ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2019 р. Справа№ 910/7670/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Дикунської С.Я.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРТ-МЕДІА»

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2018

у справі №910/7670/18 (суддя Котков О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Медіа Груп»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРТ-МЕДІА»

про стягнення грошових коштів,

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Медіа Груп» (далі - ТОВ «Глобал Медіа Груп», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом (з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРТ-МЕДІА» (далі - ТОВ «ОРТ-МЕДІА», відповідач) про стягнення 1 876 127,83 грн, з яких: 1 618 038,04 грн боргу, 16 534,08 грн 3% річних, 188 965,79 грн пені, 52 589,92 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не повністю розрахувався з позивачем за надані рекламні послуги, що підтверджується актами, в результаті чого в останнього утворилась заборгованість за договором.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 у справі №910/7670/18 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1 618 038,04 грн боргу, 16 534,08 грн 3% річних, 188 753,94 грн пені, 45 227,12 грн інфляційних втрат та 28 028,30 грн витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд встановив порушення відповідачем умов договору в частині оплати наданих позивачем рекламних послуг та задовольнив вимогу про стягнення суми боргу та 3% річних, вказавши, що акти про надання рекламних послуг є належним доказом виконання позивачем умов договору, а перевіривши розрахунок заявлених сум пені та інфляційних втрат, дійшов висновку про часткове задоволення таких вимог. Водночас, суд відмовив відповідачеві у повторному задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування скарги відповідач зазначив, що судом першої інстанції неправомірно відмовлено ТОВ «ОРТ-МЕДІА» у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, чим порушено норми процесуального права, а відтак оскаржуване рішення підлягає обов`язковому скасуванню.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2018 апеляційну скаргу ТОВ «ОРТ-МЕДІА» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Жук Г.А., Дикунської С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2018 залишено апеляційну скаргу відповідача без руху та надано строк для усунення недоліків, допущених при поданні апеляційної скарги.

В зв`язку з відсутністю доказів усунення всіх недоліків, допущених при поданні апеляційної скарги, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2018 повернуто апеляційну скаргу ТОВ «ОРТ-МЕДІА» без розгляду.

Відповідач повторно подав апеляційну скаргу, яку ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2018 залишено без розгляду, надано строк для усунення недоліків, допущених при поданні скарги.

28.12.2018 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду відповідач подав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги разом із заявою про поновлення строків на апеляційне оскарження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 02.01.2019 поновлено ТОВ «ОРТ-МЕДІА» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 25.02.2019, позивачеві запропоновано надати відзив на апеляційну скаргу.

14.01.2019 ухвалою Північного апеляційного господарського суду зупинено провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку ухвали Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2018.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.01.2019 заяву ТОВ «ОРТ-МЕДІА» про відмову від касаційної скарги задоволено, закрито касаційне провадження у справі №910/7670/18.

25.02.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду відповідач подав заяву про перенесення судового засідання.

01.04.2019 ухвалою Північного апеляційного господарського суду поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 13.05.2019.

У судове засідання 13.05.2019 відповідач явку свого уповноваженого представника не забезпечив, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч.12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Обговоривши питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності представника відповідача, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд скарги за його відсутності.

У судовому засіданні 13.05.2019 представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 - без змін.

13.05.2019 у судовому засіданні колегією суддів апеляційного господарського суду було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 26.09.2016 між ТОВ «Глобал Медіа Груп» (агентство) та ТОВ «ОРТ-МЕДІА» (рекламодавець) укладено договір про розповсюдження реклами №РГ16-53, відповідно до якого агентство на замовлення рекламодавця надає йому за плату рекламні послуги (п.2.1 договору).

За умовами договору:

рекламодавець зобов`язується своєчасно, на умовах договору та додатків, оплатити рекламні послуги, що надає йому агентство (п.3.1.3 договору);

на підставі даних SmartOne, ефірної довідки до 13-го числа місяця, наступного за звітнім, агентство готує та подає рекламодавцеві на підписання акт про надання послуг, в якому фіксується фактична вартість рекламних послуг за відповідний місяць. Рекламодавець за відсутності обґрунтованих заперечень з його боку має повернути агентству підписаний з його боку акт про надання послуг протягом наступних 10-ти робочих днів. Датою акта про надання послуг є останній календарний день звітного періоду (п.3.8 договору);

якщо у рекламодавця є обґрунтовані заперечення щодо вартості наданих послуг, рекламодавець зобов`язаний не пізніше 15-го числа місяця наступного за звітнім надати агентству письмову мотивовану відмову від його підписання. Відсутність заперечень з боку рекламодавця в зазначений строк означає прийняття рекламодавцем рекламних послуг без будь-яких претензій відносно обсягу, якості та вартості, правові наслідки такого факту прирівнюються до правових наслідків підписання акта про надання послуг (п.3.9 договору);

