ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2019 Справа № 914/251/18

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: Приватного підприємства Честер Плюс, с. Муроване, Пустомитівський район, Львівська обл..

до відповідача: Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія Віп-Ойл, м. Львів

про: визнання недійсним та скасування пунктів 1 та 2 рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 11.04.2017 року №13р/к у справі 2-01-48/2016.

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Шоробура С.В.

Представники:

від позивача: Венглевський Б.Б. договір про надання правової допомоги № 18/14 від 03.12.2018 року.

від відповідача: Оленюк С.Л. 63-02/820 від 23.05.2018 року.

від третьої особи: не з`явився.

Суд встановив: На розгляді в Господарському суді Львівської області перебувала справа за позовом Приватного підприємства Честер Плюс до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія Віп-Ойл про визнання недійсним та скасування пунктів 1 та 2 рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 11.04.2017 року №13р/к у справі 2-01-48/2016.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 30.05.2018 року (суддя Рим Т.Я.), у задоволені позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 року апеляційну скаргу Приватного підприємства "Честер Плюс" № 04/07 від 04.07.2018 року залишено без задоволення та рішення Господарського суду Львівської області від 30.05.2018 року в справі № 914/251/18 залишено без змін.

Постановою Касаційного Господарського суду в складі Верховного суду від 04.12.2018 року, касаційну скаргу Приватного підприємства "Честер Плюс" задоволено, рішення Господарського суду Львівської області від 30.05.2018 р. і постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 р. зі справи № 914/251/18 скасовано. Справу № 914/251/18 направлено на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

23.12.2018 р. матеріали справи № 914/251/18 надійшли до Господарського суду Львівської області.

Внаслідок автоматизованого розподілу судової справи, 03.01.2019 р. головуючим суддею у справі № 914/251/18 було визначено суддю Пазичева В.М.

Ухвалою Господарського суду Львівської області по даній справі від 15.01.2019 року прийнято справу № 914/251/18 до розгляду за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання у справі призначено на 29.01.2019 року. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.01.2019 року, підготовче засідання відкладено на 11.02.2019 року, для надання доказів. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.02.2019 року, підготовче засідання відкладено на 18.02.2019 року, для надання доказів. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.02.2019 року, підготовче засідання відкладено на 25.02.2019 року, для надання доказів. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.02.2019 року, підготовче засідання відкладено на 04.03.2019 року, в зв`язку з відсутністю представника третьої особи та для надання доказів. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.03.2019 року, підготовче засідання відкладено на 09.04.2019 року, згідно клопотання представника відповідача. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.04.2019 року, підготовче засідання закрито, справа призначена до судового розгляду по суті на 06.05.2019 року.

Оскільки, за складністю та категорією дану справу, слід розглядати за правилами загального позовного провадження, суд призначив розгляд цієї справи в підготовчому провадженні.

Позивач вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі від 15.01.2019 року, про відкладення підготовчого засідання від 29.01.2019 року, від 11.02.2019 року, від 18.02.2019 року, від 25.02.2019 року, від 04.03.2019 року, від 09.04.2019 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

11.02.2019 р. за вх. № 5763/19 представник позивача подав уточнену позицію щодо предмету позову, а саме:

1. Визнати недійсним п. 1 рішення Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 11.04.2017 р. № 13 р/к у справі № 2-01-48/2016 в частині визнання вчинення Приватним підприємством ЧЕСТЕР ПЛЮС порушення, передбаченого п.1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України Про захист економічної конкуренції, у вигляді анти конкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів відкритих торгів на закупівлю Палива рідинного та газу; оливи мастильні (Оливи та мастила для потреб технічних служб) код 19.20.2, що проводилась відокремленим підрозділом Західна електроенергетична система Державного підприємства Національна енергетична компанія Укренерго.

2. Визнати недійсним п. 3 рішення Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 11.04.2017 р. № 13 р/к у справі № 2-01-48/2016 в частині накладення на Приватне підприємство ЧЕСТЕР ПЛЮС штрафу у розмірі 25000 (двадцять п`ять) гривень, за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що вказане у п. 1 резолютивної частини рішення.

3. Стягнути з Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь Приватного підприємства ЧЕСТЕР ПЛЮС сплачений судовий збір у розмірі 3524 грн.

15.02.2019 р. за вх. № 6812/19 представник позивача подав пояснення.

04.03.2019 р. за вх. № 9202/19 представник позивача подав пояснення.

Відповідач вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі від 15.01.2019 року, про відкладення підготовчого засідання від 29.01.2019 року, від 11.02.2019 року, від 18.02.2019 року, від 25.02.2019 року, від 04.03.2019 року, від 09.04.2019 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

29.01.2019 р. за вх. № 3674/19 представник відповідача подав пояснення.

18.02.2019 р. за вх. № 6992/19 представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи.

25.02.2019 р. за вх. № 8218/19 представник відповідача подав пояснення.

04.03.2019 р. за вх. № 645/18 представник відповідача подав клопотання про продовження строку підготовчого провадження.

08.04.2019 р. за вх. № 14743/19 представник відповідача подав пояснення.

Третя особа вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі від 15.01.2019 року, про відкладення підготовчого засідання від 29.01.2019 року, від 11.02.2019 року, від 18.02.2019 року, від 25.02.2019 року, від 04.03.2019 року, від 09.04.2019 року не виконала, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, повернуті на адресу суду, що знаходяться у матеріалах справи, а явка якого була визнана судом обов`язковою.

