Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/1097/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Макарчук В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Жечев С.О., ордер ЗП 101064 від 21.01.2019 (в с/з від 07.05.2019);

Карабах В.А., ордер ЗП 110156 від 13.05.2019 (в с/з від 13.05.2019);

від відповідача: Оленюк В. Л., наказ №337-ОД від 28.12.2018;

Малий М.С., наказ 69-ОД від 06.03.2019 (в с/з від 07.05.2019),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка"

до Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод"

про стягнення 5708517,47 грн

Процесуальні дії по справі.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" подано позов про стягнення з Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" 5708517,47 грн., з яких: 4833899,33 грн. - основний борг; 669858,76 грн. - 3% річних, 58206,60 грн. - інфляційні витрати.

Ухвалою від 14.12.2018 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10.01.2019.

В підготовчому засіданні від 10.01.2019 суд оголосив перерву до 05.02.2019.

03.01.2019 відповідачем, в порядку ст. 165 ГПК України, подано відзив на позовну заяву (а.с. 155- 160 т.1).

05.02.2019 позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 1-14 т.2).

В підготовчому засіданні від 05.02.2019 оголошено перерву до 13.02.2019.

11.02.2019 на адресу господарського суду від позивача надійшло клопотання від 06.02.2019 про витребування доказів, яке було задоволено судом в підготовчому засіданні від 13.02.2019.

Ухвалою від 13.02.2019 суд продовжив строк підготовчого провадження по справі № 906/1097/18. Підготовоче засіданні відкладено на 12.03.2019.

11.03.2018 до суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, згідно якої останній просить стягнути з відповідача 5920338,68 грн., в тому числі, 4798208,81 грн. - основний борг, 783559,79 грн. - пені, 79008,84 грн. - 3% річних, 259561,24 грн. - інфляційні (а.с. 43-47 т.3)

В підготовчому засіданні при вирішенні питання щодо прийняття до розгляду вищевказаної заяви, суд дійшов до висновку, що позивачем змінено підстави позовних вимог, а також збільшено розмір позовних вимог, що не суперечить приписам норм чинного законодавства, тому заяву прийнято до розгляду, про що занесено запис до протоколу судового засідання від 12.03.2019.

Ухвалою від 12.03.2019 суд продовжив строк підготовчого провадження. Підготовче засідання відкладено на 28.03.2019.

22.03.2019 відповідачем в порядку ст. 165 ГПК України подано відзив на позовну заяву (а.с. 78-80 т.3)

Ухвалою господарського від 28.03.2018 відкладено підготовче засідання на 08.04.2019. Витребувано у відповідача акти вхідного контролю, поставленого позивачем товару за видатковими накладними, вказаними у позовній заяві та заяві про зміну підстав позову від 07.03.2019.

08.04.2019 на адресу господарського суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву про зміну підстав позову (а.с. 85-86 т.3)

На виконання ухвали від 28.03.2018 представником відповідача в судовому засіданні 08.04.2019 подано клопотання про долучення до матеріалів справи актів вхідного контролю (а.с. 93-127 т.3).

Ухвалою від 08.04. 2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу № 906/1097/18 до судового розгляду по суті на 07.05.2019.

В судовому засіданні від 07.05.2019 оголошено перерву до 13.05.2019.

Відповідно до ст. 42 ГПК України, учасники справи, серед іншого, мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

В ході розгляду даної справи господарським судом Житомирської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи.

В судовому засіданні від 13.05.2019 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що на виконання умов укладеного між сторонами договору № 14 від 12.03.2018 позивачем поставлено відповідачу продукції за договором на суму 5144129,27 грн.

Відповідач за договором частково оплатив отриманий товар на суму 29568,00 грн.

Також віповідачем згідно поворотних накладних № 67 від 11.05.2018, № 75 від 13.06.2018 та № 81 від 27.06.2018 повернуто позивачу товар на загальну суму 310229,94 грн.

Таким чином, позивач зазначає, що на момент звернення до суду у відповідача існує прострочена заборгованість в розмірі 4798208,81 грн.

За порушення строків проведення розрахунків позивачем на підставі п. 7.2 договору заявлено до стягнення з відповідача 783559,79 грн. пені.

За несвоєчасне виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України заявлено до стягнення з відповідача 259561,24 грн. інфляційних та 79008,84 грн. 3% річних.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у заяві про зміну підстави позову (а.с. 43-47 т.3).

Відповідач згідно письмового відзиву (а.с. 78- 80 т.3) заперечив проти позовних вимог в повному обсязі.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що нараховані позивачем до стягнення з відповідача пеня, 3% річних та інфляційні не відповідають умовам укладеного між сторонами договору № 14 від 12.03.2018, оскільки прострочення з оплати поставленої продукції наступає після спливу 30 календарних днів з дати затвердження (оформлення) відповідного акту вхідного контролю, а не підписання видаткової накладної.

Вказує, що оплата за поставлену продукції має здійснюватись після проводження вхідного контролю, в разі якщо така визнана придатною до використання.

