УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Київ

21.05.2019Справа № 916/600/19

Суддя Господарського суду міста Києва ДЖАРТИ В. В., розглянувши матеріали

позовної заяви 1. Фізичної особи-підприємця Абдулаєвої Анжели Ігорівни

2. Фізичної особи-підприємця Писарева Дмитра Вячеславовича

до Міністерства оборони України в особі Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі "Концерну "Військторгсервіс"

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року Фізична особа-підприємець Абдулаєва Анжела Ігорівна та Фізична особа-підприємець Писарев Дмитро Вячеславович звернулись до Господарського суду Одеської області із позовом до Міністерства оборони України в особі Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі "Концерну "Військторгсервіс" про зобов`язання виконати умови договору №ВКС-1663 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів в частині пункту 2.3.3. та укласти договір про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів з Писаревим Дмитром Вячеславовичем .

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.03.2019 матеріали вказаної позовної заяви з додатками передано за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до вимог частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно частини 2 статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд зазначає, що позовну заяву подано без додержання вимог статей 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із підпунктів 1, 2 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, за змістом статті 7 Закону України "Про судовий збір" у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить - 1 921,00 грн.

Отже, ставка судового збору за позовну вимогу немайнового характеру становить 1 921,00 грн.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, до суду звернулось два позивачі із вимогою немайнового характеру.

Таким чином, за подання даного позову кожним із позивачів повинно було бути сплачено судовий збір в розмірі 1 921,00 грн.

При цьому, відповідно до статті 2 Закону України "Про судовий збір", платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Отже, Закон не виключає можливості здійснення оплати судового збору іншою особою, але платником має бути особа, яка звертається до суду чи стосовно якої ухвалене судове рішення.

Крім того, Державна судова адміністрація України в листі №6-17517/8 від 14.09.2018 "Про забезпечення заходів контролю за надходженням та поверненням судового збору" вказує про те, що суд при розгляді як позовних заяв, так і заяв на повернення помилково сплачених до бюджету коштів має перевіряти чи є заявник (позивач) платником судового збору відповідно до документів, що підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Такі дії допоможуть знизити ризик ухилення від сплати судового збору в ситуації, коли, наприклад, позивач - юридична особа, проте судовий збір за подання позовної заяви сплачений фізичною особою (бухгалтером чи керівником підприємства). У результаті суд, не звернувши уваги на ці розбіжності, платіжний документ, де платником судового збору вказано іншу особу, і відкриває провадження у справі. Фізична особа, яка сплатила судовий збір може звернутися до суду із заявою про повернення помилково зарахованих до бюджету коштів, оскільки до суду із заявою на подачу позову вона не зверталась.

Для недопущення таких фактів ДСА України просить звернути увагу на необхідність дотримання вимог статті 2 Закону України "Про судовий збір" у частині звернення до суду з підтверджуючими документами щодо сплати судового збору саме платником цього збору.

Судом встановлено, що позивачами в якості доказу сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі до позовної заяви додано квитанцію №0.0..1 від 06.03.2019 на суму 1921,00 грн. Водночас, у даному платіжному документі платником є ОСОБА_4 , а в призначенні платежу вказано: *101;; НОМЕР_1 ; Судовий збір (Державна судова адміністрація України 050) ОСОБА_4 .

Враховуючи положення статті 2 Закону України "Про судовий збір" надана до позовної заяви квитанція №0.0..1 від 06.03.2019 на суму 1921,00 грн., платником якої є ОСОБА_4 , не може вважатися належним доказом сплати судового збору за подання позовної заяви Фізичної особи-підприємця Абдулаєви Анжели Ігорівни та Фізичної особи-підприємця Писарева Дмитра Вячеславовича, оскільки ОСОБА_4 не є особою, яка звертається до суду чи стосовно якої ухвалене судове рішення у даній справі, а є адвокатом заявників. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 17.01.2019 по справі №922/4734/16.

Будь-яких інших доказів сплати судового збору матеріали позовної заяви не містять.

