ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2019 р. Справа№ 910/2105/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Тищенко А.І.

Козир Т.П.

секретар судового засідання: Денисюк І.Г.

за участю представників

позивача: Литвин П.В.;

відповідача: Печерний С.Л.;

розглянувши апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства

"Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2019

у справі №910/2105/18 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"

про стягнення 5 187 400 005,15 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі за текстом - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" (далі за текстом - відповідач) заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу №-ВТВ від 31.01.2017 у загальному розмірі 5 187 400 005,15 грн., з яких: 2 048 403 667,77 грн. - основний борг, 1 687 657 003,83 грн. - пеня, 282 217 397,83 грн. 3% річних, 1 169 121 935,72 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що заборгованість виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань перед позивачем щодо оплати вартості поставленого природного газу, у зв`язку з чим позивач набув право на стягнення заборгованості з урахуванням пені, 3% річних та інфляційних втрат.

В процесі судового розгляду позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просив стягнути з відповідача 2 048 403 667,77 грн. основного боргу, 1 687 657 003,83 грн. пені, 332 389 257,03 грн. 3% річних та 1 362 616 215,26 грн. інфляційних втрат.

Відповідач проти позову заперечував, зазначаючи про те, що закупівля природного газу у позивача за договором купівлі-продажу природного газу №-ВТВ від 31.01.2017 здійснена для забезпечення надання позивачу послуг за договорами на транзит природного газу. Однак позивач протягом строку дії договорів на транзит природного газу неналежним чином виконував свої зобов`язання з оплати послуг, що призвело до неотримання відповідачем прибутку та несвоєчасної оплати поставленого природного газу за укладеним між сторонами договором.

Також відповідач просив суд зменшити розмір нарахованої позивачем пені до 1 гривні, посилаючись на те, що відповідачем частково здійснено оплату поставленого природного газу. Окрім того, відповідач просив суд врахувати наявність заборгованості контрагентів перед відповідачем, кредитну заборгованість відповідача перед іноземними банками, наявність збитків у відповідача у 2017 році, в тому числі й від курсової різниці, що є додатковими підставами для зменшення суми нарахованої пені.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.01.2019 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 2 048 403 667,77 грн. основного боргу, 1 687 656 996,76 грн. пені, 332 389 257,03 грн. 3% річних, 1 314 969 615,40 грн. інфляційних втрат та 611 286,71 грн. витрати по сплаті судового збору. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вказане судове рішення мотивовано тим, що відповідачем не доведено здійснення своєчасних розрахунків з позивачем за поставлений газ та відсутність заявленої позивачем до стягнення заборгованості. В той же час, судом було виявлено невірний розрахунок позивачем інфляційних втрат та пені, у зв`язку з чим суд здійснив власний розрахунок вказаних вимог та частково задовольнив позов в цій частині. Також суд відмовив у клопотанні відповідача про зменшення пені, зазначивши, що зменшення нарахованих позивачем штрафних санкцій призведе до порушення принципу рівності учасників господарських правовідносин. До того ж, посилання відповідача на наявність у нього збитків у 2017 році, за висновком суду не свідчить про скрутний майновий стан відповідача станом на час прийняття рішення у даній справі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2019 у справі №910/2105/18 в частині відмови в задоволені позову та прийняти нове рішення в цій частині про задоволення позову.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що місцевим господарським судом здійснено невірний розрахунок заявлених позивачем до стягнення сум інфляційних втрат та пені, що призвело до прийняття невірного рішення суду у вказаній частині позовних вимог.

Відповідач також подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2019 у справі №910/2105/18 в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення в цій частині, про відмову в задоволені позову.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що поза увагою місцевого господарського суду залишено неналежне виконання договірних зобов`язань саме позивачем, внаслідок чого відповідач не мав можливості отримувати прибуток від своєї діяльності та вчасно фінансувати виробничі витрати, зокрема, і за придбаний газ для ВТВ за укладеним з позивачем договором, тоді як відповідач зі свого боку вживав всі можливі заходи для належного виконання своїх договірних зобов`язань перед позивачем. На думку відповідача, у нього відсутнє прострочення виконання грошових зобов`язань перед позивачем, а тому нарахування 3% річних та інфляційних втрат є помилковим. Також відповідач вважає, що судом не надано належної оцінки ступеню виконання відповідачем своїх зобов`язань, а також безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про зменшення заявлених до стягнення сум штрафних санкцій, не врахувавши при цьому важкий майновий стан відповідача.

