ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 рокуСправа № 912/95/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С., за участю секретаря судового засідання Кравченка О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/95/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро"

до відповідача: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Ясенівська"

про стягнення 18 053 402,92 грн.

Представники:

від позивача - Кушнір С.В., адвокат; довіреність № 12/А/Б від 09.11.18 договір №31 від 26.11.18;

від відповідача - Юрковська А.О., адвокат, ордер серія КР № 65805 від 07.02.2019.

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро" (надалі - ТОВ "Седна-Агро") звернулось із позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Ясенівська" (надалі - СТОВ "Агрофірма Ясенівська") про стягнення 18053402,92 грн, з яких 12 570 530,30 грн основного боргу за поставлений товар, 1 396 331,54 грн пені, 2 514106,06 грн штрафу, 1 174 323,16 грн 30% річних, 398 111,86 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем Договору поставки насіння в кредит 2017-2018 № 043-БВ від 18.10.2017 в частині оплати поставленого товару.

СТОВ "Агрофірма Ясенівська" у відзиві на позов зазначає про існування факту проведення між сторонами зарахування зустрічних однорідних вимог, про що підписано сторонами погодження від 26.11.2018, яким погоджено припинення взаємних зобов`язань на суму 5356701,14 грн. В частині зобов`язань СТОВ "Агрофірма Ясенівська" - зобов`язання припинено саме договором № 043-БВ від 18.10.2017, по замовленнях № 774 від 28.02.2018 на суму 3785901,60 грн та № 1029 від 15.03.2018 на суму 1570799,54 грн. На підставі вищевказаних замовлень Покупцеві поставлено Товар згідно з видатковими накладними № 468 від 28.02.2018 (специфікація № 002 від 28.02.2018) та № 730 від 16.03.2018 (специфікація № 004 від 15.03.2018), копії яких знаходяться в матеріалах справи. Згідно з пунктом 6 Погодження про зарахування сторони з моменту його підписання не мають один до одного взаємних претензій в частині взаєморозрахунків на суму 5356701,14 грн. Також відповідач зазначає, що після відкриття провадження у справі ним направлено позивачу заяву від 18.02.2018 № 18/02/1 про припинення зобов`язань зарахуванням, за змістом якої СТОВ "Агрофірма Ясенівська" повідомило ТОВ "Седна-Агро", що згідно з укладеним між сторонами 19.11.2018 договором купівлі-продажу №2018/103ФК/ГІ заборгованість ТОВ "Седна-Агро" перед СТОВ "Агрофірма Ясенівська" за передану кукурудзу 3-го класу врожаю 2018 року станом на 15.02.2019 складає 2276701,20 грн. Посилаючись на норми ст.ст. 202, 203 Господарського кодексу України, ст. 601 Цивільного кодексу України відповідач стверджує, що відбулось припинення його зобов`язань ще й на суму 2276701,22 грн. З урахуванням вказаного відповідач визнає основний борг у сумі 4937127,69 грн. Також відповідач зазначає, про неправильність розрахунку 30% річних та пені, оскільки вони розраховані на всю вартість товару, без врахування зарахування зустрічних однорідних вимог. Стосовно інфляційних збитків, то відповідач звертає увагу суду, що сторони у п.п. 3.1., 3.2. Договору передбачили покриття позивачу матеріальних втрат від знецінення коштів за рахунок коригування вартості Товару з урахуванням курсової різниці національної валюти до долара США на дату оплати в сторону збільшення. Позивач має право на здійснення відповідного донарахування у будь-який час, а тому стягнення в даному випадку ще й інфляційних втрат, нарахованих на борг у гривні, буде подвійною відповідальністю за невиконання одного і того ж зобов`язання, що суперечить нормам чинного законодавства. За твердженням відповідача, така правова позиція підтримана Касаційним господарським судом у постанові від 25.04.2018 по справі № 915/371/15.

22.03.2019 до господарського суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач не визнає зарахування зустрічних вимог і, на підставі ч. 6 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, просив суд витребувати від відповідача оригінал погодження про зарахування однорідних вимог від 26.11.2018. Стосовно заяви про припинення зобов`язань зарахуванням на суму 2 276 701,22 грн, то позивач стверджує, що в нього не настав строк виконання зобов`язань за Договором купівлі-продажу № 2018/103ФК/ГІ від 19.11.2018, тому таке зарахування він заперечує в силу положень ст.ст. 601 Цивільного кодексу України, 202, 203 Господарського кодексу України. Щодо нарахування інфляційних втрат, то позивач зазначає, що у позові відсутнє заявлення вимог на підставі п.п. 3.1., 3.2. Договору поставки, як коригування ціни товару з урахуванням ціни товару. Наведена відповідачем постанова не може бути застосована до даного спору, оскільки предмети позову та справи не є подібними, а також у справі № 915/371/15 висновки касаційного суду ґрунтувались на тому, що одна зі сторін проводила одночасне стягнення як курсової різниці (коригування ціни), так і інфляційних збитків. Також позивач звертає увагу суду, що інші доводи, докази та вимоги позивача, що визначені у позовній заяві та додатках до неї, не спростовані та у відзиві не заперечуються.