Відповідно до ст. 222 ГПК України фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу Акорд.

Відповідно до ст. 240 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення виготовлено, підписано та оголошено 06.05.2019 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

У позовній заяві представник позивача зазначив, що Рішенням Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (надалі по тексту - Відділення) № 13 р/к від 11 квітня 2017 року «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» визнано антиконкурентними дії позивача - Приватного підприємства «Честер Плюс» (надалі ПП «Честер Плюс») та Третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Віп-Ойл» (надалі - ТзОВ «Компанія Віп-Ойл»), які полягають в погодженні ними поведінки під-час підготовки та участі у процедурі закупівлі Палива рідинного та газу; оливи мастильні (Оливи та мастила для потреб технічних служб), що проводилась Державним підприємством Національна енергетична компанія «Укренерго» (відокремлений підрозділ Західна електроенергетична система) порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, та накладено зокрема на підприємство штраф у розмірі 25 000 грн.

Позивач зазначає, що рішення Львівського обласного територіального відділення АМК України отримано ПП «Честер Плюс» 09 лютого 2018 року, що підтверджується листом Львівського обласного територіального відділення АМК України від 09.02.2018 р. № 13/05-161 .

Позивач стверджує, що зазначене рішення Львівського обласного територіального відділення АМК України № 13 р/к віл 11 квітня 2017 року «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» було оскаржено ТзОВ «Компанія Віп-Ойл». Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.08.2017 року у справі № 914/1195/17 позов ТзОВ «Компанія Віп-Ойл» було задоволено та винесено рішення, яким визнано недійсним п. 1 рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 13р/к від 11.04.2017 року у справі № 2-01-48/2016 у частині визнання вчинення ТзОВ «Компанія Віп-Ойл» порушення, передбаченого п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів відкритих торгів на закупівлю Палива рідинного та газу; оливи мастильні (Оливи та мастила для потреб технічних служб) код 19.20.2, що проводились відокремленим підрозділом Західна електроенергетична система Державного підприємства Національна енергетична компанія «Укренерго»; - визнано недійсним п. 3 Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 11.04.2017 р. № 13 р/к у справі № 2-01-48/2016 в частині накладення на ТзОВ «Компанія Віп-Ойл» штрафу у розмірі 45 000 грн., за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що вказане у п. 1 резолютивної частини рішення. Зазначене рішення залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02 листопада 2017 року.

Приватне підприємство «Честер Плюс» не погоджується з рішенням Відділення №13 р/к від 11 квітня 2017 року «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» та вважає, що його винесено неправомірно, виходячи з наступного:

У рішенні Львівського обласного територіального відділення АМК України зазначено, що ТОВ «Компанія «Віп Ойл» та ПП «Честер Плюс» було узгоджено свої дії у конкурсних торгах, що проводились у 2014 році відокремленим підрозділом Західна електроенергетична система Державного підприємства Національна енергетична компанія «Укренерго». Зокрема, у рішенні Відділення було зазначено таке: ТзОВ «Компанія «Віп Ойл» та ПП «Честер Плюс» на стадії підготовки своїх пропозицій на Закупівлю були обізнані щодо конкурсних пропозицій одне одного, що дозволило їм забезпечити перемогу у Закупівлі ТОВ «Компанія Віп-Ойл», а ПП «Честер Плюс» брало участь у торгах у якості технічної кандидатури. Таким чином, узгодження ПП «Честер Плюс» і ТзОВ «Компанія Віп-Ойл» своїх пропозицій усунуло конкуренцію між ними, чим порушило право Замовника на отримання найбільш ефективного для нього результату, який досягається у зв`язку з наявністю лише справжньої конкуренції».

У ст. 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" закріплено визначення економічної конкуренції (конкуренція), згідно з яким - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Згідно з п. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що узгодженими діями є укладення суб`єктами господарювання угод у будь-якій формі, прийняття об`єднаннями рішень у будь-якій формі, а також будь-яка інша погоджена конкурентна поведінка (діяльність, бездіяльність) суб`єктів господарювання.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються в тому числі спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.

Позивач зазначає, що з системного аналізу вказаних вище правових норм можна дійти висновку, що ключовими факторами, на підставі яких можливо дійти висновку про вчинення позивачем та третьою особою під час участі у закупівлі, є одночасна наявність тотожності у діях зазначених суб`єктів господарювання: узгодженість дії, якщо такі дії призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції; - відбулося спотворення результатів торгів. У конкурсних торгах, які проводились у 2014 році відокремленим підрозділом Західна електроенергетична система Державного підприємства Національна енергетична компанія «Укренерго» приймали участь лише два учасника - ТзОВ «Компанія «Віп-Ойл» та ПП «Честер Плюс».

Окрім того, позивач зазначає, що приймаючи спірне рішення відносно позивача відповідач базував свої висновки на наступних обставинах: схожість та ідентичність оформлення документів, що подані учасниками пропозиції Торгів, за своїм змістом мали спільні особливості в оформленні, а саме учасники подібно оформили реєстри документів: подібні за змістом та формою, відступами, вимірюваннями, хоча Замовник не надав зразків чи шаблонів цих документів; одночасне отримання необхідних для участі у Торгах довідок (надання учасниками у складі документів конкурсних пропозицій не однієї, а декількох довідок від контролюючих органів, банківських установ від одного числа з послідовними номерами підтверджує узгодженість дій учасників у ході їх отримання, оскільки є закономірністю, що випливає з оформлення інших документів).

В відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позивач пропустив встановлений законом строк подання скарги на рішення органів Антимонопольного комітету України. Зокрема, рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 11.04.2017 р. № 13 р/к отримане Приватним підприємством "Честер Плюс" 26.04.2017 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Як убачається з книги для запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень Відділу поштового зв`язку Муроване, поштове відправлення № 405, вручене особі, що засвідчила своє прізвище у такій книзі.

Відповідач наголошує, що визначені статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" правові підстави для визнання недійсним та скасування спірного рішення відсутні. Відповідач зазначає, що спірне рішення прийняте на підставі норм чинного законодавства України і мотивоване тим, що: ПП «Честер Плюс», а також ТзОВ «Компанія «Віп-Ойл» подібно оформили реєстри документів подібні за змістом та формою, відступами, вимірюваннями, хоча Замовник не надавав зразків чи шаблонів цих документів; в один і той самий день 13.05.2014 р. з послідовними порядковими номерами Учасники отримали банківські гарантії ПАТ Укрсиббанк; в один і той самий день 12.05.2014 р. з послідовними порядковими номерами Учасники отримали довідки про відкриття рахунків в національній та іноземних валютах ПАТ ВІЕс Банк, а також наявна спільність подібності підписів (розписок) про отримання Учасниками довідок про відкриття рахунків в національній та іноземних валютах ПАТ ВІЕс Банк; в один і той самий день з послідовними порядковими номерами Учасники отримали довідки про непритягнення до кримінальної відповідальності ГУ МВС України у Львівській області, а також, що у журналі реєстрації отримання довідок про непритягнення до кримінальної відповідальності ГУ МВС України у Львівській області міститься одні і ті ж самі підписи їх отримання як щодо ПП «Честер Плюс», так і щодо ТзОВ «Компанія «Віп-Ойл»; в один і той самий день 06.05.2014 р. з послідовними порядковими номерами та майже в один і той самий час учасники торгів отримали інформаційні довідки з Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство, а також інформаційні довідки з Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство для Учасників 13.05.2014 р. отримала одна і та ж особа - ОСОБА_1 І.; учасники отримали довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з однаковою серією, з послідовним порядковим номером, в один і той самий день 08.05.2014 р. та майже в один і той самий час. Вищенаведені відомості у своїй сукупності вказують на те, що ПП «Честер Плюс» і ТзОВ «Компанія «Віп-Ойл» на стадії підготовки своїх пропозицій на Закупівлю були обізнані щодо конкурсних пропозицій один одного, що дозволило їм забезпечити перемогу у Закупівлі ТзОВ «Компанія «Віп-Ойл», а ПП «Честер Плюс» брало участь у торгах в якості технічної кандидатури. Отже, у рішенні обґрунтовано визнано, що ПП «Честер Плюс» і ТзОВ «Компанія «Віп-Ойл», узгодивши поведінку у торгах, вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів.

Третя особа, у своїх письмових поясненнях позовні вимоги позивача підтримує та вважає рішення адміністративної колегії необґрунтованим, неправомірним та таким, що має бути визнане недійсним, оскільки воно було прийняте при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи; обставини, які мають значення для справи і які визнано відповідачем встановленими, не були доведені відповідачем; висновки, що викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи.

Третя особа зазначає, що рішенням Господарського суду Львівської області від 07.08.2017 р. у справі № 914/1195/17, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.11.2017 р. та постановою Верховного Суду від 24.04.2018 р. - визнано недійсним пункт 1 рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 13 р/к від 11.04.2017 р. у частині визнання вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Віп-Ойл" порушення, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів відкритих торгів на закупівлю "Паливо рідинне та газ; оливи мастильні (Оливи та мастила для потреб технічних служб), код 19.20.2", що проводилися Державним підприємством Національна енергетична компанія "Укренерго"; - визнано недійсним пункт 3 рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 13 р/к від 11.04.2017 р. в частині накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Віп-Ойл" штрафу у розмірі 45 000,00 грн., за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що вказане у пункті 1 резолютивної частини рішення.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Згідно статті 27 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», процесуальні засади діяльності органів Антимонопольного комітету України щодо захисту від недобросовісної конкуренції, зокрема, розгляд справ про недобросовісну конкуренцію, порядок виконання рішень та розпоряджень органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень, їх перевірка, перегляд, оскарження та гарантії учасників процесу, інші питання щодо захисту від недобросовісної конкуренції регулюються законодавством про захист економічної конкуренції з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Статтею 30 вищевказаного Закону визначено, що органи Антимонопольного комітету України у справах про недобросовісну конкуренцію приймають обов`язкові для виконання рішення.

Згідно із ст. 5 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, Законів України «Про захист економічної конкуренції», «Про захист від недобросовісної конкуренції», цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно пункту 12 частини 1 статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", голова територіального відділення має повноваження проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб`єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження). Аналогічні повноваження передбачені підпунктом 5 пункту 8 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням названого комітету від 23.02.2001 р. № 32-р.

