ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"07" травня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1635/18

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Кубей В.І., розглянувши матеріали

за позовом Заступника керівника Бориспільської місцевої прокуратури

08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 21

в інтересах держави в особі

Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру

03680, м. Київ, Солом`янський р-н, вул. Народного Ополчення, буд. 3,

до 1) Головного управління Держгеокадастру у Київській області

03115, м. Київ, Святошинський р-н, вул. Серпова, буд. 3/14,

2) Фермерського господарства Олександр

08423, Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н., с Соснова, пров. Леніна 3,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Хоцівська сільська рада

08473, Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н, с. Хоцьки, вул. 24 Партз`їзду, буд. 47,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Фізична особа-підприємець Радюкін Євген Вікторович

02139, АДРЕСА_1 Київ, Дніпровський р-н, вул. Стальського, буд. 28-А

про визнання недійсним наказу Головного управління Держземагенства у Київській області та витребування земельної ділянки

за участі представників:

прокурора не з`явився;

позивача - Кривеха В.В.(довіреність № 0-28-0. 174-140/72-18 від 22.11.2018);

відповідача 1 - не з`явився;

відповідача 2 - не з`явився;

третьої особи 1 - не з`явився;

третьої особи 2 - не з`явився;

встановив:

Ухвалою господарського суду Київської області від 31.08.2018 прийнято позовну заяву Заступника керівника Бориспільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.09.2018.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.09.2018 відкладено підготовче засідання до 16.10.2018.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.10.2018 встановлено прокурору строк для усунення недоліків позовної заяви відносно об`єднання позовних вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства - до 29.10.2018.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.10.2018 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 911/1635/18 на 30 днів та відкладено підготовче засідання у справі № 911/1635/18 на 13.11.2018.

30.10.2018 через канцелярію господарського суду Київської області надійшло клопотання прокурора (вх. № 31094/18) про зупинення провадження у справі.

13.11.2018 через канцелярію господарського суду Київської області надійшло клопотання відповідача 2 (вх. № 32080/18) про зупинення провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.11.2018 зупинено провадження у справі № 911/1635/18.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.03.2019 поновлено провадження у справі № 911/1635/18 та призначено судове засідання на 26.03.2019.

Через канцелярію господарського суду Київської області надійшли письмові пояснення прокурора (вх. №6039/19 від 26.03.2019).

Через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача 2 надійшли письмові пояснення у справі, заява про застосування позовної давності та заява про розгляд справи за відсутності його представника (вх. № 6004/19 від 26.03.2019).

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.03.2019 відкладено підготовче засідання на 16.04.2019.

Через канцелярію господарського суду Київської області надійшло клопотання Державної служби України з питань геодезії картографії та кадастру про повернення позовної заяви (вх. № 7637/19 від 16.04.2019).

У судове засідання 16.04.2019 з`явились прокурор та представник позивача, представники відповідачів та третіх осіб не з`явились, про судове засідання повідомлені.

У підготовчому засіданні розпочато розгляд клопотань позивача про повернення позову прокурора та питання підсудності даної справи, за участі присутніх представників сторін, встановлено, що стосовно розгляду такої категорії справ наявні різні позиції Верховного Суду, відтак, необхідним є з`ясування того, яка з позицій є останньою та найбільш відповідає обставинам даної справи, з урахуванням позицій Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі Сокуренко і Стригун проти України (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року, де зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін встановленим законом у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом (див. рішення у справі Занд проти Австрії (Zand v. Austria), заява № 7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, встановленим законом, національний суд, який не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, що не мала регулювання законом.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.04.2019 відкладено підготовче засідання у справі № 911/1635/18 на 07.05.2019.

Через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшли письмові пояснення (вх. № 8757/19 від 06.05.2019) та клопотання про залишення позову без розгляду (вх. № 8869/19 від 07.05.2019), яке обґрунтовано тим, що прокурором не обґрунтовано підстави для звернення до суду в інтересах держави в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

У судове засідання 07.05.2019 з`явився представник позивача, який підтримав клопотання про залишення позову без розгляду, інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, місце та час судового розгляду повідомлені належним чином.

За результатами розгляду клопотання позивача про залишення позову без розгляду, суд зазначає таке.

Обставини справи

Наказом Головного управління Держземагенства у Київській області від 06.06.2013 № КИ/:02:002/00000868 надано Радюкіну Євгену Вікторовичу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована на території Хоцьківської сільської ради, орієнтованим розміром 2,000 га.

Наказом Головного управління Держземагенства у Київській області від 10.07.2013 № КИ/:02:002/00002411 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність ОСОБА_1 В ОСОБА_2 , земельну ділянку площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Хоцьківської сільської ради, з кадастровим номером НОМЕР_1 із земель сільськогосподарського призначення державної власності, на підставі чого, у подальшому, оформлено право власності на спірне майно, що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №124027961 від 16.05.2018.

Згідно з довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.02.2016 проведено реєстрацію права власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 04.02.2016, в подальшому ОСОБА_3 , відчужила спірну земельну ділянку ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 19.08.2016, яка, у подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 06.07.2017 продала спірне майно Фермерському господарству «Олександр».