2. Заяви, клопотання сторін.

Разом із позовом ТОВ "Седна-Агро" подало заяву про забезпечення позову.

07.02.2019 відповідач подав заяву про продовження процесуального строку на подання відзиву на позов та оголошення перерви у підготовчому засіданні.

14.03.2019 відповідачем подано заяву про зупинення провадження у справі.

22.03.2019 позивачем подано заперечення на клопотання про зупинення розгляду справи.

22.03.2019 від позивача надійшло клопотання про витребування доказу судом. Так, ТОВ "Седна-Агро" просить, на підставі ч. 6 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, витребувати від СТОВ "Агрофірма Ясенівська" оригінал погодження про зарахування однорідних вимог від 26.11.2018.

01.04.2019 відповідач надав пояснення щодо неможливості подання оригіналу погодження про зарахування однорідних вимог від 26.11.2018, оскільки обмін кореспонденцією між позивачем та відповідачем відбувався шляхом направлення електронних листів, до яких додавались скріншоти документів.

05.04.2019 від позивача надійшла заява в порядку ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у якому позивач повідомляє, що позивачем буде подано до суду у строки, визначені вказаною нормою, платіжне доручення про оплату гонорару (винагороди) в розмірі 42 650 грн на користь Адвокатського бюро "Дефініція Кушніра".

08.04.2019 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

23.04.2019 від відповідача знову надійшло пояснення, у якому зазначається про досягнення згоди між сторонами щодо зарахування зустрічних однорідних вимог у сумі 5356701,14 грн у письмовій формі, що відповідає вимогам ст.ст. 205, 207 Цивільного кодексу України. Також у своєму поясненні відповідач просить визнати поважними причини пропуску подання доказу поважними та прийняти доказ - примірник Погодження про зарахування однорідних вимог від 26.11.2018, який по суті є кольоровою роздруківкою того ж документу, що подавався суду разом із відзивом на позов.

23.04.2019 від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 14.01.2019 господарський суд повернув ТОВ "Седна-Агро" заяву про забезпечення позову.

Ухвалою від 15.01.2019 господарський суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати її за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 07.02.2019 господарський суд у задоволенні заяви відповідача від 07.02.2019 про продовження процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву відмовив, оголосив перерву у підготовчому засіданні, за ініціативою суду продовжив встановлений судом процесуальний строк - відповідачу для подання відзиву до 01.03.2019, позивачу - для подання відповіді на відзив - до 11.03.2019.

Ухвалою від 15.03.2019 господарський суд за власною ініціативою продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів, продовжив позивачу строк для надання відповіді на відзив до 22.03.2019, оголосив перерву у підготовчому засіданні.

Ухвалою від 22.03.2019 господарський суд відмовив у задоволенні клопотання СТОВ "Агрофірма Ясенівська" про зупинення провадження у справі.

За результатами підготовчого засідання 22.03.2019 господарський суд постановив ухвалу, якою клопотання ТОВ "Седна-Агро" про витребування доказу задовольнив; зобов`язав СТОВ "Агрофірма Ясенівська" у строк до 01.04.2019 подати до суду оригінал погодження про зарахування однорідних вимог від 26.11.2018, у підготовчому засіданні оголосив перерву.

Ухвалою від 05.04.2019 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 15.04.2019.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Вавренюк Л.С. судове засідання 15.04.2019 не відбулось, ухвалою від 22.04.2019 розгляд справи по суті призначено на 23.04.2019.

23.04.2019 господарський суд відкрив розгляд справи по суті, відповідно до ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України постановив протокольною ухвалою відхилити клопотання відповідача про відкладення судового засідання у зв`язку з відсутністю доказів поважності причин відсутності представника.

У судовому засіданні 23.04.2019 оголошено перерву до 13.05.2019.

13.05.2019 господарським судом за присутності представників обох сторін продовжено розгляд справи по суті.

4. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

18.10.2017 між ТОВ "Седна-Агро" (Постачальник) та СТОВ "Агрофірма Ясенівська" (Покупець) укладений Договір поставки насіння в кредит 2017-2018 № 043-БВ (надалі - Договір поставки, а.с. 39-41, том 1).

Згідно з п. 1.1. Договору поставки, Постачальник зобов`язується продати та поставити Покупцеві насіння рослин (далі - Товар), а Покупець зобов`язується приймати зазначений Товар і оплачувати його вартість згідно встановленого цим Договором порядку.

Згідно з п. 2.2.1 Договору поставки Покупець зобов`язаний оплатити товар в строки та на умовах, передбачених договором та/або Специфікаціями (додатковими угодами, якщо вони були укладені) до нього шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника.

Відповідно до п. 1.2. Договору поставки асортимент, номенклатура, кількість, ціна, строки оплати та характеристики Товару визначаються Сторонами на підставі замовлення Покупця та виходячи з наявності Товару на складі Постачальника і вказуються у відповідній Специфікації та видаткових накладних, які складають невід`ємну частину цього Договору.

На виконання вказаного п. Договору поставки Сторони підписали Специфікації: № 001 від 18.10.2017, № 002 від 28.02.2018, № 3, № 4 від 15.03.2018, № 5, № 6 від 18.04.2018, № 7 від 02.05.2018, № 8 від 07.05.2018, № 9 від 29.05.2018, № 10 від 16.07.2018, у яких вказано Товар, вартість та термін (строки) його оплати.

Позивачем на виконання умов Договору поставки та згідно з видатковими накладними: № 6098 від 18.10.2017 на суму 1 111 740 грн, № 468 від 28.02.2018 на суму 3 785 901,60 грн, № 730 від 16.03.2018 на суму1 578 051 грн, № 731 від 16.03.2018 на суму 841 422 грн, № 734 від 16.03.2018 на суму 21000 грн, № 2077 від 18.04.2018 на суму 3 216 669,59 грн, № 2079 від 18.04.2018 на суму 120 грн, № 2099 від 18.04.2018 на суму 594 936,36 грн, № 2797 від 02.05.2018 на суму 45 000 грн, № 3630 від 29.05.2018 на суму 398687,09 грн, № 3653 від 30.05.2018 на суму407169,79 грн, № 3014 від 07.05.2018 на суму 1 112 149,20 грн, № 4488 від 09.08.2018 на суму 171 023,40 грн, № 4489 від 09.08.2018 на суму 398 400 грн (а.с. 52-65, то 1); довіреностями СТОВ "Агрофірма Ясенівська" на отримання товарно-матеріальних цінностей: № 176 від 18.10.2017, № 28 від 15.03.2018, № 39 від 18.04.2018, № 45 від 02.05.2018, № 49 від 07.05.2018, № 60 від 29.05.2018, № 106 від 08.08.2018 (а.с. 66-72, том 1), товарно-транспортними накладними: № РТУ 468 від 16.03.2018, № РТУ730 від 16.03.2018, №РТУ731 від 16.03.2018, № РТУ734 від 16.03.2018, № РТУ2077 від 18.04.2018, № РТУ2079 від 18.04.2109, № РТУ2099 від 18.04.2018, № РТУ2797 від 02.05.2018, № РТУ3630 від 29.05.2018, № 3653 від 30.05.2018, № РТУ3014 від 07.05.2018, № РТУ4489 від 09.08.2018, № РТУ4488 від 09.08.2018 (а.с. 73-98, том 1), було поставлено Покупцю, по Договору поставки, і останнім тримано Товар в асортименті (найменування), кількості, за ціною вказаній у видаткових накладних та вищевказаних Специфікаціях.

У п.п. 2.2.1., 4.1. Договору поставки Сторони узгодили, що Покупець зобов`язується здійснити оплату за Товар у строки (терміни) встановлені в Специфікаціях до цього Договору.

Відповідно до Специфікації №001 від 18.10.2017 (а.с. 42, том 1), відповідач зобов`язався оплатити загальну вартість Товару що вказана в даній Специфікації в наступні строки терміни) до 28 вересня 2018 року грошові кошти в сумі 1 111 740, 00 грн;

Відповідно до Специфікації №002 від 28.02.2018 (а.с. 43, том 1), відповідач зобов`язався оплатити загальну вартість Товару що вказана в даній Специфікації в наступні строки (терміни) та в такому порядку:

- у строк до 02 квітня 2018 року грошові кошти в сумі 757 180, 32 грн, що складає 20 % від загальної вартості Товару, що вказана в Специфікації;

- у строк до 15 жовтня 2018 року грошові кошти в сумі 3 028 721, 28 грн, що складає наступні 80 % від загальної вартості Товару, що вказані в Специфікації.