За змістом статті 37 Закону України "Про захист економічної конкуренції", вирішення питань щодо прийняття розпорядження про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції належить до виключної компетенції органів Антимонопольного комітету України, та, в розумінні статті 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", є способом реалізації покладених на них законодавством владних управлінських функцій у сфері забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладення штрафу тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (надалі по тексту - Відділення) № 13 р/к від 11 квітня 2017 року «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» визнано дії позивача - Приватного підприємства ПП «Честер Плюс» (надалі ПП «Честер Плюс») та Третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Віп-Ойл» (надалі - ТзОВ «Компанія «Віп-Ойл»), які полягають в погодженні ними поведінки під час підготовки та участі у процедурі закупівлі Палива рідинного та газу; оливи мастильні (Оливи та мастила для потреб технічних служб), що проводилась Державним підприємством Національна енергетична компанія «Укренерго» (відокремлений підрозділ Західна електроенергетична система), порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів та накладено на підприємство штраф у розмірі 25 000 грн.

Позивач стверджує, що рішення Львівського обласного територіального відділення АМК України отримано ПП «Честер Плюс» 09 лютого 2018 року, що підтверджується листом Львівського обласного територіального відділення АМК України від 09.02.2018 р. №13/05-161 .

Частиною 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Зазначене рішення Львівського обласного територіального відділення АМК України № 13 р/к віл 11 квітня 2017 року «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» було оскаржено ТзОВ «Компанія «Віп-Ойл». Рішенням Господарського суду Львівської області від 07.08.2017 року у справі № 914/1195/17 позов ТзОВ «Компанія «Віп-Ойл» було задоволено та винесено рішення, яким визнано недійсним п. 1 рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 13р/к від 11.04.2017 року у справі № 2-01-48/2016 у частині визнання вчинення ТзОВ «Компанія «Віп-Ойл» порушення, передбаченого п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів відкритих торгів на закупівлю Палива рідинного та газу; оливи мастильні (Оливи та мастила для потреб технічних служб) код 19.20.2, що проводились відокремленим підрозділом Західна електроенергетична система Державного підприємства Національна енергетична компанія «Укренерго»; - визнано недійсним п. 3 Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 11.04.2017 р. № 13 р/к у справі № 2-01-48/2016 в частині накладення на ТзОВ «Компанія «Віп-Ойл» штрафу у розмірі 45 000 грн. за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що вказане у п. 1 резолютивної частини рішення. Зазначене рішення залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02 листопада 2017 року.

Приватне підприємство «Честер Плюс» не погоджується з рішенням Відділення № 13 р/к від 11 квітня 2017 року «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» та вважає, що його винесено неправомірно, оскільки у ст. 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" закріплено визначення економічної конкуренції (конкуренція), згідно з яким це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Згідно з п. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що узгодженими діями є укладення суб`єктами господарювання угод у будь-якій формі, прийняття об`єднаннями рішень у будь-якій формі, а також будь-яка інша погоджена конкурентна поведінка (діяльність, бездіяльність) суб`єктів господарювання.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються в тому числі спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.

З системного аналізу вказаних вище правових норм можна дійти висновку, що ключовими факторами, на підставі яких можливо дійти висновку про вчинення позивачем та третьою особою під час участі, є одночасна наявність тотожності у діях зазначених суб`єктів господарювання: узгодженість дій у процедурі закупівлі, якщо такі дії призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції; - відбулося спотворення результатів торгів.

Преамбула Закону України «Про публічні закупівлі» зазначає, що його метою є створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель.

Згідно ст. 3 Закону України «Про публічні закупівлі», закупівлі здійснюються, зокрема, за принципом добросовісна конкуренція серед учасників.

Згідно ч. 4 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», вчинення антиконкурентних узгоджених дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Водночас, згідно з частиною 2 статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», до повноважень саме Антимонопольного комітету України та його територіальних органів належать, зокрема:

- розгляд заяв і справ про надання дозволу, надання висновків, попередніх висновків стосовно узгоджених дій, концентрації, проведення досліджень за цими заявами і справами;

- прийняття передбачених законодавством про захист економічної конкуренції розпоряджень та рішень за заявами і справами про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію, надання висновків, попередніх висновків стосовно узгоджених дій, концентрації, висновків щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

Стаття 19 цього Закону визначає гарантії здійснення повноважень Антимонопольного комітету України.

Також, згідно з положенням п. 14 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», для кваліфікації дій суб`єктів господарювання як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, або як антиконкурентних узгоджених дій, або як недобросовісної конкуренції не є обов`язковим з`ясування настання наслідків у формі, відповідно, недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема, через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків. Достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як зловживання монопольним (домінуючим) становищем (частина друга статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), або як антиконкурентні узгоджені дії (частина друга статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), або як недобросовісна конкуренція (статті 5, 7, 9, 11, 13 - 15 і 19 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"), або можливості настання зазначених наслідків у зв`язку з відповідними діями таких суб`єктів господарювання (частина перша статей 6 і 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", статті 4, 6, 8, 151, 16, 17 і 18 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції").

Таким чином, для кваліфікації дій суб`єкта господарювання як антиконкурентних узгоджених дій не є обов`язковим фактичне настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів.

При цьому змагання при проведенні торгів забезпечується таємністю інформації; змагальність учасників процедури закупівлі, з огляду на приписи статей 1, 5, 6 пункту 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з учасників торгів та їх обов`язок готувати свої пропозиції конкурсних торгів окремо, без обміну інформацією; така змагальність виключає встановлені Відділенням обставини, що свідчать про узгоджену поведінку учасників, що призвело до спотворення результатів торгів.

У статті 41 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено коло доказів, видів засобів доказування та порядок збирання доказів органами Антимонопольного комітету України при розгляді справ про порушення, зокрема, і законодавства про захист від недобросовісної конкуренції.