З огляду на викладені обставини вважає, що в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних слід відмовити.

У відповіді на відзив позивач вказав, що за умовами до п.2.4. договору від 12.03.2018 p., якість продукції, що є предметом договору, перевіряється відділом технічного контролю покупця, результати перевірки оформляються актом вхідного контролю, на кожну окрему партію продукції.

Водночас зауважує, що умови договору від 12.03.2018 не визначають порядок, умови та строки проходження продукцією вхідного контролю. Вказує, що саме на покупця покладається обов`язок провести перевірку її на якість. При цьому постачальник жодним чином не приймає участь у проведенні перевірки та взагалі не повідомляється про результати такої перевірки, за виключенням випадків виявлення недоліків під час приймання продукції.

Вважає, оскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову в частині стягнення заборгованості за поставлену продукцію, відтак останній визнає свою заборгованість перед позивачем за вставлену продукцію. Виходячи з того, що обов`язок з оплати виникає у Покупця лише з моменту проходження продукцією вхідного контролю, відповідач визнає відповідність продукції вимогам якості.

Враховуючи відсутність заперечень стосовно проходження поставленою продукцією вхідного контролю, а також зауважень з цього приводу, позивач вважає, що проходження такого контролю відбулося в момент прийняття продукції на складі покупця із складанням видаткової накладної. Отже, нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат позивачем здійснено у відповідності відповідно до умов укладеного договору та вимог чинного законодавства.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

12.03.2018 між ДП "Житомирський бронетанковий завод" (покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (постачальник, позивач) укладено договір № 14 (а.с. 6- 10 т. 3).

Відповідно до п. 1.1. договору, постачальник зобов`язується передати у власність, а Покупець - прийняти й оплатити продукцію, вказану у Специфікаціях, надалі - "Продукція", на умовах та в строки, передбачені Договором.

Згідно п. 2.1 договору, кількість та номенклатура продукції вказується у специфікаціях, що є невід`ємною частиною договору.

За умовами п. 2.4 договору, якість продукції, що є предметом договору перевіряється відділом технічного контролю покупця, результати перевірки оформляються актом вхідного контролю, на кожну окрему партію продукції.

Приписами п. 2.5 договору, у разі виявлення недоліків під час приймання продукції по якості, номенклатурі, комплектності, умовам Договору постачальник усуває виявлені недоліки, доукомплектовує продукцію за місцем розташування покупця (за письмовою згодою покупця) протягом 15 календарних днів з моменту отримання від покупця відповідної вимоги. В разі неможливості усунути виявлені недоліки, Продавець здійснює заміну Продукції на таку, що відповідає вимогам договору, протягом 15 календарних днів, з моменту отримання від покупця відповідної вимоги. Продукція, відносно якої проводиться заміна, вважається не поставленою та зберігається в умовах не змішування з іншими однорідними вантажами. Витрати по заміні продукції здійснюються власними силами та за власний рахунок постачальника, в тому числі, витрати пов`язані з транспортуванням продукції.

Приписами п. 3.2 договору сторонами погоджено, що постачання продукції здійснюється партіями. Асортимент та кількість кожної партії повинні відповідати продукції, визначеної Специфікацією. Постачальник зобов`язаний повідомити покупця про прогнозовану дату поставки продукції не пізніше 3 (трьох) днів до дати поставки.

Загальна сума договору складається із сум Специфікацій до Договору (п. 4.2 договору).

Відповідно до п. 5.2 договору, покупець здійснює оплату продукції шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Порядок, строки оплати та ціна встановлюється сторонами в відповідній Специфікації.

Нормами п. 7.2 договору визначено, що у випадку порушення строку проведення остаточного розрахунку з оплати продукції, покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період нарахування пені, від суми заборгованості, за кожен день не виконання зобов`язань.

Пунктом 10.5 договору сторони узгодили, що даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018 року. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від зобов`язань та відповідальності за порушення зобов`язань (у тому числі гарантійних), які виникли під час дії договору.

До договору №14 від 12.03.2018 сторонами підписано специфікації №№ 1, 2, 3, 4 від 12.03.2018, № 5 від 10.04.2018 (а.с. 54 т.3), № 6 від 02.05.2018, № 7 від 25.05.2018, № 8 від 05.06.2018, № 9 від 06.06.2018, №№ 10,11 від 11.06.2018, № 12 від 15.06.2018, №№ 13,14 від 02.07.2018, № 15 від 03.07.2018 , №№ 16,17,18 від 20.07.2018 ( а.с. 11-27 т.3), № 19 від 17.09.2018 (а.с.55 т.3), в яких погоджено перелік товару, загальну суму вартості товару, а також термін поставки та умови оплати.

У вищезазначених Специфікаціях, за виключенням специфікації № 18 від 20.07.2018, сторонами погоджено умови оплати, а саме - упродовж 30 календарних днів по факту поставки продукції на склад покупця та проходження вхідного контролю.