ціна договору визначається як загальна вартість рекламних послуг з урахуванням ПДВ, що надаються рекламодавцеві агентством за договором (п.4.1 договору);

обсяг та вартість послуг будуть визначатись у додатках до договору (п.4.1 договору);

якщо інший порядок оплати рекламних послуг не буде передбачений сторонами у додатках до договору, оплата рекламних послуг здійснюється рекламодавцем шляхом попередньої оплати на підставі рахунків, що їх виставляє агентство. Агентство виставляє рахунок не пізніше 25-го числа місяця, що передує звітному. Рекламодавець зобов`язується сплатити такий рахунок не пізніше останнього дня числа місяця, що передує звітному. Дата виставлення рахунку є датою вимоги за договором (п.4.3 договору);

рекламодавець перераховує вартість рекламних послуг на поточний рахунок агентства за реквізитами, зазначеними а рахунку. Днем оплати за цим договором вважається день зарахування грошових коштів, перерахованих рекламодавцем в якості оплати вартості рекламних послуг, на поточний рахунок агентства (п.4.4 договору);

строк дії договору до 31.12.2018 (п.7.1 договору в редакції додаткової угоди від 27.12.2017 №2).

У пункті 3 додатку №5 від 27.12.2017 сторони погодили, що вартість рекламних послуг становить 102 000,00 грн (п.7.2 додатку). Сторони розуміють та погоджуються з тим, що вказана вартість рекламних послуг є попередньою. Фактична вартість рекламних послуг щомісяця розраховується на підставі даних SmartOne та ефірної довідки ,виходячи з фактично набраних GRP та умов п.4,9 додатку.

Загальна фактична вартість рекламних послуг та CPP щомісяця, не пізніше 10-го числа місяця наступного за звітнім, узгоджується обома сторонами з використання інтерактивного сервісу SmartOne та фіксується в акті про надання послуг за відповідний звітний місяць (п.5 додатку №5 від 27.12.2017).

Оплата рекламних послуг здійснюється рекламодавцем на підставі рахунків, що їх виставляє агентство, в наступному порядку: 20% вартості рекламних послуг за відповідний місяць - не пізніше останнього робочого дня звітного місяця; остаточний розрахунок за рекламні послуги, фактично надані у відповідному календарному місяці - протягом 30-ти календарних днів з дати закінчення такого календарного місяця (п.6 додатку №5 від 27.12.2017).

Договір, додаткові угоди та додаток підписано уповноваженими представниками сторін, підписи яких скріплено печатками товариств.

На виконання умов договору позивач надав відповідачеві послуги з розміщення реклами на суму 2 368 038,04 грн, що підтверджується підписаними без зауважень та заперечень зі сторони відповідача актами про надання рекламних послуг: від 30.11.2017 №3726 на суму 348 452,69 грн (за листопад 2017 року); від 31.12.2017 №4109 на суму 1 883 774,10 грн (за грудень 2017 року) та від 15.01.2018 №5 на суму 135 811,25 грн (за період з 01.01.2018 по 15.01.2018).

Для здійснення розрахунку позивач виставив ТОВ «ОРТ-МЕДІА» рахунки: від 20.11.2017 №3547 на суму 348 452,69 грн; від 20.11.2017 №3548 на суму 1 883 774,10 грн та від 27.12.2017 №3961 на суму 135 811,25 грн.

З наданих позивачем банківських виписок вбачається, що відповідач частково оплатив рахунки та акти на суму 750 000,00 грн, а саме:

- в якості оплати рахунку від 20.11.2017 №3547 на суму 348 452,69 грн відповідач перерахував 300 000,00 грн 23.11.2017;

- в якості оплати рахунку від 20.11.2017 №3548 на суму 1 883 774,10 грн відповідач перерахував 100 000,00 грн 18.12.2017, 150 000,00 грн 19.12.2017 та 200 000,00 грн 30.01.2018;

- рахунок від 27.12.2017 №3961 на суму 135 811,25 грн - не оплачено.

У зв`язку з частковою оплатою наданих рекламних послуг у ТОВ «ОРТ-МЕДІА» утворився боргу перед ТОВ «Глобал Медіа Груп» в сумі 1 618 038,04 грн.

Як зазначено у ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У частині 1 ст.901 ЦК України зазначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 903 ЦК України).

Судом першої інстанції в повному обсязі досліджено факт існування заборгованості у відповідача перед позивачем, враховано відсутність належних доказів на спростування наявності заборгованості та правильно зазначено, що підписані акти про надання рекламних послуг є належним доказом прийняття таких послуг відповідачем та погодження з їх вартістю, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом про задоволення позовної вимоги ТОВ «Глобал Медіа Груп» щодо стягнення 1 618 038,04 грн основного боргу.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частина 1 ст. 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.1,3 ст.549 ЦК України).

