РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2019Справа № 910/16630/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Філон І.М., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НАДЛЕР"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОЛД"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "АМАРА"

про стягнення 1 670 000, 00 грн.

Представники:

від позивача: Тимощук О.В.;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився;

вільний слухач: Хомко О.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Надлер" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОЛД" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 1 670 000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АМАРА" (первісний боржник), Товариством з обмеженою відповідальністю "ФОЛД" (новий боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Надлер" (кредитор) укладено договір про переведення боргу № 1, відповідно до якого відбулася заміна боржника у зобов`язанні, що виникає із договору поворотної фінансової допомоги № 10 від 23.05.2018, внаслідок чого у відповідача виник обов`язок зі сплати позивачу боргу у розмірі 1 670 000, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2018 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Надлер" - залишено без руху. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Надлер" строк протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, а саме надати суду: докази надання Товариством з обмеженою відповідальністю "Надлер" Товариству з обмеженою відповідальністю "Амара" поворотної фінансової допомоги за договором № 10 від 23.05.2018 у сумі 3 580 000, 00 грн., а саме платіжне доручення; докази часткового виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Амара" своїх зобов`язань за договором № 10 від 23.05.2018.

26.12.2018 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Надлер" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 07.02.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання у справі № 910/16630/18 призначено на 07.03.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.03.2019 розгляд справи №910/16630/18 відкладено на 04.04.2019. Зобов`язано позивача виконати вимоги ухвали суду про відкриття провадження у справі від 28.12.2018, а саме надати суду: оригінали доданих до позовної документів, в тому числі договір поворотної фінансової допомоги № 10 від 23.05.2018 та договір про переведення боргу № 1 від 19.11.2018 для огляду у судовому засіданні.

Судове засідання призначене на 04.04.2019 не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Щербакова С.О. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2019 судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 07.05.2019.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, однак були повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Приймаючи до уваги, що відповідача та третьої особи були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача та третьої особи не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 07.05.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

23.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "НАДЛЕР" (далі - сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АМАРА" (далі - сторона-2) укладено договір поворотної фінансової допомоги № 10, відповідно до якого сторона-1 надає стороні-2 поворотну фінансову допомогу, а сторона-2 зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Поворотна фінансова допомога (далі - фінансова допомога) - це сума грошових коштів, у розмірі, що визначено п. 2.1. договору, передана стороні-2 у користування на визначений строк відповідно до договору, що не передбачає нарахування відсотків або інших видів компенсації у вигляді плати за користування цими грошовими коштами (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору, розмір фінансової допомоги за цим договором становить 3 580 000, 00 грн.

Згідно п.п. 2.2. та 2.3. договору, фінансова допомога надається стороною-1 у безготівковому порядку, шляхом перерахування грошових коштів у розмірі, визначеному в п. 2.1. договору, на розрахунковий рахунок сторони-2 протягом 3 днів з моменту підписання цього договору. Фінансова допомога вважається переданою стороні-2 з моменту зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок сторони-2.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що сторони домовилися, що сторона-2 зобов`язана повернути фінансову допомогу у строк, передбачений у відповідній вимозі сторони-1.

Строк дії цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 5.1. договору та діє до 22.05.2019, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п. 5.2. договору).

З наданого позивачем платіжного доручення № 222 від 23.05.2018 вбачається, що на виконання своїх зобов`язань за договором № 10 від 23.05.2018 позивачем була надана Товариству з обмеженою відповідальністю "АМАРА" поворотна фінансова допомога у розмірі 3 580 000, 000 грн.

Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю "АМАРА" надані кошти повернуло частково у розмірі 1 910 000, 00 грн., що підтверджується банківськими виписками по рахунку № НОМЕР_1 , у зв`язку з чим неповернутими залишилися кошти у сумі 1 670 000, 00 грн.

19.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АМАРА" (далі - первісний боржник), Товариством з обмеженою відповідальністю "ФОЛД" (далі - новий боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НАДЛЕР" (далі - кредитор) укладено договір про переведення боргу № 1, який регулює відносини, пов`язані із зміною зобов`язаної сторони (первісного боржника) у зобов`язанні, що виникає із договору поворотної фінансової допомоги № 10 від 23.05.2018, укладеного між первісним боржником та кредитором (далі - основний договір).