У специфікації № 18 від 20.07.2018, сторонами погоджено наступні умови оплати: 30% вартості поставленої продукції протягом 20 банківських днів після постачання продукції згідно з графіком постачання і проходження вхідного контролю на ДП "ЖБТЗ", 70% вартості поставленої продукції протягом 60 банківських днів після постачання продукції згідно з графіком постачання і проходження вхідного контролю на ДП "ЖБТЗ".

Як вказує позивач, на виконання умов договору №14 від 20.08.2015 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 5144129,27 грн., що підтверджується видатковими накладними № РН-0000521 від 27.03.2018 на суму 36018,00 грн., РН-0000560 від 29.03.2018 на суму 100800,00 грн., № РН-0000673 від 16.04.2018 на суму 67200,00 грн., № РН- 0000522 від 27.03.2018 на суму 36960,00 грн., № РН- 0000723 від 20.04.2018 на суму 110660,54 грн., № РН-0000766 від 27.04.2018 на суму 165990,82 грн., № РН-0001350 від 13.07.2018 на суму 103744,26 грн., № РН- 0000523 від 27.03.2018 на суму 7800,00 грн., № РН-0000565 від 29.03.2018 на суму 88920,00 грн., № РН-0000820 від 11.05.2018 на суму 323567,35 грн., № РН-0000845 від 17.05.2018 на суму 215471,57 грн., № РН-0000676 від 16.04.2018 від 84733,20 грн., № РН-0001117 від 19.06.2018 на суму 508315,50 грн., № РН - 0001351 від 13.07.2018 на суму 67775,40 грн., № РН-0001472 від 30.07.2018 на суму 101663,10 грн., № РН-0001021 від 08.06.2018 на суму 95332,92 грн., № РН-0001352 від 13.07.2018 на суму 133200,00 грн., № Рн-0001475 від 30.07.2018 на суму 46800,00 грн., № РН-0001572 від 09.08.2018 на суму 15600,00грн., № РН-0001129 від 19.06.2018 на суму 275880,00 грн.,, № РН-0001353 від 13.07.2018 на суму 275880,00 грн., № РН- 0001127 від 19.06.2018 на суму 35690,52 грн., № РН- 0001267 від 06.07.2018 на суму 17646,17 грн., № РН-0001278 від 06.07.2018 на суму 305529,60 грн., № РН-0001474 від 30.07.2018 на суму 3022,20 грн., № РН-0001505 від 01.08.2018 на суму 1291,78 грн., № РН-0001565 від 09.08.2018 на суму 9488,04 грн., № РН-0001978 від 28.09.2018 на суму 322,945 грн., № РН-0001379 від 17.07.2018 на суму 49822,68 грн., № РН-0001277 від 06.07.2018 на суму 85877,34 грн., № РН-0001348 від 13.07.2018 на суму 85877,34 грн., № РН- 0001548 від 07.08.2018 на суму 71520,00 грн., № РН-0001549 від 07.08.2018 на суму 35760,00 грн., № РН-0001723 від 23.08.2018 на суму 1068000,00 грн. , № РН-0001925 від 21.09.2018 на суму 466320,00 грн. № РН-0002010 від 03.10.2018 на суму 26136,00 грн., № РН- 0002076 від 11.10.2018 на 11880,00 грн., № (а.с. 23-59 т.1 ).

Водночас, позивач повідомляє, що не має оригіналу видаткової накладної № РН-0001242 від 04.07.18, оскільки відповідач не надіслав після отримання товарів з супровідними документами примірник накладної позивача. Вказує, що товар за видатковою накладною № РН-0001242 від 04.07.18 було направлено на адресу відповідача службою доставки ТОВ «Нова пошта», що підтверджується експрес накладною №3715 від 04.07.2018 (а.с. 60 т.1).

Вказує, що поставлений товар за видатковою накладною №РН-0001242 від 04.07.18 р. був відображений в податковому обліку позивача, що підтверджується податковою накладною №41 від 04.07.2018 (а.с. 61 т.1)

Крім цього, за даними позивача, відповідачем було повернуто товар згідно поворотної накладної №67 від 11.05.2018 поставлений товар згідно видаткової накладної №РН-0000522 від 27.03.18 р. на суму 7 392,00 грн. (а.с. 63 т.1) та проведено оплата в сумі 29568, 00 грн.

Згідно поворотної накладної №75 від 13.06.2018 р. відповідачем було повернуто позивачу поставлений товар згідно видаткової накладної №РН-0000723 від 20.04.18 р. на суму 76 079,12 грн. та згідно видаткової накладної №РН-0000766 від 20.04.18 р. на суму 165 990,82 грн..(а.с. 64 т.1)

Відповідно до поворотної накладної № 81 від 27.06.2018 відповідачем було повернуто товар поставлений згідно видаткової накладної №РН-0001021 від 20.04.18 р. на суму 3 200,00 грн. (а.с. 65 т.1).

Позивач зазначає, що загальна сума повернутого та сплаченого товару становить 345920,46 грн.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо оплати товару у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 4798208,81 грн., що підтверджується розрахунком ціни позову (5144129,27 грн. - 345920,46 грн.) (а.с. 48 т.3).

