ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/784/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Ферерського господарства "Верес", м. Миколаїв
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Панамакс", м. Харків
про стягнення 12574,91 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Коломійцев А.Ю., на підставі ордеру від 23.04.2019 року;

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фермерське господарство "Верес", м. Миколаїв звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача- Товариства з обмеженою відповідальністю "Панамакс", м. Харків, в якій просить суд 12574,91 грн. 3% річних за прострочення виконання грошових зобов`язань за договором поставки № 01-09 від 01 вересня 2018 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.03.2019 року позовну заяву Фермерського господарства "Верес" було залишено без руху та надано заявнику час на усунення недоліків позовної заяви та встановлено спосіб усунення недоліків шляхом надання до суду інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви; попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи та доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 04.04.2019 року представник Фермерського господарства "Верес" надав заяву про усунення недоліків (вх.. № 8338).

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Харківської області від 04.04.2019 року призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів позовної заяви, у зв`язку з відпусткою судді Хотенця П.В.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 23.04.2019 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 22.04.2019 року від відповідача надійшов відзив на позов (вх.. № 9977), в якому відповідач проти позову заперечує, зазначає про повну оплату поставленого товару та відсутність заборгованості перед позивачем

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.04.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, в судовому засіданні було оголошено перерву до 20.05.2019 року.

Представник позивача в судовому засіданні 20.05.2019 року підтримав позовні вимоги, зазначив про те, що відповідачем здійснювалась оплата за поставлений товар з порушенням строків, визначених договором, у зв`язку з чим позивачем було нараховано 3% річних в сумі 12574,91 грн.

Представник відповідача в судове засідання 20.05.2019 року не з`явився, на адресу суду повернулась ухвала про повідомлення від 23.04.2019 року з відміткою пошти "інші причини, що дали змогу виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення".

Як вбачається з матеріалів справи, у своєму відзиві на позов, відповідач просив суд розглядати справу без участі представника відповідача.

Враховуючи те, що судом було здійснено всі заходи, щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, та приймаючи до уваги те, що судом не було визнано явку відповідача в судове засідання обов`язковою та останнім подано заяву про розгляд справи без його участі, суд дійшов висновку про те, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово представника позивача, з`ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів позивача фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

01.09.2018 року між Фермерським господарством «Верес» (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Панамакс» (відповідач) було укладено договір поставки № 01-09, у відповідності до умов якого позивач зобов`язується поставити, а відповідач прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію (товар) у кількості, у строки і на умовах, передбачених у цьому договорі.

Відповідно до п. 3.1 договору, поставка товару здійснюється однією або кількома партіями. Кількість товару у кожній партії вказується в специфікаціях до договору, підписаних сторонами.

Відповідно до п. 3.4 договору, моментом поставки товару позивачем, вважається фактична його передача перевізнику відповідача та наданням відповідачу видаткової накладної та товарно-транспортної накладної на товар.

Згідно з п. 4.1 договору, оплата вартості товару здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача у розмірі 80% від вартості партії товару у термін 3 (три) банківських дня з моменту переходу партії товару у власність відповідача (на особовий рахунок позивача на складі зберігання, завантаження на автомобіль відповідача спосіб, вказаний у специфікаціях до договору) та наявності документів, передбачених п. 3.4 даного договору. Оплата товару партіями допускається.

Відповідно до п. 11.1 договору, він вступає в силу з моменту підписання і діє до повного виконання зобов`язань сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов вищезазначеного договору, було поставлено відповідачу товар на загальну суму 36727318,08 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, які підписані обома сторонами (а.с. 24-58).

Як зазначає позивач, відповідач здійснив оплату товару в повному обсязі, проте з простроченням терміну, встановленого п. 4.1 договору, у зв`язку з чим позивачем було нараховано відповідачу 3% річних у розмірі 12574,91 грн., що й стало підставою для звернення останнього до суду з відповідним позовом.

Відповідач заперечуючи проти позову вказує на те, що останнім здійснено оплату товару в повному обсязі, на підтвердження чого було надано копії платіжних доручень про сплату.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

За змістом положень ст.193 Господарського кодексу, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Аналогічні положення наведено й у стст.525, 526 ЦК.

Згідно зі ст.530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як установлено судом, правовідносини сторін у справі, яка розглядається, виникли з договору поставки.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (чч.1, 2 ст.712 ЦК).

Положеннями чч.1, 2 ст.692 ЦК передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вже було зазначено вище, позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 36727318,08 грн., що підтверджується видатковими накладними, наявними в матеріалах справи.

Пунктом 4.1 договору визначено, що оплата вартості товару здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача у розмірі 80% від вартості партії товару у термін 3 (три) банківських дня з моменту переходу партії товару у власність відповідача.

Проте відповідачем в порушення вищезазначеного пункту договору здійснено оплату (80%) поставленого товару з порушенням строків, визначених договором.

Відповідачем в обґрунтування своїх заперечень було надано копії платіжних доручень про оплату товару на загальну суму 36727318,08 грн. та зазначено про відсутність боргу перед позивачем.

В даному випадку позивачем не заперечується факт повної оплати відповідачем товару, проте заявлено до стягнення 3% річних за порушення відповідачем строків оплати товару.

Дослідивши подані позивачем видаткові накладні про поставку товару та подані відповідачем копії платіжних доручень про оплату товару, судом встановлено, що відповідачем дійсно порушено триденний термін оплати, визначений п. 4.1 договору, у зв`язку з чим нарахування позивачем 3% річних за порушення строків оплати товару є правомірним.

Доказів вчасної оплати поставленого позивачем товару, відповідачем до суду не надано.

Будь-які додаткові угоди щодо зміни строків оплати поставленого позивачем товару в матеріалах справи відсутні.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, наданий позивачем, судом встановлено, що за порушення строків оплати за видатковою накладною від 03.09.2018 року № РН-176 на суму 646005,60 грн. (80% оплати становлять 516804,48 грн.) позивачем було нараховано 1278,44 грн. 3% річних за період прострочення з 08.09.2018 року (початок прострочення оплати) по 10.09.2018 року (день фактичної оплати).

Проте здійснивши перерахунок 3% річних за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга", судом встановлено, що за прострочення оплати за видатковою накладною від 03.09.2018 року № РН-176 за період з 08.09.2018 року по 10.09.2018 року сума 3% річних складає 127,43 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних за іншими видатковими накладними, судом встановлено, що позивачем вірно встановлено період прострочення та суму 3% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем строків оплати за договором поставки № 01-09 від 01.09.2018 року, - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 11423,90 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

В частині стягнення 3% річних в сумі 1151,01 грн. суд відмовляє в задоволенні позову, у зв`язку з безпідставністю їх нарахування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з чим з відповідача підлягає до стягнення 1745,17

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 549, 611, 612, 623-629, 712 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 73, 74, 86, 129, 183, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Панамакс» (61001, м. Харків, майдан Захисників України, 7/8, кв. 15, ) на користь Фермерського господарства «Верес» (54001, м. Миколаїв, вул.. Шевченко, буд. 59, корпус А, ) 11423,90 грн. 3% річних та 1745,17 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Фермерського господарства «Верес» (54001, м. Миколаїв, вул. Шевченко, буд. 59, корпус А, ).

Відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «Панамакс» (61001, м. Харків, майдан Захисників України, 7/8, кв. 15, ).

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "21" травня 2019 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/784/19