20.05.2019 на адресу суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату, обґрунтовані тим, що на даний час сторони проводять перемовини щодо можливості врегулювання спору в позасудовому порядку.

Колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання відповідача, оскільки відповідно до ч.1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду обмежений 60 днями з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі. З урахуванням дати ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі №910/2105/18, строк розгляду апеляційної скарги спливає 20.05.2019, що свідчить про неможливість суду відкласти розгляд справи в межах цього строку. До того ж, відповідачем у клопотанні не наведено обставин, наявність яких об`єктивно унеможливлювала б перегляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

В судовому засідання представник позивача підтримав свою апеляційну скаргу, просив суд скаргу задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2019 у справі №910/2105/18 в частині відмови в задоволені позову та прийняти нове рішення в цій частині про задоволення позову. Проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував, зазначаючи про її необґрунтованість.

В судовому засідання представник відповідача підтримав свою апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2019 у справі №910/2105/18 в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові. В задоволенні апеляційної скарги позивача просив відмовити.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та надані пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

31.01.2017 між позивачем, як продавцем, та відповідачем, як покупцем, укладено договір про закупівлю природного газу №-ВТВ (далі за текстом - Договір), за умовами якого (п.1.1) продавець зобов`язується передати покупцю у власність у січні-квітні 2017 року газ природний, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Приймання передача газу, переданого продавцем покупцю у відповідному місяці продажу оформлюється актом приймання передачі газу. Підписаний акт приймання-передачі газу підтверджує виконання продавцем своїх зобов`язань в частині поставки природного газу у відповідному місяці в обсязі, зазначеному в акті приймання-передачі газу. Ціна за 1000 куб. м газу становить 6 979,0 грн. без ПДВ (п.п.3.2, 4.1 Договору).

Оплата за газ здійснюється покупцем шляхом перерахунку грошових коштів на рахунок продавця на підставі акту приймання передачі газу до 25 числа наступного за звітним (п.5.1 Договору).

Відповідальність сторін визначена у розділі 7 Договору, згідно з п.п.7.1, 7.2 якого за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та Договором. За порушення строку розрахунку, визначеного в п.5.1 Договору, покупець сплачує на користь продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Після укладення Договору ціна газу неодноразово коригувалася сторонами, про що укладалися відповідні додаткові угоди.

На виконання умов Договору позивач передав у власність відповідачу природний газ у загальному обсязі 1 517 900,54 тис. куб. м. на суму 13 397 963 858,06 грн., про що сторонами були складені та підписані акти приймання-передачі газу від 31.01.2017, від 28.02.2017 та від 31.03.2017.

Предметом розгляду у дані справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором, з урахуванням пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ч.1 ст. 662 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Виходячи зі змісту ст. 193 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України), ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій.

Згідно з ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. ст. 525, 530, 629 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. ст. 610, 612 ЦК України).

Наявними у справі актами приймання-передачі газу від 31.01.2017, від 28.02.2017 та від 31.03.2017, які підписані обома сторонами без будь-яких зауважень, підтверджується поставка позивачем природного газу відповідачу на виконання умов Договору у загальному обсязі 1 517 900,54 тис. куб. м. на суму 13 397 963 858,06 грн.

Натомість відповідач лише частково розрахувався з позивачем, що призвело до виникнення заборгованості у 2 048 403 667,77 грн.

Відповідач не надав суду доказів здійснення розрахунків з позивачем у порядку та строки, визначені у Договорі, та не довів відсутності боргу перед позивачем у вищевказаному розмірі.