За несвоєчасне проведення розрахунків за поставлену продукцію, в порядку п.7.2. договору, відповідачу нараховано пені в розмірі 783559,79 грн. (а.с. 50, 51 т.3).

Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України, за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання нараховано відповідачу до стягнення 79008,84 грн. 3% річних та 259561,24грн. інфляційних (а.с. 51, 52 т.3).

Враховуючи, що відповідач неналежним чином виконує свої договірні зобов`язання з оплати поставленого товару, позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору №14 від 12.03.2018, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно матеріалів справи позивач на виконання умов укладеного договору № 14 від 12.03.2018 поставив відповідачу товар на загальну суму 5144129,27 грн., що підтверджує видатковими накладними, які містяться в матеріалах справи (а.с. 23-59 т.1) та податковою накладною № 41 від 04.07.2018, в якій позивачем відображено нарахування суми податку на додану вартість у зв`язку з поставкою відповідачу товару на суму 7392,00 грн. (а.с. 60,61 т.1). . 23-59 т.3 ) та податковою накладною № 41 від 04.07.2018 в якій відображено факт поставки товару на суму 7392,00 грн. (а.с. 60,61 т.1)

Факт поставки товару вказує на необхідність виконання відповідачем обов`язку щодо оплати товару.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а також відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

В ході вирішення спору, судом досліджено умови підписаних сторонами специфікацій, видаткові накладні та акти вхідного контролю, складені відповідачем на виконання умов п. 2.4 договору № 14 від 12.03.2018 (а.с. 94-127, 130 т.3).

Судом встановлено, що на день вирішення спору в суді, має місце заборгованість, строк оплати якої настав та підлягає стягненню з відповідача в розмірі 4472484,69 грн.

Вказаного висновку суд дійшов, виходячи з умов договору, специфікацій та актів вхідного контролю відповідача.

Так, у відповідача виник обов`язок щодо оплати товару згідно видаткових накладних, в наступні строки та у відповідних сумах, придатного до використання товару:

- за видатковою накладною № РН- 0000521 від 27.03.2018 на суму 13068,00 грн. (з урахуванням даних акту вхідного контролю № 430 від 12.04.2018) відповідач мав провести розрахунки до 14.05.2018 ) та на суму 22950,00 грн (з урахуванням даних додатку до акту вхідного контролю № 430 від 19.04.2018) - до 21.05.2018;

- за видатковою накладною № РН-0000560 від 29.03.2018 на суму 100800,00 грн. з урахуванням даних акту вхідного контролю № 434 від 12.04.2018 - до 14.05.2018;

- за видатковою накладною № РН-0000673 від 16.04.2018 на суму 62700,00 грн. з урахуванням даних акту вхідного контролю № 517 від 27 .04.2018 - до 29.05.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0000522 від 27.03.2018 на суму 29568,00 грн. з урахуванням даних акту вхідного контролю № 424 від 06.04.2018 - до 07.05.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0001350 від 13.07.2018 на суму 103744,26 грн. у відповідача виник обов`язок оплатити товар до 14.07.2018 .

Такого висновку суд дійшов виходячи з того, що товар за даною видатковою накладною поставлявся не в межах договору № 14 від 12.03.2018, оскільки у видатковій накладній підставою для поставки товару вказується договір № 1226, який в свою чергу не долучено позивачем до матеріалів справи. На вказаний товар відсутня специфікація та акт вхідного контролю. Таким чином щодо строку розрахунку за поставлений товар слід керуватись нормами ст. 692 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, яка є спеціальною нормою, яка регулює порядок проведення розрахунків при виникненні між суб`єктами господарювання правовідносин купівлі-продажу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

- за видатковою накладною № РН- 0000523 від 27.03.2018 на суму 7800,00 грн. з врахуванням даних акту вхідного контролю № 425 від 10.04.2018 - до 10.05.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0000565 від 29.03.2018 на суму 88920,00 грн. з врахуванням даних акту вхідного контролю № 433 від 29.03.2018 - до 10.05.2018

- за видатковою накладною № РН- 0000820 від 11.05.2018 на суму 323567,35 грн. з урахуванням даних акту вхідного контролю №587 від 17.05.2018 - до 18.06.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0000845 від 17.05.2018 на суму 215711,57 грн. з урахуванням даних акту вхідного контролю №631 від 31.05.2018 у відповідача виник обов`язок оплати товар на суму 35951,93 грн. - до 02.07.2018. Решта товару згідно АВК визнана непридатним до використання) ;

- за видатковою накладною № РН- 0000676 від 16.04.2018 на суму 84733,20 з урахуванням даних акту вхідного контролю № 504 від 24.04.2018 - до 24.05.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0001117 від 19.06.2018 на суму 508315,50 грн. до 19.07.2018. За вказаною накладною строк проведення розрахунків слід рахувати за умовами визначеним у специфікації № 8 від 05.06.2018, а саме протягом 30 календарних днів по факту поставки продукції на склад покупця, оскільки на товар поставлений згідно вказаної накладної позивачем не складено акту вхідного контролю. Суд враховує, що обов`язок по складенню такого акту покладено на відповідача. Відповідачем не заявлено, що товар є неякісним та не надано доказів повернення такого товару позивачу як непридатного.