07.03.2017 під час допиту ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження № 0000626 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 358, частиною 1 статті 367 КК України, встановлено, що ОСОБА_5 , не звертався до Головного управління Держземагенства у Київської області з клопотанням про отримання земельної ділянки у власність.

Підстави звернення прокурора з позовом в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру

1. ОСОБА_5 не вчинив жодних дій, спрямованих на набуття права власності на спірну земельну ділянку.

2. Правовий статус земельної ділянки на території Хоцьківської сільської ради визначений як землі запасу, земельна ділянка надана для колективного випасання худоби на території сільської ради, що підтверджується рішенням народних депутатів Переяслав-Хмельницької районної ради народних депутатів Київської області від 25.10.1999 «Про затвердження матеріалів інвентаризації земель району, в тому числі, земель для випасання худоби селян на території Хоцьківської сільської ради». Оформлення сільської радою відповідних правовстановлюючих документів на спірне майно за чинним, на момент оформлення ОСОБА_5 права власності, законодавством, не вимагалось.

3. Надана земельна ділянка сформована за рахунок земель громадського пасовища територіальної громади с. Хоцьки Хоцьківської сільської ради, які використовуються за вказаним цільовим призначенням. Жодних рішень про вилучення земельної ділянки на території Хоцьківської сільської ради поблизу с. Хоцьки, наданої для громадського пасовища, не приймалось.

4. Тобто, Головним управлінням Держземагенства у Київській області відведено у власність ОСОБА_5 , земельну ділянку площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, які на момент відведення перебували у користуванні інших осіб, без їх вилучення у попереднього землекористувача, чим порушено вимоги статтей 34, 118, 149 Земельного кодексу України.

5. Крім того, проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки Хоцьківською сільською радою як суміжним землекористувачем, а також як органом місцевого самоврядування, уповноваженим на погодження проектів землеустрою, згідно з статтею 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не погоджувалось, отже, земельна ділянка передана Радюкіну Є.В. з порушенням вимог статтей 34, 118, 149, 198 Земельного кодексу України, статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Доводи позивача, що викладені у заяві про залишення позову без розгляду.

Прокурором не обґрунтовано підстави для звернення з позовом в інтересах держави в розумінні статті 23 Закону України «Про прокуратуру», тобто, позов подано особою яка не має процесуальної дієздатності та підлягає залишенню без розгляду в порядку пункту 1 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

Нормативно-правове обґрунтування

За змістом частини 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 53 Господарського процесуального кодексу України визначено участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Передумовою участі органів та осіб, передбачених статтею 53 Господарського процесуального кодексу України, в господарському процесі в будь-якій із п`яти форм є набуття ними господарського процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, та наявність процесуальної правосуб`єктності, яка передбачає процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність.

На відміну від осіб, які беруть участь у справі (позивач, відповідач, третя особа, представник), відповідні органи та особи повинні бути наділені спеціальною процесуальною правоздатністю, тобто, здатністю мати процесуальні права та обов`язки органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Така процесуальна правоздатність настає з моменту виникнення у цих осіб відповідної компетенції або передбачених законом повноважень. Необхідною умовою такої участі є норми матеріального права, які визначають випадки такої участі, тобто особи, перелічені статтею 53 Господарського процесуального кодексу України, можуть звернутися до суду із позовною заявою або беруть участь в процесі лише у випадках, чітко встановлених законом.

В силу положень частин 3-5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частин 4, 5 статті 55 Господарського процесуального кодексу України, якщо особа, яка має процесуальну дієздатність і в інтересах якої подана заява, не підтримує заявлених позовних вимог, суд залишає заяву без розгляду, крім позову про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою, поданого власником (учасником, акціонером) цієї юридичної особи в її інтересах, а також позову прокурора в інтересах держави.

Відмова органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, від поданого прокурором в інтересах держави позову (заяви), подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє прокурора права підтримувати позов (заяву) і вимагати розгляду справи по суті.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави", висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини). Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини).

Згідно з вказаним рішенням, прокурори вправі звертатись до господарського суду з позовними заявами в інтересах держави в особі органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, яким законом надано повноваження здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як на обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F. W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, пункт 27).

Водночас, є категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі, право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін. У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 №1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не належать до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему здійснення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

Ураховуючи викладене, зважаючи на роль прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Так, відповідно до абзацу 1 частини 3 та абзаців 1, 2 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Тобто, прокурор має право звернутися до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або в інтересах держави з позовом, в якому зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або з позовом в інтересах держави, зазначивши про відсутність у відповідного органу повноважень щодо звернення до господарського суду. При цьому у будь-якому разі наявність підстав для представництва інтересів держави має бути обґрунтована прокурором у позовній заяві відповідно до приписів наведених норм.

Аналіз частини 3 статті 23 Закону "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох "виключних" випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно. У другому - коли відповідний орган відсутній.