Відповідно до Специфікації № 3 від 15.03.2018 (а.с. 44, том 1), відповідач зобов`язався оплатити загальну вартість Товару що вказана в даній Специфікації в наступні строки (терміни) та в такому порядку:

- у строк до 28 вересня 2018 року грошові кошти в сумі 172 508,40 грн, що складає 20% від загальної вартості Товару, що вказана в Специфікації;

- у строк до 15 жовтня 2018 року грошові кошти в сумі 690 033, 60 грн, що складає наступні 80 % від загальної вартості Товару, що вказані в Специфікації.

Відповідно до Специфікації № 4 від 15.03.2018 (а.с. 45, том 1), Відповідач був зобов`язаний оплатити загальну вартість Товару, що вказана в даній Специфікації в наступні строки (терміни) та в такому порядку:

- у строк до 15 травня 2018 року грошові кошти в сумі 315 610,20 грн, що складає 20 % від загальної вартості Товару, що вказана в Специфікації;

- у строк до 15 жовтня 2018 року грошові кошти в сумі 1 262 440,80 грн, що складає наступні 80 % від загальної вартості Товару, що вказані в Специфікації.

Відповідно до Специфікації № 5 від 18.04.2018 (а.с. 46, том 1), відповідач був зобов`язаний оплатити загальну вартість Товару, що вказана в даній Специфікації в наступні строки (терміни) та в такому порядку:

- у строк до 15 травня 2018 року грошові кошти в сумі 965 000, 88 грн, що складає 30 % від загальної вартості Товару, що вказана в Специфікації;

- у строк до 30 жовтня 2018 року грошові кошти в сумі 2 251 668, 71 грн, що складає наступні 70 % від загальної вартості Товару, що вказані в Специфікації.

Відповідно до Специфікації № 6 від 18.04.2018 (а.с. 47, том 1), відповідач був зобов`язаний оплатити загальну вартість Товару, що вказана в даній Специфікації в наступні строки (терміни) та в такому порядку:

- у строк до 15 травня 2018 року грошові кошти в сумі 178 480,91 грн, що складає 30 % від загальної вартості Товару, що вказана в Специфікації;

- у строк до 30 жовтня 2018 року грошові кошти в сумі 416 455,45 грн., що складає наступні 70 % від загальної вартості Товару, що вказані в Специфікації.

Відповідно до Специфікації № 7 від 02.05.2018 (а.с. 48, том 1), відповідач був зобов`язаний оплатити загальну вартість Товару, що вказана в даній Специфікації в наступні строки (терміни) та в такому порядку:

- у строк до 28 вересня 2018 року грошові кошти в сумі 45 000,00 грн.

Відповідно до Специфікації № 8 від 07.05.2018 (а.с. 49, том 1), відповідач був зобов`язаний оплатити загальну вартість Товару, що вказана в даній Специфікації в наступні строки (терміни) та в такому порядку:

- у строк до 20 серпня 2018 року грошові кошти в сумі 1 112 149,20 грн.

Відповідно до Специфікації № 9 від 29.05.2018 (а.с. 50, том 1), відповідач був зобов`язаний оплатити загальну вартість Товару, що вказана в даній Специфікації в наступні строки (терміни) та в такому порядку:

- у строк до 28 вересня 2018 року грошові кошт в сумі 805856,88 грн.

Відповідно до Специфікації № 10 від 16.07.2018 (а.с. 51, том 1), відповідач був зобов`язаний оплатити загальну вартість Товару, що вказана в даній Специфікації в наступні строки (терміни) та в такому порядку:

- у строк до 15 жовтня 2018 року грошові кошти в сумі 569 423,40 грн.

Доказів сплати вказаних коштів суду не надано.

28.02.2018 відповідно до накладної № 2 (на повернення) (а.с. 99 том 1), відповідач частково повернув позивачу товар насіння сорту "Саска" (1-репродукція) в кількості 35,00 тон загальною вартістю 1 111 740 грн (тобто, товар отриманий відповідно до видаткової накладної № 6098 від 18.10.2017).