- за видатковою накладною № РН- 0001351 від 13.07.2018 на суму 67775,40 грн. з урахуванням даних акту вхідного контролю №728 від 18.07.2018 - до 17.08.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0001472 від 30.07.2018 на суму 101663,10 грн. з урахуванням даних акту вхідного контролю №759 від 17.08.2018 - до 17.09.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0001352 від 13.07.2018 на суму 133200,00 грн. з урахуванням даних акту вхідного контролю №727 від 18.07.2018 - до 20.08.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0001475 від 30.07.2018 на суму 46800,00 грн. з урахуванням даних акту вхідного контролю №759 від 17.08.2018 - до 17.09.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0001572 від 09.08.2018 на суму 15600,00 грн. з урахуванням даних акту вхідного контролю №768 від 17.08.2018 - до 17.09.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0001129 від 19.06.2018 на суму 275880,00 грн. з урахуванням даних акту вхідного контролю №689 від 02.07.2018 - до 01.07.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0001353 від 13.07.2018 на суму 275880,00 грн. з урахуванням даних акту вхідного контролю №731 від 18.07.2018 - до 17.08.2018

- за видатковою накладною № РН- 0001127 від 19.06.2018 на суму 35690,52 грн. з урахуванням даних акту вхідного контролю № 691 від 02.07.2018 - до 01.08.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0001267 від 06.07.2018 на суму 17646,17 грн. з урахуванням даних акту вхідного контролю №716 від 17.07.2018 - до 16.08.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0001278 від 06.07.2018 на суму 305529,60 грн. з урахуванням даних акту вхідного контролю №719 від 04.07.2018 - до 06.08.2018

- за видатковою накладною № РН- 0001474 від 30.07.2018 на суму 3022,20 грн. - до 29.08.2018. При цьому строк проведення розрахунків слід рахувати за умовами визначеним у специфікації № 13 від 02.07.2018, а саме протягом 30 календарних днів по факту поставки продукції на склад покупця, оскільки на товар поставлений згідно вказаної накладної позивачем не складено акту вхідного контролю. Відповідачем не заявлено, що товар є неякісним та не надано доказів повернення такого товару позивачу як непридатного.

- за видатковою накладною № РН- 0001505 від 01.08.2018 на суму 1291,78грн. з урахуванням даних акту вхідного контролю №760 від 04.09.2018 - до 04.10.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0001565 від 09.08.2018 на суму 9488,04 грн. з урахуванням даних акту вхідного контролю №769 від 20.09.2018 - до 22.10.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0001978 від 28.09.2018 на суму 322,94 грн. з урахуванням даних акту вхідного контролю №811 від 03.10.2018 - до 02.11.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0001379 від 17.07.2018 на суму 49822,68 грн. з урахуванням даних акту вхідного контролю №736 від 26.07.2018 у відповідача виник обов`язок оплатити поставлений товар в сумі 9964,50 грн. - до 27.08.2018. Решта товару згідно АВК визнана непридатним до використання)

- за видатковою накладною № РН- 0001277 від 06.07.2018 на суму 85877,34 грн. з урахуванням даних акту вхідного контролю №720 від 11.07.2018 - до 10.08.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0001348 від 13.07.2018 на суму85877,34 грн. з урахуванням даних акту вхідного контролю №729 від 18.07.2018 - до 17.08.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0001548 від 07.08.2018 на суму 71520,00 грн. з урахуванням даних акту вхідного контролю №764 від 04.09.2018 - до 04.10.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0001549 від 07.08.2018 на суму 35760,00 грн. з урахуванням даних акту вхідного контролю №764 від 04.09.2018 - до 04.10.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0001723 від 23.08.2018 на суму 1068000,00 грн. строк проведення розрахунків слід рахувати за умовами визначеним у специфікації № 18 від 20.07.2018, а саме в сумі 320400,00 грн. відповідач мав провести розрахунки протягом 20 банківських днів після постачання продукції , тобто до 21.09.2018. В сумі 747600,00 грн. відповідач зобов`язаний був провести розрахунки протягом 60 банківських днів після постачання продукції , тобто до 19.11.2018. На вказану видаткову накладну відповідачем не складено та до матеріалів справи не надано акту вхідного контролю щодо якості товару, відтак строк проведення розрахунків визначається специфікацією № 18 від 20.07.2018. Суд враховує, що відповідачем не заявлено про неякісність товару та не надано доказів повернення такого товару позивачу як непридатного.

- за видатковою накладною № РН- 0001925 від 21.09.2018 на суму 466320,00 грн. з урахуванням даних акту вхідного контролю №807 від 26.09.2018 - до 26.10.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0002010 від 03.10.2018 на суму 26136,00 грн. з урахуванням даних акту вхідного контролю № 816 від 10.10.2018 - до 09.11.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0002076 від 11.10.2018 на суму 11880,00 грн. з урахуванням даних акту вхідного контролю № 825 від 18.10.2018 - до 19.11.2018.

