РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.05.2019Справа № 910/3341/19
За позовом Приватного підприємства «ЛІКОМ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК ДІНАР» про стягнення 16703,11 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення на користь Позивача суми боргу та санкцій за Договором поставки №495 від 01.12.2016 у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань оплатити поставлений йому товар в повному обсязі.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову (відзив), або будь-які інші письмові заперечення чи пояснення по справі та/або заяви процесуального характеру.

До матеріалів справи (до позовної заяви) залучені докази виконання Позивачем вимог ст. 172 ГПК України - надіслання Відповідачу копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення.

З відомостей, які розміщені у відкритій пошуковій системі Укрпошти вбачається, що копію позову з додатками, направлену цінним листом, Відповідачем було отримано ще 19.03.2019, відтак, Відповідач обізнаний з пред`явленням до нього Позивачем вимог, викладених у позові, та обґрунтуванням цих вимог.

Судом також були вчинені всі належні дії для повідомлення Відповідача про відкриття судом провадження у справі - відповідна ухвала суду надсилалися на адресу місцезнаходження Відповідача, яка вказана у позові та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Вказана ухвала надсилалася рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням.

З залученого до матеріалів справи листа, у якому Відповідачу направлялася копія ухвали, убачається, що лист було суду повернуто суду поштою у зв`язку з тим, що Відповідача не розшукано за вказаною ним у ЄДР адресою.

Іншої адреси Відповідач суду не повідомляв та у ЄДР інша адреса відсутня, тому суд позбавлений можливості направити ухвалу на іншу адресу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання листа з ухвалою суду Відповідачем та повернення її до суду є наслідками діяння (бездіяльності) самого Відповідача щодо її належного отримання, тобто його власною волею, оскільки самим Відповідачем надаються до ЄДР відомості щодо його дійсного місцезнаходження.

Відтак, Відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов`язки, а Відповідач, натомість проявив процесуальну бездіяльність.

За відсутності відзиву суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі договору №495 від 01.12.2016 (далі - Договір) за видатковими накладними і відповідними транспортними накладними до них (накладені перелічені у позові, копії залучені до справі) Позивачем поставлявся Відповідачу обумовлений Договором товару, з якого Відповідачем було оплачено не повністю поставку товару від 28.06.2018 та не оплачено повністю поставку від 29.06.2018.

Вказані накладні судом визнаються належними доказами поставки товару за Договором, оскільки містять підписи представників сторін, скріплені печатками та зауважень не містять.

Чинність Договору судом наразі презюмується на підставі ст. 204 ЦК України.

Строк оплати товару по Договору, встановлений його розділом 3, настав, оскільки сторони домовилися здійснювати поставку на умовах 100% оплати, тому оплата повинна була бути здійснена не пізніше ніж за день до поставки, тому невнесення оплати на момент поставки (у день поставки) вже є простроченням оплати.

Щодо передбаченої умовами Договору залежності оплати від отримання рахунку, то це не є ані відкладальною обставиною у розумінні ст. 212 ЦК України, оскільки залежить від волі сторін, ані строком виконання зобов`язання у розумінні ст. 252 ЦК України, оскільки не визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, і не визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

При цьому, саме на Відповідача, як на зобов`язану за Договором особу (Відповідач зобов`язаний внести оплату до, а не після, поставки), покладається обов`язок отримати від Позивача рахунок на оплату, і у справі відсутні докази, що Відповідачу у видачі рахунку для оплати до здійснення поставки було відмовлено.

Отже, строк оплати товару по Договору настав, проте Відповідач за товар повністю не розрахувався; матеріали справи не містять доказів протилежного, і також не містять доказів наявності у Відповідача претензій по кількості, якості та/або комплектності поставленого по спірним накладним товару.

Правом на судовий захист Відповідач не скористався, та обставин, на які посилається Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростував.

Наявність у Відповідача не погашеної заборгованості в сумі 9311,05 грн. за поставлений по Договору товар Позивачем належним чином відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, ЦК України та ст. 193 ГК України доведена, документально підтверджена і Відповідачем не спростована; розрахунок заборгованості судом перевірено та визнано обґрунтованим, оскільки розмір заборгованості доведено залученими до справи доказами; тому позовні вимоги про стягнення 9311,05 грн. заборгованості підлягають задоволенню.

Також, виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення:

- пені на підставі п. 4.3 Договору, ст.ст. 546, 549 ЦК України, з урахуванням договірного виходу за встановлений 6ти місячний строк нарахування пені відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, що погоджено сторонами у п. 4.5 Договору;

- втрат від інфляції та 40% річних за ст. 625 ЦК України, з урахуванням п. 4.3 Договору.

Розрахунок вказаних сум пені, втрат від інфляції та 40% річних судом також перевірено і визнано обґрунтованим (зокрема, оскільки розраховані Позивачем санкції не перевищують дозволені до стягнення згідно з законом; Відповідачем не доведено протилежного), а їх розмір є доведеним залученими Позивачем до справи вищеописаними доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

З огляду на наведене позовні вимоги про стягнення 3113,70 грн. пені, 3493,48 грн. 40% річних та 784,88 грн. втрат від інфляції визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати, у які Позивачем включено лише витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями ст.ст. 86, 129, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК ДІНАР» (м. Київ, вул. Дніпропетровська, 22; ідентифікаційний код 38613022) на користь Приватного підприємства «ЛІКОМ» (м. Київ, провулок Радищева, 3; ідентифікаційний код 30638249) 9311 (дев`ять тисяч триста одинадцять) грн. 05 коп. заборгованості, 3113 (три тисячі сто тринадцять) грн. 70 коп. пені, 3493 (три тисячі чотириста дев`яносто три) грн. 48 коп. 40% річних, 784 (сімсот вісімдесят чотири) грн. 88 коп. втрат від інфляції, а також 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Р.Б. Сташків