Таким чином, загальна заборгованість за отриманий товар складає в сумі 12 570 529,93 грн. Доказів сплати такої заборгованості суду не надано. Позивач помилково зазначає загальну суму заборгованості 12 570 530, 30 грн, проте вказане господарський суд розцінює, як допущену арифметичну помилку, оскільки за загальною сумою вартості товарів, що були поставлені позивачем відповідачу, відповідно до вищеперелічених видаткових накладних правильною є сума 12 570 529,93 грн, що додатково підтверджується самим позивачем у його розрахунках пені, 30% річних та інфляційних втрат.

У зв`язку із несплатою боргу за поставлений товар позивач нарахував відповідачу до сплати пеню.

Відповідно до п. 7.3. Договору поставки, у разі прострочення строків оплати Товару відповідно до п. 4.1. Договору та Специфікаціях, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування пені, від суми заборгованості за кожен день прострочки і до повного виконання стороною своїх зобов`язань та припиняється в день виконання винною стороною зобов`язань за договором, забезпечених санкцією.

У п. 7.9. Договору поставки, досягли згоди, що строк нарахування штрафних санкцій (неустойки) за цим Договором не обмежується строком, встановленим ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Штрафні санкції (в тому числі неустойка) за прострочення виконання зобов`язань за цим Договором нараховуються до моменту належного та повного виконання відповідного зобов`язання в межах строку загальної позовна давність (ст. 257 ЦК України). До вимог про стягнення штрафних санкцій (в тому числі неустойки) за цим Договором не застосовується строк спеціальної позовної давності, передбачений ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, Кредитор за зобов`язанням, що порушене, може звернутися до суду з вимогою про стягнення штрафних санкцій (неустойки) за цим Договором в межах строку загальної позовної давності, встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України.

На підставі вказаних умов Договору поставки позивач здійснив розрахунок пені і її сума склала 1 396 331,54 грн, проте господарський суд не погоджується із таким розрахунком позивача і здійснив власний перерахунок пені.

Так, у відповідача існував обов`язок сплатити до 02.04.2018 - 757 180,32 грн (за Специфікацією № 002), тому останній день сплати 02.04.2018 (граничний строк) і лише з 03.04.2018 почалось прострочення сплати такої заборгованості і у позивача виникло право на нарахування пені. Позивачем правильно визначено початок такого строку.

Далі, у відповідача існував обов`язок сплатити до 15.05.2018 - 1 459 091,89 грн (за Специфікаціями №№ 4, 5, 6), тому останній день сплати 15.05.2018 (а не 14.05.2018, як помилково вважає позивач),тому лише з 16.05.2018 є початок прострочення сплати такої заборгованості і у позивача виникло право на нарахування пені.

Далі, у відповідача існував обов`язок сплатити до 20.08.2018 - 1 112 149,20 грн (за Специфікацією № 8), тому останній день сплати 20.08.2018 (а не 19.08.2018, як помилково вважає позивач), тому лише з 21.08.2018 є початок прострочення сплати такої заборгованості і у позивача виникло право на нарахування пені.

Далі, у відповідача існував обов`язок сплатити до 28.09.2018 - 1023365,28 грн (за Специфікаціями №№ 3, 7, 9), тому останній день сплати 28.09.2018 (а не 27.09.2018, як помилково вважає позивач), тому лише з 29.09.2018 є початок прострочення сплати такої заборгованості і у позивача виникло право на нарахування пені.

Далі, у відповідача існував обов`язок сплатити до 15.10.2018 - 5 550 619,08 грн (за Специфікаціями № № 002, 3, 4, 10), тому останній день сплати 15.10.2018 (а не 14.10.2018, як помилково вважає позивач), тому лише з 16.10.2018 почалось прострочення сплати такої заборгованості і у позивача виникло право на нарахування пені.

Далі, у відповідача існував обов`язок сплатити до 30.10.2018 - 2 668 124,16 грн (за Специфікаціями №№ 5, 6), тому останній день сплати це 30.10.2018 (а не 29.10.2018, як помилково вважає позивач), і лише з 31.08.2018 почалось прострочення сплати такої заборгованості і у позивача виникло право на нарахування пені.

Отже, за період з 03.04.2018 до 15.05.2018 із суми заборгованості 757 180,32 грн розмір пені складає 30 328,70 грн;

за період з 16.05.2018 до 20.05.2018 із суми заборгованості 2 216 272,21 грн (757 180,32 грн + 1 459 091,89 грн) розмір пені складає 202 621,93 грн;

за період з 21.08.2018 до 28.09.2018 із суми заборгованості 3 328 421,41 грн (2 216 272,21 грн + 1 112 149,20 грн) розмір пені складає 126 480,01 грн;

за період з 29.09.2018 до 15.10.2018 із суми заборгованості 4 351 786,69 грн (3 328 421,41 грн + 1023365,28 грн) розмір пені складає 72 966,94 грн;

за період з 16.10.2018 до 30.10.2018 із суми заборгованості 9 902 405,77 грн (4 351 786,69 грн + 5 550 619,08 грн) розмір пені складає 146 501,35 грн;

за період з 31.10.2018 до 03.01.2019 із суми заборгованості 12 570 529,93 грн (9 902 405,77 грн + 2 668 124,16 грн) розмір пені складає 805 891,51 грн.