Щодо заявленої заборгованості за видатковими накладними № РН- 0000723 від 20.04.2018 на суму 34581.42 грн. та № РН- 0001021 від 08.06.2018 на суму 64132.92 грн., № РП 0000845 від 17.05.2018 на суму 179759,64 грн. та № РН 0001379 від 17.07.2018 на суму 39858,14 грн., що загалом становить 318332,12 грн., то у відповідача не виникло обов`язку щодо оплати поставленого товару у вищевказаних сумах, оскільки за результатами перевірки товар не пройшов вхідного контролю, що підтверджується актами вхідного контролю № 528 від 27.04.2018 та № 665 від 11.06.2018, № 631 від 31.05.2018, № 736 від 26.07.2018 (а.с. 98, 110, 106, 121 т.3), тому у відповідності до умов специфікацій строк проведення розрахунків не настав.

Щодо стягнення заборгованості в сумі 7392,00 грн. за товар поставлений згідно видаткової накладної № РН-0001242 від 04.07.2018 , то суд зазначає наступне.

Вимоги позивача в даній частині ґрунтуються на тому, що відповідач отримав товар на зазначену суму, що підтверджується податковою накладною № 41 від 04.07.2018 та експрес - накладною № 3715 від 04.07.2018 про направлення на адресу відповідача товару за видатковою накладною № РН-0001242 від 04.07.2018 (а.с. 61 т.1, 60 т.1).

Згідно із ч.ч 1,2 ст. 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Статтею 1 вищезазначеного Закону визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Суд зазначає, що накладна - документ, що використовується при передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи іншій. Видаткова накладна фіксує факт отримання/передачі товарів або послуг і по суті завершує купівлю-продажу між продавцем і покупцем

Таким чином, первинним документом, що підтверджує факт поставки відповідачу товару на суму 7392,00 грн. є саме видаткова накладна № РН-0001242 від 04.07.2018, на яку посилається позивач. Однак, позивачем до матеріалів справи не додано вищезазначеної видаткової накладної, тобто останнім належними первинними документами не доведено факту поставки відповідачу товару на суму 7392,00 грн.

Водночас суд звертає увагу позивача, що податкова накладну - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі ПК України) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Податкова накладна не є первинним документом, який підтверджує факт здійснення господарської операції в розумінні норм ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Експрес накладна на яку посилається позивач також не є первинним документом, а лише підтверджує факт поштової відправки.

З огляду на викладене позовні вимоги про стягнення з відповідача 7392,00 грн. заборгованості також є безпідставними та в установленому порядку позивачем не доведеними, відтак суд відмовляє в задоволені позову в цій частині.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 783559,79 грн. пені за договором, суд зазначає про наступне.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 ЦК України визначає правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, сплату неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Статтею 1 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст. 3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Приписами ч.6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вбачається з умов договору у п. 7.2 сторонами погоджено, що у випадку порушення строку проведення розрахунку з оплати продукції, покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період нарахування пені, від суми заборгованості, за кожен день не виконання зобов`язань.

З розрахунку позивача (а.с. 50-51 т. 3) вбачається, що пеню заявлено на суму простроченої заборгованості по кожній окремо взятій видатковій накладеній, яка в загальному розмірі склала 783559,79 грн.

Перевіривши розрахунок пені, суд встановив, що він не відповідає вимогам умов укладеного між сторонами договору, оскільки позивачем при обрахунку початкового строку нарахування пені невірно визначено дату, з якої заборгованість є простроченою, позивачем нараховано пеню на заборгованість, строк проведення розрахунку по якій не настав, оскільки товар не пройшов вхідного контролю, нараховано пеню на заборгованість за видатковою накладною № 0001350 від 13.07.2018 , який поставлявся на підставі договору № 1226 , який позивачем не надано до суду, та на заборгованість по видатковій накладній № РН-0001242 від 04.07.2018 на суму 7392,00 грн, яка відсутня в матеріалах справи.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин щодо строку настання розрахунків за видатковими накладними в межах позовних вимог, суд встановив, що позивач вправі був нараховувати пеню на заборгованість за наступними видатковими накладними та на відповідні суми:

- за видатковою накладною № РН- 0000521 від 27.03.2018 на суму 13068,00 грн. з 15.05.2018 по 28.10.2018; на суму 22950,00 грн. з 22.05.2018 по 28.10.2018;

- за видатковою накладною № РН-0000560 від 29.03.2018 на суму 100800,00 грн. 15.05.2018 по 30.10.2018;

- за видатковою накладною № РН-0000673 від 16.04.2018 на суму 62700,00 грн.з 30.05.2018 по 18.11.2018 ;

- за видатковою накладною № РН- 0000522 від 27.03.2018 на суму 29568,00 грн.з 08.05.2018 по 13.08.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0000523 від 27.03.2018 на суму 7800,00 грн. з 11.05.2018 по 28.10.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0000565 від 29.03.2018 на суму 88920,00 грн. з 11.05.2018 по 28.10.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0000845 від 17.05.2018 на 35951,93 грн. з 03.07.2018 по 18.12.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0000820 від 11.05.2018 на суму 323567,35 грн. з 19.06.2018 по 12.12.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0000676 від 16.04.2018 на суму 84733,20 з 25.05.2018 по 18.11.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0001117 від 19.06.2018 на суму 508315,50 грн. з 21.07.2018 по 21.01.2019;.