Доказами у справі можуть бути фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів.

Статтею 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачені підстави для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, якими є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

У підп. 15.5 п. 15 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» роз`яснено, що господарські суди у розгляді справ мають перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України відповідних правових норм, не перебираючи при цьому на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами згаданого Комітету.

Суб`єкти господарювання, які беруть участь у публічних закупівлях, є конкурентами, а отже повинні змагатися між собою з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг у цій сфері та не вчиняти будь - яких дій, які можуть негативно вплинути на конкуренцію.

Механізм процедури публічних закупівель утворює для замовника виключно коло тих реальних пропозицій, поданих учасниками, з яких він має прийняти (акцептувати) найкращу. У результаті, можливість переміщення попиту замовника на предмет публічної закупівлі обмежується лише колом існуючих в рамках процедури публічної закупівлі пропозицій, які для нього і утворюють ринок. Змагальність учасників конкурентних процедур публічних закупівель ґрунтується на непевності кожного з них щодо поведінки інших учасників.

У конкурсних торгах, які проводились у 2014 році відокремленим підрозділом Західна електроенергетична система Державного підприємства Національна енергетична компанія «Укренерго» приймали участь лише два учасника - ТзОВ «Компанія «ВІП-ОЙЛ» та ПП «Честер Плюс».

В ході розгляду справи встановлено, що приймаючи спірне рішення відносно позивача, відповідач базував свої висновки на наступних обставинах: схожість та ідентичність оформлення документів, що подані учасниками пропозиції Торгів, за своїм змістом мали спільні особливості в оформленні, а саме учасники подібно оформили реєстри документів: подібні за змістом та формою, відступами, вимірюваннями, хоча Замовник не надав зразків чи шаблонів цих документів; одночасне отримання необхідних для участі у Торгах довідок (надання учасниками у складі документів конкурсних пропозицій не однієї, а декількох довідок від контролюючих органів, банківських установ від одного числа з послідовними номерами підтверджує узгодженість дій учасників у ході їх отримання, оскільки є закономірністю, що випливає з оформлення інших документів. Так, запити учасників на адресу банку та довідки про відсутність у них заборгованості по кредитах перед банком, а також довідки про відкриття рахунків мали послідовні порядкові номери та дати створення цих документів; запити учасників на адресу органів юстиції про отримання інформаційних довідок з Єдиної бази даних про підприємства, відносно яких порушено провадження у справі про банкрутство, надійшли одночасно та мали послідовні порядкові номери і дати створення цих документів; надання учасниками підтверджуючих документів у складі документації Закупівлі, якими свідчили поставку товарів від одних і тих самих постачальників - ТОВ «Кіровоградпостач» та ТОВ «РУ НВП Агріпол»; одна й та ж сама фізична особа отримала довідки обох суб`єктів господарювання у державній установі.

Отже, зазначене рішення мотивоване тим, що:

- позивач і третя особа подібно оформили реєстри документів: подібні за змістом та формою, відступами, вимірюваннями, хоча замовник не надавав зразків чи шаблонів цих документів;

- в один і той самий день 13.05.2014 р., з послідовними порядковими номерами позивач і третя особа отримали банківські гарантії Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк";

- в один і той самий день 12.05.2014 р., з послідовними порядковими номерами позивач і третя особа отримали довідки про відкриття рахунків в національній та іноземних валютах Публічного акціонерного товариства "ВІЕс Банк", а також наявна спільність подібності розписів (розписок) про отримання позивачем і третьою особою довідок про відкриття рахунків в національній та іноземних валютах публічного акціонерного товариства "ВІЕС Банк";

- в один і той самий день з послідовними порядковими номерами позивач і третя особа отримали довідки ГУ МВС України у Львівській області про непритягнення до кримінальної відповідальності, а також, у журналі реєстрації отримання довідок про непритягнення до кримінальної відповідальності ГУ МВС України у Львівській області містяться одні і ті ж самі підписи їх отримання як щодо позивача, так і щодо третьої особи;

- в один і той самий день 06.05.2014 р., з послідовними порядковими номерами та майже в один і той самий час позивач і третя особа отримали інформаційні довідки з Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство, а також інформаційні довідки з Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство для учасників 13.05.2014 р. отримала одна і та ж особа - Лесик І.І.;

- позивач і третя особа отримали довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців з однаковою серією, з послідовним порядковим номером, в один і той самий день 08.05.2014 р. та майже в один і той самий час;

- позивач і третя особа надали підтверджуючі документи в складі документації закупівлі, якими засвідчили поставку товарів від одних і тих самих постачальників Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіровоградпостач" та Товариства з обмеженою відповідальністю "РУ НВП Агрінол";

- поштове відправлення у справі № 2-01-48/2016 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції для позивача 14.02.2017 р. отримав директор підприємства третьої особи Грохольський С.Р.

Відповідач визнав, що вищенаведені відомості у своїй сукупності вказують на те, що позивач і третя особа на стадії підготовки своїх пропозицій на закупівлю були обізнані щодо конкурсних пропозицій один одного, що дозволило їм забезпечити перемогу у закупівлі третьої особи, а позивач брав участь у торгах як технічна кандидатура.