Загальна сума пені становить 1 384 790,44 грн.

Крім того, позивач пред`явив до стягнення з відповідача штраф на підставі п. 7.5. Договору поставки у розмірі 2 514 106,06 грн, що складає 20% від 12 570 530, 30 грн.

Пунктом 7.5. Договору поставки передбачено, що в разі порушення Покупцем строків (термінів) оплати за Товар (його партію), більш ніж десять календарних днів - Покупець додатково до пені визначеної в п. 7.3. сплачує Постачальнику штраф в розмірі 20% (двадцять відсотків) від загальної суми заборгованості.

Проте, враховуючи неправильне визначення позивачем суми основної заборгованості, про що зазначено вище, господарський суд перераховує штраф, а саме 20% від 12570529,93грн, що становить суму 2 514 105,99 грн., позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Також позивач пред`явив до стягнення 30 % річних та інфляційні втрати.

Пунктом 7.6. Договору поставки встановлено, що крім того, відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України за порушення грошового зобов`язання, Покупець зобов`язується сплатити Постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки та 30 % річних від простроченої (неоплаченої) суми.

Позивачем здійснено розрахунок 30% річних із порушеннями, що зазначені при дослідженні розрахунку пені, тому господарський суд здійснив перерахунок 30% річних:

за період з 03.04.2018 до 15.05.2018 із суми заборгованості 757 180,32 грн розмір 30% річних складає 26 760,62 грн;

за період з 16.05.2018 до 20.05.2018 із суми заборгованості 2 216 272,21 грн (757 180,32 грн + 1 459 091,89 грн) розмір 30% річних складає 176 694,58 грн;

за період з 21.08.2018 до 28.09.2018 із суми заборгованості 3 328 421,41 грн (2 216 272,21 грн + 1 112 149,20 грн) розмір 30% річних складає 106 691,86 грн;

за період з 29.09.2018 до 15.10.2018 із суми заборгованості 4 351 786,69 грн (3 328 421,41 грн + 1023365,28 грн) розмір 30% річних складає 60 805,79 грн;

за період з 16.10.2018 до 30.10.2018 із суми заборгованості 9 902 405,77 грн (4 351 786,69 грн + 5 550 619,08 грн) розмір 30% річних складає 122 084,45 грн;

за період з 31.10.2018 до 03.01.2019 із суми заборгованості 12 570 529,93 грн (9 902 405,77 грн + 2 668 124,16 грн) розмір 30% річних і складає 671 576,26 грн.

Загальна сума 30% річних становить 1 164 613,56 грн.

Із вказаних вище причин, у позивача неправильно здійснено і розрахунок інфляційних втрат, тому господарський суд здійснив власний розрахунок таких втрат.

У зв`язку з несплатою суми заборгованості у розмірі 757 180,32 грн інфляційні втрати за квітень 2018 року склали 6 057,44 грн; у зв`язку з несплатою суми заборгованості у розмірі 2 216 272,21 грн інфляційні втрати за травень-серпень 2018 року склали (-15 513,91) грн; у зв`язку з несплатою суми заборгованості у розмірі 3 328 421,41 грн інфляційні втрати за вересень 2018 року склали 63 240,01 грн; у зв`язку з несплатою суми заборгованості у розмірі 4 351 786,69 грн за жовтень 2018 року інфляційні втрати склали 73 980,37 грн; у зв`язку з несплатою суми заборгованості у розмірі 12 570 529,93 грн за листопад 2018 року інфляційні втрати склали 175 987,42 грн.

Господарським судом перераховано інфляційні втрати в бік зменшення, оскільки позивачем не враховано, що борг у сумі 5 550 619,08 грн мав бути сплачено до 15.10.2018, початок прострочення такого боргу починається з 16.10.2018.

У застосуванні індексації враховуються рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97р. Згідно зазначеного листа, індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення заборгованості. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Отже, із боргу у сумі 5 550 619,08 грн інфляційні втрати за жовтень 2018 року не нараховуються.

6. Докази відхилення судом та мотиви їх відхилення.

