ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2019 Справа № 914/1256/18
Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю., за участі секретаря судових засідань Сала О.А., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України, м. Київ,
до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 , м. Львів,
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , с. Дмитре Пустомитівського району Львівської області,
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерства оборони України (03168, м. Київ, Проспект Повітрофлотський, буд. 6, ).
про: відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із регламентною виплатою.

Представники сторін:
Від позивача: не зявився,
Від відповідача: не зявився,
Від третьої особи на стороні відповідача: не зявився,
Від третьої особи на стороні відповідача: не зявився.
Суть спору: Моторне (транспортне) страхове бюро України, м. Київ, звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , м. Львів, про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із регламентною виплатою, в сумі 14796,73 грн. Ухвалами суду залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , с. Дмитре Пустомитівського району Львівської області, та Міністерство оборони України, м. Київ.
Стислий виклад позиції позивача.
Позивач стверджує, що 28 травня 2015 р. з вини ОСОБА_1 , який керував автомобілем «ГАЗ 66» з номерними знаками НОМЕР_2 , скоєно дорожньо-транспортну пригоду. Заподіяна дорожньо-транспортною пригодою шкода у розмірі 17756,08 грн. винуватцем особисто не було відшкодована потерпілій особі. У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач здійснив регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 17796,73 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4167 від 14 серпня 2015 р.
Пустомитівським районним судом Львівської області відмовлено позивачу у задоволенні позову, поданого до ОСОБА_1 , про стягнення з нього страхового відшкодування у регресному порядку, з підстав подання такого позову до неналежного відповідача. Рішення Пустомитівського районного суду від 12 квітня 2018 р. мотивовано тим, що дорожньо-транспортну пригоду скоєно з вини ОСОБА_1 , який на момент скоєння цієї дорожньо-транспортної пригоди був військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України. ОСОБА_1 скоїв дорожньо-транспортну пригоду на автомобілі, що належить військовій частині під час виконання службових обов`язків. За таких обставин, вимога про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування повинна пред`являтись до юридичної особи, за місцем проходження строкової військової служби ОСОБА_1 на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Позивач у позовній заяві посилається на норми ст. ст. 13, 22, 38, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1166, 1187, 1188, ч. 1 ст. 1191, ч. 1 ст. 1172 ЦК України.
Стислий виклад заперечень відповідача.
Відповідач у відзиві (а.с. 28-31) просить відмовити у задоволенні позову повністю. При цьому відповідач посилається на те, що:
відповідач не є власником автомобіля «ГАЗ 66» з номерними знаками НОМЕР_2 , майно належить військовій частині НОМЕР_1 на праві оперативного управління;
постановою суду у адміністративній справі № 450/1374/15-п, яка набрала законної сили, не встановлено належність згаданого вище автомобіля до військової частини НОМЕР_1 та те, що ОСОБА_1 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди проходив військову службу у відповідача чи у військовій частині НОМЕР_3 ;
відповідно до норм пункту 2.2. Правил дорожнього руху України відсутні правові підстави щодо відповідальності відповідача за дії водія ОСОБА_1 .
Відповідач також довідково повідомляє, що відповідно до Директиви Генерального штабу Збройних Сил України від 26.07.2014 р. № 00748 (дск) та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.09.2014 р. № 54 (дск) військова частина НОМЕР_1 перейшла на нове умовне найменування військова частина польова пошта НОМЕР_3 з 15.09.2014 р.
У поясненнях від 28.02.2019 р. № 486 відповідач зазначає, що у його розпорядженні відсутнє рішення власника автомобіля ГАЗ-66 про його закріплення за військовою частиною НОМЕР_1 . ОСОБА_1 військову службу у частині відповідача не проходив.
Треті особи пояснень суду не надали, проти позову не заперечили.
Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 18.07.2018 р. відкрито провадження у справі № 914/1256/18 та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 07.08.2018 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 .
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.10.2018 р. залишено без розгляду позов у справі.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 12.12.2018 р. скасовано згадану вище ухвалу Господарського суду Львівської області, справу № 914/1256/18 передано на розгляд цього суду.
Розпорядженням голови Господарського суду Львівської області № 1-«ГС» від 23 січня 2019 р. на розгляд судді Бортник О.Ю. передано матеріали заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України від 29.10.2018 р. про виправлення описки в тексті ухвали Господарського суду Львівської області від 09.10.2018 р. у справі № 914/1256/18.
