання зобов`язань зі сплати заборгованості, встановленої рішеннями суду в інших справах, що набрали законної сили.

Доводи апеляційної скарги відповідача стосовно необхідності визнання належним виконанням зобов`язання факт надходження коштів від відповідача на рахунок органу державної виконавчої служби суд відхиляє з огляду на наступне.

Стягнення грошових коштів з рахунку відповідача Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві 11.11.2016 р. на суму 5449542,31 грн, що підтверджується меморіальним ордером № 227/12 від 11.11.2016 р., відбулось на підставі платіжної вимоги № 227/12 від 31.10.2016 р., у призначенні платежу якої зазначені номери справ за якими проводиться стягнення, зокрема, за рішеннями Господарського суду м. Києва у справах № 910/8261/15-г, № 910/6953/15-г, № 910/6943/15-г, № 910/8253/15-г, № 910/16504/15 та № 910/8264/15-г, стягнення нарахованих 3% річних та інфляційних втрат за неналежне виконання яких є предметом спору у даній справі.

Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в України" моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідно до виписки банку з особового рахунку позивача фактичне перерахування грошових коштів за виконавчими провадженнями з примусового виконання рішень Господарського суду м. Києва на рахунок позивача відбулося 23.11.2016 р.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином відповідач не довів та не підтвердив належними засобами доказування відсутність обов`язку щодо сплати на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за несвоєчасне виконання зобов`язань за укладеними договорами.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2019 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Укpнaфта" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укpнaфта" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2019 р. у справі № 910/15786/18 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Публічне акціонерне товариство "Укpнaфта".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст складено 20.05.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді С.А. Пашкіна

Н.Ф. Калатай