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дана стаття визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи індекс інфляції та відсотки річних, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

У пунктах 5.1, 5.3 договору вказано, що за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та договором. У разі прострочення виконання рекламодавцем, зобов`язань за договором в частині оплати, рекламодавець сплачує агентству пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла під час прострочення, від простроченої суми за кожен день прострочення.

Позивач, надавши розрахунок суми пені по кожному акту окремо з врахуванням здійснених відповідачем оплат, просив суд першої інстанції стягнути з відповідача 188 965,79 грн пені, 16 534,08 грн 3% річних та 52 589,92 грн інфляційних втрат.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення 188 753,94 грн пені, 16 534,08 грн 3% річних та 45 227,12 грн інфляційних втрат.

Доводи ж апеляційної скарги відповідача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме, ухвалення оскаржуваного рішення прийнято за відсутності представника чи керівника відповідача, оцінюються судом апеляційної інстанції критично з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.07.2018 про відкриття провадження у справі отримав 16.07.2018. Отже, з 16.07.2018 у нього виникло процесуальне право на ознайомлення з матеріалами справи та надання письмових заперечень на позовну заяву, за умови неможливості направити представника для участі у судовому засіданні.

Клопотання відповідача від 02.08.2018 про відкладення судового засідання було задоволено ухвалою суду від 03.08.2018.

Копію вищезазначеної ухвали відповідач не отримав, у зв`язку з чим ухвала була повернута на адресу суду з відміткою поштової установи «за закінченням терміну зберігання».

Клопотання відповідача від 11.09.2018 про відкладення судового засідання у даній справі у зв`язку з хворобою керівника товариства було надане суду без належних доказів на підтвердження вказаної обставини. Крім того, клопотання від 11.09.2018 було підписано невідомою особою без зазначення прізвища, ініціалів та посади підписанта.

11.09.2018 ухвалою Господарського суду міста Києва повідомлено ТОВ «ОРТ-МЕДІА» про дату (04.10.2018), час та місце слухання справи, а також про наслідки неявки в судове засідання на виклик суду, передбачені ст.202 ГПК України.

Як свідчать матеріали справи вказана ухвала була отримана відповідачем 17.09.2018.

Натомість відповідач 04.10.2018 повідомив суд першої інстанції про неможливість прибуття представника відповідача у судове засідання через перебування директора товариства з 01.10.2018 по 10.10.2018 у відрядженні, у зв`язку з чим клопотав перед судом про відкладення розгляду справи повторно.

Відхиляючи вказане клопотання відповідача, суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що відповідно до ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Неможливості явки в судове засідання представника учасника справи (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні тощо) такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно ст.ст. 56, 60, 61 ГПК України з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (ст.ст.74-78 ГПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 56 ГПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Отже, суд обґрунтовано зазначив, що відповідач не позбавлений можливості залучити іншого представника до участі у судовому засіданні, а доказів неможливості розгляду спору без участі представника відповідача матеріали справи не містять, з урахуванням нез`явлення представника чи керівника відповідача у жодне судове засідання протягом розгляду справи у суді першої інстанції.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.07.2018 у справі №927/1091/17.

Місцевим господарським судом також враховано висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №915/593/17, згідно з яким, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, а неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні.

Отже, із врахуванням строку розгляду справи та забезпечення реалізації відповідачем права на судовий захист своїх прав та інтересів, в тому числі шляхом надання відповідних заяв по суті справи, господарський суд першої інстанції правомірно визнав за можливе вирішити справу за наявними матеріалами справи відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Частиною 2 статті 42 та ст.43 ГПК України визначено, що учасники справи зобов`язані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою. Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, а матеріалів справи достатньо для правильного вирішення спору, справа правомірно розглянута судом першої інстанції за наявними у ній документами.

Згідно ч.2 ст.277 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення спору.

Суд апеляційної інстанції не вбачає таких порушень норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, які могли б бути обов`язковими підставами для скасування судового рішення з мотивів невірного застосування норм процесуального права (ч.3 ст.277 ГПК України).

Оскільки відповідач був повідомлений належним чином про розгляд даного спору у суді та не скористався своїми процесуальними права, колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, враховуючи викладене вище, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов ТОВ «Глобал Медіа Груп» частково.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 у справі №910/7670/18 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга ТОВ «ОРТ-МЕДІА» має бути залишена без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253, 254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРТ-МЕДІА» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 у справі №910/7670/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 у справі №910/7670/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/7670/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 16.05.2019.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

С.Я. Дикунська