Ухвалою суду від 01.11.2018 р. відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви військової частини НОМЕР_1 про виправлення описки в ухвалі суду від 09.10.2018 р. у справі № 914/1256/18 до надходження у Господарський суд Львівської області матеріалів справи.
Ухвалою суду від 15.01.2019 р. суддею Бортник О.Ю. прийнято до розгляду справу № 914/1256/18, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство оборони України.
Ухвалою суду від 25.01.2019 р. прийнято до розгляду заяву Військової частини НОМЕР_1 про виправлення описок в ухвалі суду від 09.10.2018 р. у справі № 914/1256/18.
Ухвалою суду від 18.02.2019 р. залишено без розгляду заяву ВЧ НОМЕР_1 про виправлення описок в ухвалі суду (вх. № 2836/18 від 29.10.2018 р.).
Ухвалою суду від 26.02.2019 р. виправлено описку в п. 1 резолютивної частини ухвали суду від 18.02.2019 р. в частині дати, на яку відкладено підготовче засідання у справі.
Підготовчі засідання у справі відкладались з підстав, зазначених в ухвалах суду від 18.02.2019 р., 13.03.2019 р.,
Ухвалою суду від 01.04.2019 р. закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до розгляду по суті. Розгляд справи по суті відкладався з підстав, викладених в ухвалі суду від 15.04.2019 р.
Мотивувальна частина рішення.
Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
28 травня 2015р. о 07 год. 00 хв. на а/д Фастів-Дідівщина з вини ОСОБА_1 , який керував автомобілем «ГАЗ 66» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , скоєно дорожньо-транспортну пригоду, а саме: зіткнення з автомобілем марки «Део Матіз», державний номерний знак НОМЕР_4 . Внаслідок цього зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказане підтверджується постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.06.2015р. (а.с. 10).
Автомобіль «Део Матіз» з номерними знаками НОМЕР_5 станом на 28 травня 2015 р. належав громадянину ОСОБА_2 , що підтверджується рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області у справі № 450/3283/16-ц від 12 квітня 2018 р., яке набрало законної сили, заявою ОСОБА_2 від 08.06.2015 р., Полісом № АЕ/2940952 від 19.03.2015 р., Протоколом огляду транспортного засобу від 12 червня 2015 р. (а.с. 11-13, 17), та не спростоване особами, які беруть участь у справі .
Відповідно до Звіту про оцінку вартості збитку № 1028, складеного 16.06.2015р. оцінювачем ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Део Матіз» з номерними знаками НОМЕР_6 , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, становила 17 756,08 грн. (а.с. 14-16).
Ця шкода відшкодована потерпілій особі позивачем в розмірі 14796,73 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4167 від 14 серпня 2015 р. (а.с. 18). Шкоду відшкодовано позивачем на підставі заяви від 08.06.2015 р. та полісу № АЕ/2940952 (а.с. 12-13), в зв`язку із відсутністю можливості задовольнити вимоги ОСОБА_2 щодо відшкодування нанесеної шкоди на підставі договорів інших видів страхування .
Позивач звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з нього в порядку регресу 14796,73 грн. відшкодованої ОСОБА_2 шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 28.05.2015 р. з вини ОСОБА_1 . Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 квітня 2018 року у справі № 450/3283/16-ц (а.с. 11) позивачу відмовлено у задоволенні цього позову до ОСОБА_1 , в зв`язку з поданням такого до неналежного відповідача. У згаданому рішенні суду зазначено, що ОСОБА_1 на момент скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди перебував на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 . Транспортний засіб «ГАЗ 66», державний номерний знак НОМЕР_2 , на якому ОСОБА_1 скоєно дорожньо-транспортну пригоду, належить відповідачу. За змістом ч. 2 ст. 1188 ЦК України, обов`язок по відшкодуванню шкоди, завданої іншим особам (які не є власниками або володільцями транспортного засобу) покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки.
16 травня 2018р. позивач звернувся до відповідача з претензією, в якій просив добровільно перерахувати на його рахунок 14796,73 грн. виплаченої компенсації (а.с. 19). Вказану претензію відповідач залишив без відповіді та задоволення.
Таким чином, між сторонами у справі на день вирішення справи судом виникли правовідносини щодо відшкодування відповідачем позивачу, в порядку регресу, відшкодованої ним шкоди на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілому ОСОБА_2 . Вказану шкоду заподіяно транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільну-правову відповідальність.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з такого.