При цьому, "не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається; "здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дії і рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною; "належність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Відповідно до частини 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі-Положення) Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Згідно з частиною 3 Положення основними завданнями Держгеокадастру є: реалізація державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Відповідно до пункту 25-1 частини 4 Положення, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань: організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за: дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; дотриманням органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства з питань передачі земель у власність та надання у користування, зокрема в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах.

Пунтком 31 частини 4 Положення встановлено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань: розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Відповідно до пункту 55-1 частини 4 Положення, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань проводить моніторинг земельних відносин.

Частиною 5 Положення визначено, що Держгеокадастр з метою організації своєї діяльності може звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Пунктами 5, 5-1 Положення встановлено, що Держгеокадастр з метою організації своєї діяльності: надає територіальним органам методичну і практичну допомогу, проводить перевірки їх діяльності; аналізує результати діяльності територіальних органів, що забезпечують здійснення повноважень з розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення, розробляє заходи щодо підвищення ефективності функціонування територіальних органів.

Згідно з частиною 7 Положення, Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до частини 1 Положення Про Головне управління Держгеокадастру в області (далі - Положення-1) Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Згідно з частиною 4 Положення-1, Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань: розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чиним законодавством; погоджує в межах повноважень, передбачених законом, документацію із землеустрою; здійснює державний нагляд у сфері землеустрою; проводить відповідно до законодавства моніторинг земель та їх охорону, здійснює державний нагляд (контроль) в агропромисловому комплексі: дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; дотриманням вимог земельного законодавства органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування з питань передачі земель у власність та надання у користування, у тому числі в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах.

Частиною 8 Положення-1 визначено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Акти Головного управління можуть бути скасовані Головою Держгеокадастру повністю чи в окремій частині, у тому числі, за дорученням Міністра аграрної політики та продовольства України, а також Міністром аграрної політики та продовольства України у разі відмови Голови Держгеокадастру скасувати такий акт.

Висновки суду за результатами розгляду заяви про залишення позову без розгляду

Відносно аргументів позивача про залишення позовної заяви без розгляду в порядку пункту 1 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, оскільки, прокурором не обґрунтовано підстави для звернення з позовом в інтересах держави в розумінні статті 23 Закону України «Про прокуратуру», суд зазначає таке.

Відповідно до частини 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, тобто, у прокурора наявна процесуальна дієздатність для звернення до суду у спірній справі.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд, зокрема, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду. Підстави для залишення позовної заяви без розгляду визначені статтею 226 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 1 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 174 Господарського процесуального суду України однією із підстав повернення суддею позовної заяви є відсутність підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави.

Враховуючи вищенаведені вимоги законодавства та обставини справи, суд відхиляє аргументи позивача про залишення позову без розгляду на підставі того, що прокурором не обґрунтовано підстави для звернення з позовом в інтересах держави в розумінні статті 23 Закону України «Про прокуратуру", вказані питання порушення інтересів держави судом розглянуто на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, та підтверджуються викладеними вище обставинами справи та повноваженнями позивача, що визначений прокурором.

Крім того, стаття 226 Господарського процесуального кодексу України не містить підстав для залишення позовної заяви без розгляду за відсутністю у прокурора достатніх підстав для звернення до суду з позовом в інтересах держави на стадії як підготовчого провадження, так і розгляду справи по суті.

Одночасно, з огляду на вимоги частин 4, 5 статті 55 Господарського процесуального кодексу України, судом враховано, що оскільки прокурор у судове засідання з розгляду заяви про залишення позову без розгляду не з`явився, жодних заперечень на зазначену заяву не подав, не підтримав позовну заяву і не вимагав розгляду справи по суті та, враховуючи те, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду, тобто, як вбачається із даної норми, вказане право позивача може бути реалізоване лише до початку розгляду справи по суті та є абсолютним, тобто, не залежить від мотивів позивача чи волі сторін у справі, отже, положення статті 226 Господарського процесуального кодексу України не є диспозитивними та передбачає обов`язок суду залишити позов без розгляду з підстав, вказаних у частині першій цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно з частиною 2 статті 226 Господарського процесуального кодексу України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Пунктом 4 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

З огляду на те, що статтею 130 Господарського процесуального кодексу України не передбачено повернення судового збору у разі, якщо надійшла заява позивача про залишення позову без розгляду, а пунктом 4 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" таку заяву віднесено до випадків, у яких сплачена сума судового збору не повертається, суд дійшов висновку про відсутність підстав для повренення судового збору.

Керуючись статтями 55, 185, 226, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ухвалив:

Залишити позов Заступника керівника Бориспільської місцевої прокуратури (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 21) в інтересах держави в особі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (03680, м. Київ, Солом`янський р-н, вул. Народного Ополчення, буд. 3, ) до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (03115, м. Київ, Святошинський р-н, вул. Серпова, буд. 3/14, ) та Фермерського господарства Олександр (08423, Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н, с Соснова, пров. Леніна, 3, ) без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів.

Суддя С.О. Саванчук