Отже, встановлені у справі обставини давали відповідачу можливість дійти висновку про таку узгодженість дій згаданих осіб під час підготовки та участі у торгах, яка за своєю суттю мала фактичну відсутність конкурсу внаслідок узгодження конкурсантами відповідної поведінки, яка призвела до заміни конкуренції на координацію їх поведінки з метою створення видимості конкуренції у межах торгів, а, отже, давали можливість дійти висновку про наявність у діях підприємства складу правопорушення, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Відповідно до вищенаведеного, відповідач правомірно дійшов висновку, що у процесі підготовки та участі у торгах, учасники діяли не самостійно, а узгоджували свої дії, не змагалися між собою, чим було спотворено результати торгів.

Щодо оприлюднення Рішення від 11.04.2017 р., то слід зазначити, що в ході розгляду справи встановлено, що позивач і третя особа отримували поштові відправлення відповідача по справі № 2-01-48/2016 та були обізнані про розгляд відповідачем цієї справи 11.04.2017 р.

Копію Рішення від 11.04.2017 р. було відправлено позивачу 19.04.2017 р., та отримано за місцем знаходження позивача 26.04.2017 р. уповноваженою особою Хома, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 69). З інформації, що міститься на веб-сайті публічного акціонерного товариства "Укрпошта", вбачається, що отримання поштової кореспонденції відбулось 21.04.2017 р.

Крім того, відповідачем було оприлюднено Рішення від 11.04.2017 р. на веб-сайті Антимонопольного комітету України 24.04.2017 р. Зазначена обставина позивачем та третьою особою не спростовувалася.

Однак, позивач 17.11.2017 р. звернувся до керівника Відділення поштового зв`язку Муроване Поштамту-Центру поштового зв`язку № 1 м. Львів Львівської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" з листом про розшук рекомендованого листа № 405, відправленого відповідачем позивачу 19.04.2017 р. і його вручення позивачу або повідомлення про особу, що отримала таке поштове відправлення та надання копії документа про право отримання поштових повідомлень (а.с. 116).

Керівником Відділення поштового зв`язку 23.11.2017 р. позивачу було надіслано лист (а.с. 119), з якого вбачається, що 21.04.2017 р. у Відділення поштового зв`язку надійшов рекомендований лист № 405, адресований позивачу. Листоноша ОСОБА_2 , вручила цей лист прибиральниці Хомі, як простий лист без розписки у формі 8.

Позивачем 12.12.2017 р. було надіслано Львівській дирекції УДППЗ "Укрпошта" звернення (а.с. 121-122), у якому позивач просить, серед іншого, розшукати рекомендований лист № 405, надати відомості про особу, що отримала поштове відправлення № 405, надати копію документу, що уповноважує таку особу на отримання відповідних поштових відправлень від імені позивача. Публічне акціонерне товариство "Укрпошта" листом № 12-04-396 від 19.12.2017 р. (а.с. 123) повідомило позивача про те, що згідно з інформацією, отриманою від Відділення поштового зв`язку Муроване, відправлення № 405 було вручено прибиральниці Хомі.

Також, як вбачається з інформації, що міститься в книзі для запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень Відділення поштового зв`язку Муроване (форма 8) (а.с. 145), поштове відправлення з Відділення поштового зв`язку Львів-5 отримано особою з прізвищем Хома, від імені, ймовірно, Приватного підприємства "Честер Плюс" 21 квітня 2017 року.

Однак, зі списку працівників приватного підприємства "Честер Плюс" станом на 26.04.2017 р. (вих. №17/11 від 17.11.2017 р.) (а.с. 127), долученого позивачем до матеріалів справи, вбачається, що особа з прізвищем ОСОБА_3 відсутня у переліку працівників приватного підприємства "Честер Плюс".

Разом з тим, позивач 04.12.2017 р. звернувся з клопотанням (а.с. 124) до відповідача, у якому просив надати позивачу Рішення від 11.04.2017 р. Листом від 08.02.2018 р. (а.с. 125) позивач повідомив відповідача про оплату позивачем витрат за копіювання та друк відповідного рішення. Відповідач 09.02.2018 р. повторно надіслав позивачу засвідчену копію Рішення від 11.04.2017 р., що підтверджується листом № 13/05-161 від 09.02.2018 р.(а.с. 126).

Слід зазначити, що зі змісту рішення Господарського суду Львівської області у справі № 914/1195/17, на яке наголошує позивач в обґрунтування своєї позиції, випливає, що третя особа оскаржила Рішення від 11.04.2017 р. у частині, що стосувалося її, до Господарського суду Львівської області (справа № 914/1195/17). Приватне підприємство "Честер Плюс" було залучене до розгляду справи № 914/1195/17 в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача. Провадження у цій справі відкрито 16.06.2017 р. В результаті розгляду зазначеної справи рішенням Господарського суду Львівської області від 07.08.2017 р.:

- визнано недійсним пункт 1 рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №13 р/к від 11.04.2017 у частині визнання вчинення товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Віп-Ойл" порушення, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів відкритих торгів на закупівлю "Паливо рідинне та газ; оливи мастильні (Оливи та мастила для потреб технічних служб), код 19.20.2", що проводилися Державним підприємством Національна енергетична компанія "Укренерго";

- визнано недійсним пункт 3 рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №13 р/к від 11.04.2017 в частині накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія ВІП-ОЙЛ" штрафу у розмірі 45'000,00 грн., за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що вказане у пункті 1 резолютивної частини рішення.

З тексту рішення Господарського суду Львівської області від 07.08.2017 р. вбачається, що представник Приватного підприємства "Честер Плюс" був присутній у судовому засіданні 24.07.2017 р. та в той же ж день подав до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Представниками позивача та третьої особи не заперечується той факт, що позивач отримував текст Рішення від 11.04.2017 р. від третьої особи в ході розгляду судом справи № 914/1195/17.