Згідно із приписами ст. 22, підпункту "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, позивач у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У зв`язку з настанням події, передбаченої п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону, позивач обгрунтовано здійснив регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 14796,73 грн. платіжним дорученням № 4167 від 14 серпня 2015р.
Згідно із нормами ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до підпункту 38.2.1. пункту 38.2. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст.13 Закону.
Доказів того, що відповідач та ОСОБА_1 належить до числа осіб, зазначених у пункті 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які особисто керували належними їм транспортними засобами, у матеріалах справи немає. Такі докази особами, які беруть участь у справі, суду не подані.
Наявними у матеріалах справи доказами, які перелічено вище, а також відомостями Технічного талону серії ЗХ № 021473 від 4 грудня 2008 р. спростовується факт керування ОСОБА_1 на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди належним йому транспортним засобом. Транспортний засіб належав відповідачу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням , зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах.
Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов"язків.
У матеріалах справи немає та особами, які беруть участь у справі суду не надані докази існування договору страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля «ГАЗ 66», державний номерний знак НОМЕР_2 , за участі якого сталась дорожньо-транспортна пригода 28 травня 2015 р. о 07 год. 00 хв. на а/д Фастів-Дідівщина.
Факт належності цього транспортного засобу військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) підтверджується технічним талоном серії ЗХ № 021473 від 4 грудня 2008 р. транспортного засобу ГАЗ-66, 1991 року випуску, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_7 (а.с. 21).
Докази того, що винуватець дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 , на момент скоєння цієї пригоди керував автомобілем ГАЗ-66, реєстраційний номер НОМЕР_2 , неправомірно заволодівши ним, в зв`язку з чим, відповідно до ч. 3 ст. 1187 ЦК України, саме він зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану діяльністю щодо використання такого транспортного засобу, на загальних підставах, матеріали справи не містять.
Матеріали справи не містять доказів скасування у встановленому законом порядку рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 квітня 2018 року у справі № 450/3283/16-ц, або оскарження його відповідачем станом на день розгляду справи судом.
За наведених обставин, у суду відсутні правові підстави для відмови у задоволенні позову.
Суд не бере до уваги заперечення проти позову відповідача з огляду на таке.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України, автомобіль, яким заподіяно шкоду, є джерелом підвищеної небезпеки.
Реєстраційні дані транспортного засобу, які засвідчувались начальником штабу в/ч НОМЕР_1 (а.с. 21), підтверджують володіння відповідачем цим транспортним засобом за наявності у нього встановлених законом правових підстав та належність цього транспортного засобу відповідачу і використання його відповідачем, а не Міністерством оборони України.
Належність майна військовій частині на праві оперативного управління не спростовує встановленого п. 38.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права позивача подати регресний позов до особи, якій транспортний засіб належить на праві оперативного управління. Відповідно до приписів п. 1.6. «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власниками транспортних засобів для цілей цього Закону вважаються юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах
Матеріали справи не містять доказів заволодіння ОСОБА_1 транспортним засобом відповідача за допомогою протиправних дій. Доказів того, що ОСОБА_1 на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом за відсутності, передбачених Правилами дорожнього руху України, документів, у матеріалах справи немає.
Доказів оскарження відповідачем постанови та рішення Пустомитівського районного суду Львівської області, які наявні у матеріалах справи, як і доказів їх скасування у встановленому законом порядку, матеріали справи теж не містять.
Той факт, що відсутні докази проходження ОСОБА_1 військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , не спростовує факту правомірного керування ним транспортним засобом відповідача 28 травня 2015р. о 07 год. 00 хв. на а/д Фастів-Дідівщина, оскільки такий міг керувати транспортним засобом на виконання наказів командування Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України тощо.
Посилання відповідача на норми п. 2.2. Правил дорожнього руху судом до уваги не беруться, оскільки п. 2.2. Правил дорожнього руху на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди був такого змісту: Власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Таким чином п. 2.2. не стосувався відшкодування шкоди, заподіяної транспортним засобом внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Судовий збір у справі на підставі ч. 1 ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 2, 3, 13, 74,76, 77, 78, 79, 86, 129, 236-241 ГПК України, господарський суд -
ВИРІШИВ:
1. Позов Моторно (транспортного) страхового бюро України (02002, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, ) до Військової частини № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) задовольнити повністю.
Стягнути з Військової частини № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України (02002, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, ) 14796,73 грн. боргу та 1762 грн. судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
3. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 17.05.2019 р.

Суддя Бортник О.Ю.