ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.05.2019 Справа № 920/185/19
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., при секретарі судового засідання Пономаренко Т.М., розглянувши матеріали справи №920/185/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармснаб» (61050, м.Харків, майдан Файєрбаха, буд. 10, корп. Б; ід. код 38495049)

до Комунального підприємства Сумської обласної ради «Міжлікарняна аптека № 194» (41400, Сумська область, м. Глухів, вул. Вознесенська, буд. 17; ід. код 23297296)

про стягнення 45215,40 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

Суть спору: до господарського суду звернулось ТОВ «Фармснаб» з позовом до Комунального підприємства Сумської обласної ради «Міжлікарняна аптека №194» про стягнення заборгованості за Договором поставки № 112 від 28.11.2013 у сумі 45215,40 грн., в тому числі: 41212,86 грн. основного боргу, 263,35 грн. 3% річних, 3159,65 грн. пені, 579,54 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 25.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 920/185/19. Справу постановлено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у судове засідання його представник не прибув, ухвала суду про відкриття провадження у справі, направлена відповідачеві, повернута до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «організації не існує».

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зробленого судом за власною ініціативою, місцезнаходженням відповідача є: 41400, Сумська область, м. Глухів, вул. Вознесенська, 17, на цю ж адресу відповідачу було направлено копію ухвали від 28.03.2019, в зв`язку з чим, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про розгляд справи.

Від позивача до суду надійшло клопотання від 18.03.2019 про розгляд справи без участі його представника.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

28.11.2013 між ТОВ «Фармснаб» (постачальником, позивачем у справі) та КП СОР «Міжлікарняна аптека № 194» (покупцем, відповідачем у справі) був укладений договір поставки № 112, за умовами якого позивач зобов`язався поставити, а відповідач - прийняти та оплатити товари медичного призначення, лікарські засоби, засоби гігієни та догляду за хворими, косметичні засоби, інші товарно-матеріальні цінності (далі по тексту товар). Товар, поставлений в період дії даного договору, вважається отриманим на умовах даного договору не залежно від того, чи вказано це в накладній на товар (пункт 1.1).

У розділі 2 договору поставки сторони узгодили, що товар поставляє постачальник на адресу покупця, на підставі його усних заявок на покупку (пункт 2.1). На дату відвантаження товару постачальник на адресу покупця виписує та надає видаткову накладну. Вимоги до видаткової накладної. Зазначаються такі реквізити: дані постачальника і покупця, дата відвантаження товару, найменування (асортимент) товару, його кількість, ціна за одиницю товару та загальна ціна поставленого товару за накладною, дані про реєстраційні номери і серіях партії товару, у випадку якщо товар підлягає ідентифікації (пункт 2.2). Передача товару покупцеві проводиться відповідно до вимог «Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей», затверджена наказом Мінфіну України від 16.05.1996 за №99. Підписанням видаткової накладної покупець погоджується на зазначені у видатковій накладній термін оплати, ціну, кількість, асортимент товару (пункт 2.3). Доставка товару на адресу покупця здійснюється за погодженням сторін (пункт 2.4).

Відповідно до умов пунктів 4.1-4.6 договору ціна товару вказується у видатковій накладній та вважається узгодженою, якщо покупець або його довірена особа не відмовились прийняти товар за ціною, зазначеною у видатковій накладній. Ціна товару встановлюється за погодженням між сторонами окремо на кожну конкретну партію товару. Ціна товару може бути змінена постачальником. Покупець зобов`язаний оплатити поставлений товар в термін, зазначений у видатковій накладній. Якщо у видатковій накладній зазначено термін оплати більше, ніж 30 календарних днів від дати видаткової накладної, то термін оплати складає 30 календарних днів від дати видаткової накладної. Якщо дата накладної та дата оплати, вказана у накладній, співпадають, вважається, що товар поставлений на умовах відстрочення платежу; строком оплати є день, у який отримано товар. Оплата вартості товару проводиться в національній валюті - гривні, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, зазначений у договорі, або іншим способом, що не суперечить законодавству України і на інші реквізити, зазначені постачальником. Покупець може зробити попередню оплату за товар згідно виписаного на його адресу рахунку, в якому зазначаються дані про найменування (асортименті), кількість і ціну на товар.

Обов`язок відповідача оплатити товар на умовах договору поставки від 28.11.2013 визначений пунктом 5.2.2 цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач у період з 01.10.2018 по 17.12.2018 поставив відповідачеві, а відповідач отримав товар, який останнім у повному обсязі оплачений не був. Даний факт підтверджується наявними у матеріалах справи доказами копією договору поставки № 112 від 28.11.2013, копіями видаткових накладних за вказаний період.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем як постачальником зобов`язання за договором поставки №112 від 28.11.2013 було виконано належним чином.

Доказів же виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань чи доказів наявності обставин, які б стали підставою неможливості оплати вартості отриманого товару, матеріали справи не містять.

Відтак суд доходить висновку про порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань по оплаті товару, поставленого позивачем на загальну суму 41212,86 грн.

Відповідно до приписів статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, а як визначено приписами статті 509 цього ж Кодексу, зобов`язання виникають із підстав, встановлених вищевказаною правовою нормою.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 вищевказаного Кодексу наголошує, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для

використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору.

Частиною 1 статті 530 вищезазначеного Кодексу передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, як встановлено судом, відповідач свої зобов`язання в частині оплати вартості поставленого позивачем товару не виконав, необхідну суму грошових коштів йому не перерахував.

У відповідності до вимог статей 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 86 зазначеного Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачем до позову додані необхідні докази на підтвердження заявлених вимог, у той час як відповідач не надав суду доказів безпідставності позовних вимог чи доказів, які б свідчили про належне виконання ним договірних зобов`язань.

Таким чином, на підставі встановлених фактів, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 41212,86 грн. заборгованості за поставлений товар, правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 3159,65 грн., 3% річних у сумі 263,35 грн. та інфляційних втрат у розмірі 579,54 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені ст. 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов`язання. Пеня - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України неустойкою (штрафними санкціями) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Положеннями ч. 4 ст. 321 Господарського кодексу України передбачена можливість визначення у договору розміру штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, при цьому статтею 3 вказаного Закону визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6.1 договору поставки за порушення термінів оплати товару покупець сплачує пеню від вартості неоплаченого товару в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період прострочення платежу, за кожен день прострочки до дня оплати.

Відповідно до ч.2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши, розрахунки позивача, в тому числі: періоди нарахувань, розмір простроченого платежу, індекси інфляції, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 3159,65 грн., 3% річних у сумі 263,35 грн. та інфляційних втрат у розмірі 579,54 грн.

Відповідно до ст. ст. 123, 129 ГПК України суд покладає на відповідача витрати позивача по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 231-233, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства Сумської обласної ради «Міжлікарняна аптека № 194» (41400, Сумська область, м. Глухів, вул. Вознесенська, 17; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармснаб» (61250, м. Харків, майдан Файєрбаха, буд. 10, корп. Б; ) 41212,86 грн. заборгованості за договором поставки №112 від 28.11.2013, 3159,65 грн. пені, 263,35 грн. суму 3% річних, 579,54 грн. інфляційних втрат, 1921,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набранням рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повне судове рішення складено 16.05.2019.

Суддя В.Л. Котельницька