Разом з тим, частиною 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

При вирішенні цього спору суд зобов`язаний врахувати судову практику Верховного Суду. Так, в постанові від 13.02.2018 р. у справі № 922/4646/16 Верховний Суд зробив висновок, що строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України є присічними та відновленню не підлягають. Закінчення присічного строку, незалежно від причини його пропуску заінтересованою особою, є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України та його органів безвідносно до інших обставин справи.

Разом з тим, щодо тверджень позивача про неотримання ним рішення органу Антимонопольного комітету України у квітні 2017 року, то суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб. Таким чином, положення законодавства встановлюють такі способи надання рішень органів Антимонопольного комітету України для виконання як:

- надсилання,

- вручення під розписку,

- доведення до відома в інший спосіб.

Як установлено судом, 19.04.2017 р. відповідач скерував Рішення від 11.04.2017 р.(поштове відправлення № 405) на адресу позивача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань: 81121, село Муроване, вулиця Вокзальна, 20. Як убачається з повідомлення про вручення поштового відправлення № 405, яке повернулось на адресу відповідача після вручення поштового відправлення, таке одержано позивачем 26.04.2017 р. Таким чином, у відповідача не було підстав сумніватись у тому, що Рішення від 11.04.2017 р. отримано позивачем. Зважаючи на це, цілком очевидними є причини неопублікування відповідачем Рішення від 11.04.2017 в офіційних друкованих органах.

Однак, слід зазначити, що на доведення того, що особа з прізвищем Хома, яка отримала поштове відправлення, відсутня в штаті працівників позивача, останній подав список працівників підприємства позивача станом на 26.04.2017 р. Водночас, позивач у своїх поясненнях заперечив можливість отримання поштового відправлення особою Хомою 21.04.2017 р. о 20:00 (зважаючи на графік роботи підприємства позивача та відділення поштового зв`язку), однак не долучив до матеріалів справи список працівників підприємства станом на 21.04.2017 р.

При цьому той факт, що згідно з графіком роботи відділення поштового зв`язку Муроване, таке працює до 17:30, не свідчить про неможливість вручення працівниками Відділення поштового зв`язку (зокрема, листоношами) кореспонденції після такого часу. Одночасно, встановлення на підприємстві графіку роботи до 18:00 год. не означає, що після 18:00 год. в приміщенні підприємства обов`язково відсутні будь-які працівники, зокрема прибиральники, охоронці тощо. Додатково необхідно зазначити, що публічне акціонерне товариство "Укрпошта" у своїх поясненнях надало інформацію, що поштове відправлення отримано прибиральницею підприємства позивача Хомою, хоч і за відсутності в останньої довіреності від позивача на отримання кореспонденції.

Попри надання відповідачем доказів отримання позивачем Рішення від 11.04.2017 р., суд звертає увагу на суперечність інформації, яка міститься в таких доказах. Як установлено судом, у повідомленні про вручення, датою отримання адресатом рішення є 26.04.2017 р., а в книзі для запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень відділення поштового зв`язку Муроване (форма 8) 21.04.2017 р.

Разом з тим, незаперечним є факт виконання відповідачем покладених на нього обов`язків зі скерування Рішення від 11.04.2017 р. позивачу. З урахуванням наведеного суд проаналізував подальшу поведінку позивача в частині отримання та ознайомлення з Рішенням від 11.04.2017 р.

Крім того, позивач пропустив встановлений законом строк подання скарги на рішення органів Антимонопольного комітету України. Зокрема, рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 11.04.2017 р. № 13 р/к отримане Приватним підприємством "Честер Плюс" 26.04.2017 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Як убачається з книги для запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень Відділу поштового зв`язку Муроване, поштове відправлення № 405 вручене особі, що засвідчила своє прізвище у такій книзі.

Також, в ході розгляду справи представником позивача визнано, що передбаченого чинним законодавством України договору на надання послуг по доставці поштової кореспонденції між позивачем та будь-якою установою поштового зв`язку укладено не було, перелік повноважних осіб позивача на отримання поштової кореспонденції з будь-якою установою поштового зв`язку узгоджено не було.

Отже, при врученні поштового відправлення, яким було надіслано примірник спірного рішення, працівникам установи пошти не було і не могло бути відомо повноважної особи, яка була би уповноважена позивачем на отримання цієї кореспонденції у приміщенні по місцюзнаходження позивача. Тому, вважати, що відповідачем не дотримано вимог чинного законодавства України щодо забезпечення своєчасного доведення змісту спірного рішення до позивача підстав немає.

Суд звертає увагу також на той факт, що позивач був обізнаний про розгляд Львівським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України справи № 2-01-48/2016 про порушення ним законодавства про захист економічної конкуренції. Зокрема, позивач підтвердив факт отримання ним поштових відправлень від відповідача впродовж розгляду справи № 2-01-48/2016, зокрема й поштового відправлення від 14.02.2017 р. про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а також обізнаний про засідання відповідача 11.04.2018 р., за результатами якого було прийнято Рішення від 11.04.2017 р. Окрім того, відповідно до частини 2 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", органи Антимонопольного комітету України оприлюднюють рішення за результатом розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції на офіційному веб-сайті Антимонопольного комітету України протягом 10 робочих днів з дня його прийняття. Положення статті 40 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлюють права осіб, що беруть участь у розгляді справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Зокрема, такі особи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи (крім інформації з обмеженим доступом, а також інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які беруть (брали) участь у справі, або перешкодити подальшому розгляду справи); наводити докази, подавати клопотання, усні й письмові пояснення (заперечення), пропозиції щодо питань, які виносяться на експертизу; одержувати копії рішень у справі (витяги з них, крім інформації з обмеженим доступом, а також інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі); оскаржувати рішення в порядку, визначеному законом. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно користуватися належними їм правами.