- за видатковою накладною № РН- 0001351 від 13.07.2018 на суму 67775,40 грн. з 18.08.2018 по 14.02.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001472 від 30.07.2018 на суму 101663,10 грн. з 18.09.2018 по 03.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001352 від 13.07.2018 на суму 133200,00 грн. з 21.08.2018 по 14.02.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001475 від 30.07.2018 на суму 46800,00 грн. з 18.09.2018 по 03.03.2019 ;

- за видатковою накладною № РН- 0001572 від 09.08.2018 на суму 15600,00 грн. з 18.09.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001129 від 19.06.2018 на суму 275880,00 грн. з 02.08.2018 по 21.01.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001353 від 13.07.2018 на суму 275880,00 грн. з 18.08.2018 по 14.02.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001127 від 19.06.2018 на суму 35690,52 грн. з 02.08.2018 по 25.12.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0001267 від 06.07.2018 на суму 17646,17 грн. з 17.08.2018 по 07.02.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001278 від 06.07.2018 на суму 305529,60 грн. з 07.08.2018 по 07.02.2019

- за видатковою накладною № РН- 0001474 від 30.07.2018 на суму 3022,20 грн. з 30.08.18 по 03.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001505 від 01.08.2018 на суму 1291,78 грн. з 05.10.2018 по 02.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001565 від 09.08.2018 на суму 9488,04 грн. з 23.10.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001978 від 28.09.2018 на суму 322,94 грн. з 03.11.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001379 від 17.07.2018 на суму 9964,50 грн. з 28.08.2018 по 18.02.2019;.

- за видатковою накладною № РН- 0001277 від 06.07.2018 на суму 85877,34 грн. з 11.08.2018 по 07.02.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001348 від 13.07.2018 на суму 85877,34 грн. з 18.08.2018 по 13.02.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001548 від 07.08.2018 на суму 71520,00 грн. з 05.10.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001549 від 07.08.2018 на суму 35760,00 грн. з 05.10.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001723 від 23.08.2018 на суму 320400,00 грн. з 22.09.2018 по 07.03.2019; на 747600,00 грн. з 20.11.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001925 від 21.09.2018 на суму 466320,00 грн. з 27.10.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0002010 від 03.10.2018 на суму 26136,00 грн. з 10.11.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0002076 від 11.10.2018 на суму 11880,00 грн. з 20.11.2018.

Таким чином, враховуючи вихідні дані позивача щодо періоду нарахування пені, враховуючи встановлені судом обставини, суд здійснив власний розрахунок пені, за яким пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань становить 685244,94 грн.

Водночас, суд зазначає, що позивачем безпідставно заявлено пеню, нараховану на заборгованість в 103744,26 грн. за видатковою накладною № РН- 0001350 від 13.07.2018, оскільки, як встановлено судом, вказаний товар поставлявся не на виконання умов договору № 14 від 12.03.2018

Відповідно до ст.547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч.1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчиненого у письмовій формі відносно поставленого товару за видатковою накладною № РН- 0001350 від 13.07.2018, вимога позивача про стягнення з відповідача пені є безпідставною та задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного вимога про стягнення пені за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати отриманого товару є обґрунтованою та підлягає задоволенню в сумі 685244,94 грн.

В частині стягнення 98314,85 грн. пені суд відмовляє за безпідставністю вимог.

Розглядаючи вимоги про стягнення з відповідача 79008,84 грн. 3 % річних та 259561,24 грн. інфляційних, суд зазначає про наступне.

Приписами ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача (а.с.51-52 т.3) 3% річних нараховано на заборгованість яка існує у відповідача по кожній окремій видатковій накладній, які в загальному розмірі склали 79008,84 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що позивач допустив аналогічні помилки, що й при нарахуванні пені.

Суд здійснив власний розрахунок 3% річних, які слід нараховувати в наступному порядку:

-за видатковою накладною № РН- 0000521 від 27.03.2018 на суму 13068,00 грн. з 15.05.2018 по 07.03.2019; на суму 22950,00 грн з 22.05.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН-0000560 від 29.03.2018 на суму 100800,00 грнз 15.05.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН-0000673 від 16.04.2018 на суму 62700,00 грн.з 30.05.2018 по 07.03.2019 ;

- за видатковою накладною № РН- 0000522 від 27.03.2018 на суму 29568,00 грн.з 08.05.2018 по 07.03.2019;

за видатковою накладною № РН- 0001350 від 13.07.3.2018 на суму 103744,26 грн.з 14.08.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0000523 від 27.03.2018 на суму 7800,00 грн. з 11.05.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0000565 від 29.03.2018 на суму 88920,00 грн. з 11.05.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0000845 від 17.05.2018 на 35951,93 грн. з 03.07.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0000820 від 11.05.2018 на суму 323567,35 грн. з 19.06.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0000676 від 16.04.2018 на суму 84733,20 з 25.05.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001117 від 19.06.2018 на суму 508315,50 грн. з 21.07.2018 по07.03.2019;.