Доводи відповідача про неналежне виконання позивачем умов укладених з відповідачем договорів на транзит природного газу відхиляються судом, оскільки вони стосуються виконання сторонами зобов`язань за іншими договорами, а не Договору, вимоги про стягнення заборгованості за яким розглядаються у дані справі. До того ж, умовами Договору не передбачено такої відкладальної обставини при здійсненні розрахунків між сторонами, як отримання відповідачем прибутку за іншими договорами або наявність у відповідача обігових коштів. Правом на подання до суду зустрічного позову відповідач не скористався.

Отже, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення оплати поставленого позивачем природного газу у січні-березні 2017 року та відсутності заборгованості за Договором по зобов`язанням за вказаний період, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача 2 048 403 667,77 грн. основного боргу.

В ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п.7.2 Договору за порушення строку розрахунку, визначеного в п.5.1 Договору, покупець сплачує на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Окрім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача з відповідача підлягає стягненню 1 687 657 003,83 грн. пені, 332 389 257,03 грн. 3% річних та 1 362 616 215,26 грн. інфляційних втрат період з лютого 2017 року по грудень 2018 року.

Оскільки в процесі судового розгляду було встановлено факт прострочення виконання грошових зобов`язань з оплати вартості поставленого позивачем природного газу, нарахування інфляційних втрат, 3% річних та пені є обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, місцевий господарський суд частково задовольнив вимоги позивача щодо стягнення пені та інфляційних втрат, здійснивши власний розрахунок вказаних вимог позивача.

В апеляційній скарзі позивач стверджував про те, що місцевим господарським судом здійснено невірний розрахунок заявлених позивачем до стягнення сум інфляційних втрат і пені, та не вказав у своєму рішенні, яким чином він здійснював перерахунок вказаних вимог.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних, колегія суддів дійшла висновку про те, що арифметично правильним є лише розрахунок 3% річних. В частині вимог про стягнення інфляційних втрат на пені розрахунок колегії суддів збігається з розрахунком місцевого господарського суду. При цьому посилання позивача на невідповідність вказаного розрахунку рекомендаціям, викладеним у листі Верховного Суду України №62-97р від 03.04.1997 не відповідає дійсності, оскільки розрахунок здійснювався судом саме з урахуванням згаданих рекомендацій, які передбачають, що сума, внесена за період з 1 до 15 число відповідного місяця індексуються за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, тоді розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 до 15 число відповідного місяця, інфляційні зміни розраховуються без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 число місяця - інфляційні зміни розраховуються з урахуванням цього місяця.

Розрахунок пені здійснювався колегією суддів наступним чином:

- по зобов`язанням за січень 2017 року загальна сума пені складає 790.629.908,14 грн., виходячи з наступного розрахунку:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
6.125.661.568,0625.02.2017 - 02.03.2017614.0000 %0.077 %*28.194.825,85
6.125.661.568,0603.03.2017 - 13.04.20174214.0000 %0.077 %*197.363.780,93
6.125.661.568,0614.04.2017 - 25.05.20174213.0000 %0.071 %*183.266.368,01
6.125.661.568,0626.05.2017 - 06.07.20174212.5000 %0.068 %*176.217.661,55
6.125.661.568,0607.07.2017 - 03.08.20172812.5000 %0.068 %*117.478.441,03
6.125.661.568,0604.08.2017 - 24.08.20172112.5000 %0.068 %*88.108.830,77

- по зобов`язанням за лютий 2017 року загальна сума пені складає 726.269.858,14 грн., виходячи з наступного розрахунку:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
5.637.781.757,1825.03.2017 - 13.04.20172014.0000 %0.077 %*86.497.473,53
5.637.781.757,1814.04.2017 - 25.05.20174213.0000 %0.071 %*168.670.073,39
5.637.781.757,1826.05.2017 - 06.07.20174212.5000 %0.068 %*162.182.762,88
5.637.781.757,1807.07.2017 - 03.08.20172812.5000 %0.068 %*108.121.841,92
5.637.781.757,1804.08.2017 - 14.09.20174212.5000 %0.068 %*162.182.762,88
5.637.781.757,1815.09.2017 - 24.09.20171012.5000 %0.068 %*38.614.943,54