За таких обставин квитанція №0.0..1 від 06.03.2019 є неналежним доказом сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Також, положеннями частини 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

За змістом пункту 61 Правил надання поштового зв`язку, затверджених Постановою №270 від 05.03.2009 Кабінету Міністрів України, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

За таких обставин належним доказом надіслання копії позовної заяви з доданими до неї документами відповідачу є опис вкладення відправленої поштової кореспонденції, засвідчений підписом працівника відділення поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля цього відділення, а також розрахунковий документ поштової установи.

Як встановлено судом, Фізичною особою-підприємцем Абдулаєвою Анжелою Ігорівною та Фізичною особою-підприємцем Писаревим Дмитром Вячеславовичем було подано до суду позовну заяву б/н від 18.02.2019 з додатками.

Водночас, позивачами в якості доказів направлення на адресу відповідача копії позову та доданих до нього документів долучено до матеріалів позовної заяви кур`єрську накладну від 06.03.2019, зі змісту якої вбачається направлення на адресу відповідача копії позовної заяви про зобов`язання вчинити дії.

Проте, відомостей стосовно направлення на адресу відповідача копій доданих до позовної заяви документів зазначена вище накладна не містить.

Таким чином, додана кур`єрська накладна від 06.03.2019 не може бути прийнята судом як належний доказ на підтвердження відправлення відповідачу копії позовної заяви б/н від 18.02.2019 з усіма доданими до неї документами, які були подані до господарського суду.

Будь-яких інших доказів направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів позивачами до матеріалів позовної заяви не надано.

Крім того, згідно зі статтею 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно з частиною 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За змістом частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Одночасно, діючими нормативно-правовими актами України встановлені певні вимоги стосовно оформлення учасниками судового процесу доказів, а саме частинами 2, 4, 5 статті 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

При цьому, відповідно вимог Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом №55 від 07.04.2003р. Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики, на кожній сторінці наданого до матеріалів справи документу в копії повинна міститись відмітка про засвідчення, яка складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

За таких обставин, за висновками суду, подана позивачем позовна заява повинна в повному обсязі відповідати формі та змісту, що визначені у статті 162 Господарського процесуального кодексу України, а документи, що додаються заявником до позову, повинні бути оформлені згідно статтям 80, 91, 164 Господарського процесуального кодексу України та положень Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом №55 від 07.04.2003р. Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики.

Проте, всупереч наведеного, документи, що додані позивачами до позовної заяви в підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, не засвідчені належним чином в порядку, зазначеному вище.

З огляду на вищенаведені обставини, ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2019 вказану позовну заяву було залишено без руху, надано позивачам строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху та встановлено Фізичній особі-підприємцю Абдулаєвій Анжелі Ігорівні та Фізичній особі-підприємцю Писаревому Дмитру Вячеславовичу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання документів, які підтверджують сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі; належних документів, які підтверджують направлення на адресу відповідача копії позовної та доданих до неї документів; доказів, що підтверджують обставини, якими позивачі обґрунтовують позовні вимоги, засвідчених належним чином.

Зі змісту рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень №136, №144 та №152 вбачається, що судова кореспонденція була вручена Фізичній особі-підприємцю Абдулаєвій Анжелі Ігорівні, Фізичній особі-підприємцю Писаревому Дмитру Вячеславовичу та їх представнику відповідно 12.04.2019, 03.05.2019 та 02.05.2019, тобто, останнім строком для усунення недоліків позовної заяви була дата - 14.05.2019.

Однак у встановлений судом строк позивачами не були усунуті недоліки, допущені при поданні даної позовної заяви до суду.

Одночасно, суд відзначає, що згідно глави 5 ГПК України, суд не зобов`язаний збирати докази самостійно, а кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень на виконання такого завдання господарського судочинства, як змагальність сторін.

Приписами пункту 4 статті 174 ГПК України передбачено, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із позовною заявою.

Відповідно до частини 6 статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити Фізичній особі-підприємцю Абдулаєвій Анжелі Ігорівні та Фізичній особі-підприємцю Писаревому Дмитру Вячеславовичу, що згідно частини 8 статті 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись статтями 174, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Повернути позовну заяву і додані до неї документи Фізичній особі-підприємцю Абдулаєвій Анжелі Ігорівні та Фізичній особі-підприємцю Писаревому Дмитру Вячеславовичу.

2. Ухвала набирає законної сили 21.05.2019 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