- за видатковою накладною № РН- 0001351 від 13.07.2018 на суму 67775,40 грн. з 18.08.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001472 від 30.07.2018 на суму 101663,10 грн. з 18.09.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001352 від 13.07.2018 на суму 133200,00 грн. з 21.08.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001475 від 30.07.2018 на суму 46800,00 грн. з 18.09.2018 по 07.03.2019 ;

- за видатковою накладною № РН- 0001572 від 09.08.2018 на суму 15600,00 грн. з 18.09.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001129 від 19.06.2018 на суму 275880,00 грн. з 02.08.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001353 від 13.07.2018 на суму 275880,00 грн. з 18.08.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001127 від 19.06.2018 на суму 35690,52 грн. з 02.08.2018 по 25.12.2018;

- за видатковою накладною № РН- 0001267 від 06.07.2018 на суму 17646,17 грн. з 17.08.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001278 від 06.07.2018 на суму 305529,60 грн. з 07.08.2018 по 07.03.2019

- за видатковою накладною № РН- 0001474 від 30.07.2018 на суму 3022,20 грн. з 31.08.18 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001505 від 01.08.2018 на суму 1291,78 грн. з 05.10.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001565 від 09.08.2018 на суму 9488,04 грн. з 23.10.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001978 від 28.09.2018 на суму 322,94 грн. з 03.11.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001379 від 17.07.2018 на суму 9964,50 грн. з 28.08.2018 по 07.032.2019;.

- за видатковою накладною № РН- 0001277 від 06.07.2018 на суму 85877,34 грн. з 11.08.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001348 від 13.07.2018 на суму 85877,34 грн. з 18.08.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001548 від 07.08.2018 на суму 71520,00 грн. з 05.10.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001549 від 07.08.2018 на суму 35760,00 грн. з 05.10.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001723 від 23.08.2018 на суму 320400,00 грн. з 06.10.2018 по 07.03.2019; на 747600,00 грн. з 20.11.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0001925 від 21.09.2018 на суму 466320,00 грн. з 27.10.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0002010 від 03.10.2018 на суму 26136,00 грн. з 12.11.2018 по 07.03.2019;

- за видатковою накладною № РН- 0002076 від 11.10.2018 на суму 11880,00 грн. з 20.11.2018 по 07.03.2019.

Таким чином, суд, зважаючи на вихідні дані позивача та встановлені судом обставини щодо настання строків розрахунків, здійснив власний розрахунок 3% річних, які становлять 69697,24 грн.

Відтак вимога про стягнення з відповідача 3% річних є обґрунтованою та підлягає задоволенню в сумі 69697,24 грн.

В частині стягнення 9311,60 грн. 3% річних суд відмовляє за безпідставністю.

В частині вимог про стягнення з відповідача 259561,24 грн. інфляційних нарахувань судом встановлено, що останні заявлені за аналогічні періоди та на суми простроченої заборгованості, що й нараховані 3 % річних (а.с. 51-52 т.3).

Перевіривши розрахунок інфляційних суд встановив, що при розрахунку позивачем допущено арифметичну помилку, а саме невірно визначено сукупний індекс інфляції.

За таких обставин суд здійснив власний розрахунок інфляційних з урахуванням встановлених судом обставин щодо настання строків розрахунків та враховуючи вихідні дані позивача, які становлять 262440,54 грн.

Однак, оскільки позивачем заявлено до стягнення інфляційні в розмірі меншому, ніж є обґрунтованою, що є правом позивача, вимога про стягнення з відповідача інфляційних підлягає задоволенню в сумі 259561,24 грн.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову на загальну суму 5486988,11 грн., з яких: 4472484,69 грн. основний борг, 685244,94 грн. пені, 69697,24 грн. 3% річних, 259561,24 грн. інфляційні.

В частині стянення 325724,12 грн. основного боргу (34581.42 грн. + 64132.92 грн.+ 179759,64 грн. + 39858,14 грн. + 7392,00 грн.), 98314,85 грн. пені, 9311,60 грн. 3% річних суд відмовляє.

В порядку ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру обґрунтовано заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" (12441, Житомирська область, Житомирський район, смт. Новогуйвинське, вул. Дружби Народів, будинок 1, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (69002, м.Запоріжжя, вул. Фортечна, буд. 4 А, )

- 4472484,69 грн. - основний борг;

- 685244,94 грн. - пеня;

- 69697,24 грн. - 3% річних;

- 259561,24 грн. - інфляційні;

- 82304,82 грн.- судовий збір;

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 23.05.19

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2,3- сторонам (рек. з повід)