Зважаючи на зазначене, позивач мав змогу та достатньо часу для того, щоб поцікавитися долею цієї справи та з`ясувати наявність рішення за результатами її розгляду, ознайомитись з ним в органі Антимонопольного комітету України або на офіційному веб-сайті Антимонопольного комітету України. Зазначене твердження не означає, що у позивача існував обов`язок таким чином діяти, проте оцінюється судом в сукупності з іншими доказами.

Зрештою, позивача було залучено третьою особою до участі в судовому процесі №914/1195/17 про визнання недійсним та скасування Рішення від 11.04.2017 третьою особою. При цьому позивач приймав участь в судових засіданнях, зокрема, 24.07.2017 р. та 07.08.2017 р., подавав суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи від 24.07.2017 р., подавав суду письмові пояснення, в яких висловлював свою позицію щодо необґрунтованості, неправомірності рішення органу Антимонопольного комітету України, яке є предметом спору у даній справі. Зазначене беззаперечно свідчить про те, що позивач отримав Рішення від 11.04.2017 р. під-час розгляду справи № 914/1195/17. Необхідно звернути увагу, що рішення у справі № 914/1195/17 було ухвалено 07.08.2017 р., а дії щодо розшуку поштового відправлення позивач розпочав 17.11.2017 р., тобто більш ніж через 3 місяці та після прийняття судом апеляційної інстанції постанови від 02.11.2017 р.

Необхідно звернути увагу на те, що позивач трактує поняття "одержання рішення органу Антимонопольного комітету України" сугубо формально. Закон України "Про захист економічної конкуренції" пов`язує з моментом одержання рішення не лише його оскарження, але й необхідність його виконання. Таким чином, якщо вважати, що одержання такого рішення є отримання його паперової версії винятково від органу Антимонопольного комітету поштою, то в разі небажання сторони виконувати таке рішення, вона може уникати отримання рішення, відстрочуючи в такий спосіб встановлений законодавством строк його оскарження та необхідність його виконання.

Разом з тим, виходячи з змісту ч. 1 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», рішення органів Антимонопольного комітету України саме надається для виконання, тобто відповідний орган повинен забезпечити доведення до відома зацікавлених осіб в любий ефективний для цього спосіб. Отже, виходячи зі змісту відзиву на позовну заяву по справі № 914/1195/17, що підписаний Директором ПП «Честер Плюс» Дідовичем О. С. 07.08.2017 р., та зареєстрований в канцелярії Господарського суду Львівської області за вх. № 27020/17 від 07.08.2017 р., в ньому викладено детальні заперечення по кожному з питань, що зазначені в рішенні Адміністративної колегії ЛОТВ АМК України від 11.04.2017 р. № 13 р/к, що свідчить про обізнаність на момент подачі відзиву зі змістом цього рішення.

Оскільки, в ході судового розгляду справи № 914/251/17, позивачем, незважаючи на вимоги суду, не подано пояснень, при яких обставинах і коли до нього було доведено вищезазначене рішення, виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що слід вважати, що до позивача було доведено спірне Рішення 07.08.2017 р., що підтверджується вищезазначеними доказами.

Стаття 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", встановлює двомісячний строк для оскарження рішення органу антимонопольного комітету, який обчислюється з моменту одержання такого рішення. Як встановлено судом, позивач одержав текст Рішення від 11.04.2018 р. принаймні 07.08.2017 р. в ході розгляду судом справи № 914/1195/17. Зважаючи на вищезазначені обставини у сукупності, керуючись принципом розумності, закріпленим пунктом 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України, принципом верховенства права, закріпленим пунктом 1 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про пропущення двомісячного строку на оскарження позивачем Рішення від 11.04.2017 р.

Строк на оскарження рішення органів Антимонопольного комітету України, передбачений частиною 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", не підлягає відновленню, не може бути зупиненим, зміненим (продовженим), перерваним. Зі спливом такого строку припиняється суб`єктивне право учасника справи право на оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України.

Враховуючи ту обставину, що закінчення присічного строку, незалежно від причини його пропуску заінтересованою особою, є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України та його органів безвідносно до інших обставин справи, суд не здійснює аналізу інших обставин справи.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, що позивачем не представлено достатньо об`єктивних та переконливих доказів в підтвердження правомірності своїх позовних вимог, а відповідачем позовні вимоги спростовані, суд прийшов до висновку, що позов Приватного підприємства Честер Плюс до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія Віп-Ойл про визнання недійсним та скасування пунктів 1 та 2 рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 11.04.2017 року №13р/к у справі 2-01-48/2016 в частині, що стосується дій ПП «Честер Плюс», не є обґрунтованим та не підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Як доказ сплати судових витрат, позивач подав платіжне доручення № 805 від 06.02.2018 року на суму 3524,00 грн. про сплату судового збору.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, слід покласти на сторін пропорційно до задоволених вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 15.05.2019 р.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Рішення підлягає оскарженню в порядку ст. 256 ГПК України.

Суддя Пазичев В.М.