Що стосується твердження відповідача, що між сторонами підписано погодження про зарахування однорідних вимог від 26.11.2018 (а.с. 180 том 1), то відповідач так і не надав суду оригінал такого погодження, зазначивши, що сторони обмінювались лише сканкопіями документів, при цьому відповідач стверджує, що таке погодження є укладеним в силу приписів ст.ст. 205 207 Цивільного кодексу України.

Так відповідно до ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

А згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Водночас відповідач не зазначив у якій саме формі укладено правочин. Зважаючи на всі пояснення відповідача, таке погодження, за його твердженням, підписано власноручно директором позивача. Відповідач не стверджує, що такий документ є в електронній формі. До того ж, вимоги до складення документа в електронній формі визначені Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг" і відповідач не стверджує про відповідність правочину - Погодження про зарахування однорідних вимог від 26.11.2018 вимогам такого Закону і наявність на такому документі відповідних електронно-цифрових підписів.

Отже, за твердженням відповідача, правочин укладено сторонами у простій письмовій формі, проте, на вимогу суду відповідач не зміг подати оригінал такого погодження, пояснивши відсутністю його у відповідача у зв`язку із ненадсиланням позивачем.

Відповідно до абз. 2 ч. 6 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Оскільки позивач стверджує про відсутність оригіналу Погодження про зарахування однорідних вимог від 26.11.2018 та заперечує його наявність, суд ставить під сумнів такий доказ, оскільки відповідач не надав суду оригінал вказаного доказу, а отже такий доказ - Погодження про зарахування однорідних вимог від 26.11.2018 не може братися до уваги судом в силу процесуального закону.

Стосовно зарахування зустрічних однорідних вимог у сумі 2 276 701,22 грн на підставі одностороннього правочину - заяви про припинення зобов`язань зарахуванням № 18/02/1 від 18.02.2019 (а.с. 181 том 1), що направлений позивачу і отриманий ним 20.02.2019 (а.с. 182 том 2), суд враховує ті норми, на які і посилається відповідач у своєму відзиві на позов.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 601 Цивільного кодексу України "Припинення зобов`язання зарахуванням" зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. А згідно з ч. 2 цієї ж статті зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги. Згідно з ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Отже, для зарахування зустрічних однорідних вимог необхідно настання строку виконання по зустрічним вимогам та заява однієї сторони.

Одна з вимог наявна - заява СТОВ "Агрофірма Ясенівська".

Однак, друга обов`язкова вимога, як-то настання строку виконання по зустрічним вимогам не доведена. Вище досліджено, що виконання зобов`язання СТОВ "Агрофірма Ясенівська" перед ТОВ "Седна-Агро" за Договором поставки є таким, що настало. Водночас відповідач стверджує, що зобов`язання ТОВ "Седна-Агро" перед СТОВ "Агрофірма Ясенівська" також є таким, що настало на суму 2 276 701,22 грн. На підтвердження вказаного відповідач подає копію Договору купівлі-продажу № 2018/103ФК/ГІ від 19.11.2018 (а.с. 183-186 том 1), зі змісту якого вбачається, що сума Договору складає загальна вартість Товару (п. 4.1.), фактична ціна Товару фіксується у видаткових (товарних) накладних. П. 4.4. Договору від 19.11.2018 передбачає, що Покупець сплачує 100% вартості поставленого Товару згідно ваги, вказаної у видатковій накладній на Товар, в строк та за умов, передбачених у п.п. 4.6.-4.7. цього Договору, якщо інше не буде погоджено Сторонами в письмовій формі.

Проте відповідачем не надано суду ані доказів поставки Товару на вказану ним суму, ані доказів виконання умов Договору, за яких настає у ТОВ "Седна-Агро" обов`язок щодо виконання останнім грошового зобов"язання, а саме сплати грошових коштів в сумі 2 276 701,22 грн. У своїх поясненнях позивач наполягає, що строк виконання його зобов`язання перед відповідачем не настав, а отже виникнення зазначеного зобов"язання у позивача є сумнівним. Таким чинном, суду не подано належних та достатніх доказів, що підтверджують як існування боргу у сумі 2 276 701,22 грн позивача перед відповідачем, так і настання строку виконання такого грошового зобов`язання.

Підсумовуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав вважати припиненим господарське зобов`язання відповідача перед позивачем, що полягає в обов`язку сплати боргу в сумі 2 276 701,22 грн шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

7. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Аргументи позивача щодо настання строку виконання зобов`язання на загальну суму 12570529,93 грн є обґрунтованою, в іншій частині необґрунтованою, що досліджено в п. 5 мотивувальної частини рішення. Стосовно аргументів про прострочення сплати заборгованості, то вони також є частково обґрунтовані, проте позивач невірно визначив початки строків прострочень відповідних платежів.

Аргументи відповідача про неможливість нарахування інфляційних втрат, оскільки сторонами узгоджено у Договорі поставки можливість коригування вартості товару з урахуванням курсової різниці національної валюти до долара США на дату оплати в сторону збільшення є неспроможними з огляду на наступне. У ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України не передбачено можливості ненарахування інфляційних втрат, тобто такі втрати не є відповідальністю чи санкціями, вони пов`язані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів. Правова позиція, що наведена відповідачем у відзиві на позов, викладена Верховним Судом у його постанові не може бути застосована у даній справі, оскільки обставини у справі № 915/371/15 пов`язані із пред`явленням позивачем до стягнення і інфляційних збитків і компенсації за знецінення коштів у зв`язку зі зміною курсовою різниці гривні до долара США. У справі, що розглядається, позивач не пред`являє позов на підставі п.п. 3.1., 3.2. Договору поставки про стягнення матеріальних втрат від знецінення коштів за рахунок коригування вартості товару з урахуванням національної валюти до долара США на дату оплати в сторону збільшення. Відтак, саме по собі існування такої умови у Договорі, що укладений обома сторонами в добровільному порядку, не може бути підставою для неможливості стягнення інфляційних втрат в разі незаявлення матеріальних втрат, передбачених п.п. 3.1., 3.2. Договору поставки.

8. Чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку.

Права ТОВ "Седна-Агро", як Постачальника за Договором поставки порушені СТОВ "Агрофірма Ясенівська", як Покупцем за Договором поставки, який зобов`язався оплатити отриманий Товар у визначені в Специфікаціях, що є додатками до Договору поставки, строки.

9. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712. Цивільного кодексу України (надалі - ЦКУ) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦКУ за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 1 ст. 656 ЦКУ предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦКУ покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

За приписами ст. 253 ЦКУ перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦКУ зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦКУ якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 549 ЦКУ неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України (надалі - ГКУ) учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами ч. 2 ст. 217 ГКУ у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГКУ підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами ч. 6 ст. 232 ГКУ нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

10. Висновки за результатами розгляду справи.

Позов підлягає задоволенню частково, а саме основний борг за поставлений товар складає 12 570 529,93 грн, сума пені за весь час прострочення грошового зобов`язання складає 1 384 790,44 грн, 20% штрафу складає 2 514 105,99 грн, 30 відсотків річних від простроченої суми складають - 1 164 613,56 грн, сума інфляційних втрат складає 303 751,33 грн. В іншій частині позов є необґрунтованим.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

05.04.2019 позивачем подано заяву в порядку ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у якій повідомляється про намір подати докази про судові витрати, здійснені позивачем за отримання професійної правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 5. ч. 6 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення.

На підставі вказаних процесуальних норм господарський суд призначає таке судове засідання.

Керуючись ст. ст. 73-80, 126, 129, 221, 232-233, 236-238, 240-242, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Ясенівська" (27325, Кіровоградська обл., Олександрівський р-н, с. Ясинове, вул. Гагаріна, буд. 18, ідентифікаційний код 30798692) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро" (19100, Черкаська обл., м. Монастирище, вул. Соборна, 3, ідентифікаційний код 33143734) основний борг за поставлений товар в сумі 12 570 529,93 грн, суму пені за весь час прострочення грошового зобов`язання в розмірі 1 384 790,44 грн, 20% штрафу в розмірі - 2 514 105,99 грн, 30 відсотків річних від простроченої суми в розмірі - 1 164 613,56 грн, суму інфляційних в розмірі 303 751,33 грн, а також судовий збір у розмірі 269066,87 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Судове засідання для вирішення питання про судові витрати призначити на 27.05.2019 о 12:00 год.

Засідання провести в приміщенні господарського суду Кіровоградської області за адресою: м. Кропивницький, вул. В. Чорновола, 29/32, зал судових засідань № 204.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення направити сторонам, а саме:

Товариству з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро" (19100, Черкаська обл., м. Монастирище, вул. Соборна, 3);

Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Ясенівська" (27325, Кіровоградська обл., Олександрівський р-н, с. Ясинове, вул. Гагаріна, буд. 18).

Дата складення повного рішення 22.05.2019.

Суддя Л.С. Вавренюк