Відповідно до п. 2 договору, первісний боржник переводить на нового боржника борг (грошове зобов`язання) у розмірі 1 670 000, 00 грн., який виник на підставі основного договору.

Згідно п. 3 договору, новий боржник зобов`язаний сплатити визначену у п. 2 цього договору суму грошових коштів кредитору протягом 15 банківських днів з моменту підписання цього договору, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок кредитора.

За умовам п. 5 договору, кредитор не заперечує проти заміни первісного боржника новим боржником в основному договорі і, підписуючи зі своєї сторони цей договір, дає свою згоду на відповідне переведення боргу в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Цей договір набуває чинності з моменту його укладення і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 9 договору).

Таким чином, на підставі договору № 1 від 19.11.2018 відбулася заміна боржника за основним договором № 10 від 23.05.2018, тож відповідач взяв на себе зобов`язання повернути позивачу кошти у розмірі 1 670 000, 00 грн., проте як зазначає позивач, станом на дату подання позовної заяви відповідачем не здійснено жодного платежу в якості повернення коштів.

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання щодо повернення коштів у розмірі 1 670 000, 00 грн. у визначений договором № 1 від 19.11.2018 строк, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача борг у сумі 1 670 000, 00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 14.1.257 Податкового кодексу України, поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Суд зазначає, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "НАДЛЕР" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АМАРА" договір № 10 від 23.05.2018 за своєю правовою природою є договором позики.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Договір позики вважається безпроцентним, якщо:

1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін;

2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 3 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за договором належним чином, перерахував на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "АМАРА". фінансову допомогу у розмірі 3 580 000, 00 грн., однак останнє в порушення своїх зобов`язання своєчасно та повному обсязі не повернуло надану суму грошових коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 1 670 000, 00 грн.

В той же час, як встановлено судом вище, 19.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АМАРА" (первісний боржник), Товариством з обмеженою відповідальністю "ФОЛД" (новий боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НАДЛЕР" (кредитор) укладено договір про переведення боргу № 1, який регулює відносини, пов`язані із зміною зобов`язаної сторони (первісного боржника) у зобов`язанні, що виникає із договору поворотної фінансової допомоги № 10 від 23.05.2018, укладеного між первісним боржником та кредитором (далі - основний договір).

Відповідно до п. 2 договору, первісний боржник переводить на нового боржника борг (грошове зобов`язання) у розмірі 1 670 000, 00 грн., який виник на підставі основного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно ст. 520 Цивільного кодексу України, боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 521 Цивільного кодексу України унормовано, що форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

За приписами ст. 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Таким чином, відповідач, як новий боржник, внаслідок укладення договору № 1 про переведення боргу від 19.11.2018 та згідно ст.ст. 520, 521 Цивільного кодексу України, взяв на себе зобов`язання повернути позивачу кошти у розмірі 1 670 000, 00 грн., проте станом на дату винесення рішення у даній справі грошові кошти відповідач не повернув, доказів зворотного суду не надав, внаслідок чого за Товариством з обмеженою відповідальністю "ФОЛД" утворилась заборгованість у розмірі 1 670 000, 00 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно п. 3 договору № 1 від 19.11.2018, новий боржник зобов`язаний сплатити визначену у п. 2 цього договору суму грошових коштів кредитору протягом 15 банківських днів з моменту підписання цього договору, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок кредитора.

Таким чином, враховуючи п. 2. договору, відповідач зобов`язаний був повернути грошові кошти у розмірі 1 670 000, 00грн. в строк до 10.09.2018, тобто починаючи з 11.09.2018 відбулося прострочення виконання зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач не надав суду доказів належного виконання свого зобов`язання щодо повернення грошових коштів у повному обсязі, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору про переведення боргу № 1 від 19.11.2018 та положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1 670 000, 00 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "НАДЛЕР" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОЛД" (01042, м. Київ, провулок Новопечерський, буд. 5, ідентифікаційний код - 39136586) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НАДЛЕР" (01042, м. Київ, провулок Новопечерський, буд. 5, ідентифікаційний код - 39343906) 1 670 000 (один мільйон шістсот сімдесят тисяч) грн. 00 коп. - заборгованості та 25 050 (двадцять п`ять тисяч п`ятдесят) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено: 17.05.2019.

Суддя Щербаков С.О.