- по зобов`язанням за березень 2017 року загальна сума пені складає 170.757.230,48 грн., виходячи з наступного розрахунку:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
1.353.156.516,025.04.2017 - 25.05.20173113.0000 %0.071 %*29.880.661,70
1.353.156.516,026.05.2017 - 06.07.20174212.5000 %0.068 %*38.926.420,32
1.353.156.516,007.07.2017 - 03.08.20172812.5000 %0.068 %*25.950.946,88
1.353.156.516,004.08.2017 - 14.09.20174212.5000 %0.068 %*38.926.420,32
1.353.156.516,015.09.2017 - 24.10.20174012.5000 %0.068 %*37.072.781,26

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції здійснювався колегією суддів наступним чином:

- по зобов`язанням за січень 2017 року інфляційні втрати становлять 565.615.152,81 грн., виходячи з наступного розрахунку:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
01.03.2017 - 31.10.20176.125.661.568,061.092565.615.152,816.691.276.720,87

- по зобов`язанням за лютий 2017 року інфляційні втрати становлять 505.422.939,61 грн., виходячи з наступного розрахунку:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
01.04.2017 - 31.10.20175.637.781.757,181.073411.676.349,966.049.458.107,15
01.11.2017 - 30.11.20172.695.247.151,771.00924.257.224,372.719.504.376,14
01.12.2017 - 30.11.2018695.247.151,771.10069.489.365,28764.736.517,06

- по зобов`язанням за березень 2017 року інфляційні втрати становлять 243.931.522,98 грн., виходячи з наступного розрахунку:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
01.05.2017 - 30.11.20181.353.156.516,01.180243.931.522,981.597.088.038,98
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 687 656 996,76 грн. пені, 332 389 257,03 грн. 3% річних та 1 314 969 615,40 грн. інфляційних втрат. В решті позов задоволенню не підлягає.

Відносно доводів апеляційної скарги відповідача про наявність підстав для зменшення заявленої позивачем до стягнення суми пені, судом встановлено наступне.

В п.3 ч.3 ст. 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При укладенні Договору умови останнього були визначені та погоджені за згодою сторін, в тому числі і умови щодо відповідальності а невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань.

Водночас, Згідно з ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 ГК України передбачає, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Як вірно зазначив у своєму рішенні місцевий господарський суд, при застосуванні вказаної норми поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися у кожному конкретному випадку, з урахуванням того, що правила ст. 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником. Окрім того, вказані норми не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду і визначальним фактором при зменшенні розміру належної до сплати неустойки є винятковість випадку. Зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, суд на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення розміру даної санкції.

Клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки (пені) обґрунтоване посиланням на наявність заборгованості контрагентів перед відповідачем, кредитної заборгованості відповідача перед іноземними банками, а також наявністю збитків у 2017 році, в тому числі й від курсової різниці.

При цьому, наголошуючи на своєму скрутному фінансовому становищі, відповідач не враховує, що позивач, як учасник господарських відносин, так само, як і відповідач, має зобов`язання перед власними контрагентами, несе ризики пов`язані з коливаннями валютних курсів, а також несе ризики настання негативних наслідків у зв`язку з порушенням зобов`язань відповідачем. Тобто, зменшення штрафних санкцій призведе до порушення принципу рівності учасників господарських правовідносин та до надання необґрунтованих переваг відповідачу. До того ж, посилання відповідача на наявність збитків у 2017 році не може свідчити про його скрутний майновий стан станом на час прийняття рішення суду у 2019 році.

За наведених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення заявленої до стягнення пені.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційних скаргах, не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Судовий збір за подачу апеляційних скарг у відповідності до ст. 129 ГПК України покладається судом на скаржників.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2019 у справі №910/2105/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/2105/18 повернути Господарському суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у порядку і строки, встановлені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 21.05.2019.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді А.І. Тищенко

Т.П. Козир