РІШЕННЯ

Іменем України

14 травня 2019 року м. Чернігівсправа № 927/217/19
Господарським судом Чернігівської області у складі судді Фетисової І.А.

за участю секретаря судового засідання Рослого В.В.

розглянуто у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу 927/217/19

за позовом: Чернігівського обласного центру зайнятості

вул. Коцюбинського, 40, м. Чернігів, 14000

до відповідача: Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області

вул. Кирпоноса, 16, м. Чернігів, 14000

Третя особа на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог на предмет спору: Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області

вул. Гімназична, 10а, Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 16000

про стягнення 46060,74 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Шубенок В.А. довіреність №08/1361-19-7 від 24.04.2019

від відповідача: Гриценко К.М. довіреність б/н від 29.12.2018

від третьої особи: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Чернігівським обласним центром зайнятості подано позов до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області про стягнення 46060,74 грн суми виплаченого забезпечення.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 29.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 927/217/19 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті на 02.05.2019 на 09:30 год. Залучено в якості третьої особи на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог на предмет спору Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області.

До початку судового засідання 12.04.2019 відповідачем подано відзив на позов № 06-03/402/18-вих від 10.04.2019, повідомлено, що ТУ ДСАУ у Чернігівській області є територіальним органом Державної судової адміністрації України та заперечує позов. Додано докази направлення учасникам справи. Примірник відзиву на позов не містить фактичного підпису особи, зазначеної по тексту відзиву як уповноваженої на його підписання.

До початку судового засідання 17.04.2018 позивачем подано лист № 08/1296-19 від 16.04.2019 про надання доказів направлення третій особі копії позовної заяви з додатками та заяви про усунення недоліків та доданих до неї документів.

До початку судового засідання 22.04.2019 позивачем надано відповідь на відзив № 08/1325-19 від 19.04.2019, в якій повідомлено ключовою ознакою роботодавця в правовідносинах, що виникають у зв`язку із загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, в тому числі на випадок безробіття, є самостійне ведення таким суб`єктом розрахунків із застрахованими особами та виплата ним грошового забезпечення. Роботодавцем по відношенню до ОСОБА_1 є Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області у розумінні ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а тому на нього покладено обов`язок по відшкодуванню суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. У відповідності до ч. 4 ст. 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України. Як підтверджується даними про особу (Ворушило О.П.) з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області. Саме з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018 у справі № 825/2374/18 стягнуто на користь ОСОБА_1 кошти за час вимушеного прогулу за період з 23.05.2018 по 26.12.2018, а не з Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області. Додано докази надання відповіді на відзив відповідачу та третій особі.

До початку судового засідання 26.04.2019 третьою особою подано письмові пояснення № 01-25/92/19-вих. від 24.04.2019, в якій повідомлено що відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд є юридичною особою. Разом з тим Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області є неприбутковою установою, а отже не має можливості виконати претензію з виплати коштів. У відповідності до ч. 4 ст. 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України, таким чином всі фінансові дії виконує Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області. Просить провести судове засідання без участі представника суду. Надано докази направлення учасникам справи.

02.05.2019 Господарським судом Чернігівської області у справі № 927/217/19 оголошено перерву в судовому засіданні до 14.05.2019 на 09:30 год. Відповідачу та третій особі надіслано ухвалу повідомлення.

В судове засідання 14.05.2019 з`явився представник позивача та відповідача. Третя особа в судове засідання не з`явилась, повноважного представника не направила.

В матеріалах справи є докази належного повідомлення третьої особи про час, дату та місце судового засідання, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, наявним в матеріалах справи.

В судовому засіданні 14.05.2019 судом при дослідженні доказів, заяв та клопотань повідомлено відповідачу , що в наявному в матеріалах справи відзиві на позов відсутній фактичний підпис особи, прізвища та посада якої зазначена .

Відповідачем в судовому засіданні усно повідомлено про незгоду з заявленим позовом з мотивів відсутності ознак роботодавця у відповідача. Відповідачем надані усні пояснення суду про відсутність відкритих рахунків у районного суду - третьої особи у справі, здійснення фінансування та розрахунків по заробітній платі, внескам саме відповідачем.

В судовому засіданні 14.05.2019 судом здійснено розгляд справи по суті та оголошено вступну та резолютивну частини рішення, роз`яснено порядок оскарження роз`яснено порядок та строк оскарження рішення, дату складання повного тексту рішення.

З`ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, заслухавши повноважного представника позивача та відповідача, суд встановив:

Враховуючи відсутність підпису уповноваженої особи на відзиві на позовну заяву, судом відзив та додані документи вважаються не поданим в порядку ч.9 ст.165 ГПК України, справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Предметом заявленого позову є стягнення відповідача як роботодавця виплачених позивачем застрахованій особі допомоги по безробіттю, внаслідок поновлення гр. ОСОБА_1 на роботі за рішенням суду.

Правом фонду (позивача) на підставі ч.1 ст.34 Закону України " Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" є стягнення з роботодавця суми страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Гр. ОСОБА_1 . звільнена з Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області22.05.2018 та поставлена на облік як безробітна в Новгород-Сіверській районній філії Чернігівського обласного центру зайнятості 31.05.2018, що підтверджується копією персональної картки № 00002 гр. ОСОБА_1

31.05.2018 гр. ОСОБА_2 подано заяву до Новгород-Сіверської районної філії Чернігівського обласного центру зайнятості про надання статусу безробітного.

В Чернігівському міському центрі зайнятості перебувала на обліку як безробітна з 31.05.2018 по 29.12.2018, отримувала забезпечення і соціальні послуги відповідно до статті 7 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Ворушило Олена Петрівна, що підтверджується витягами із наказів Новгород-Сіверської районної філії Чернігівського обласного центру зайнятості про прийняті рішення по особі ОСОБА_2 , а саме:

- наказ від 04.06.2018 №НТ180604 (про надання статусу безробітного з 31.05.2018);

- наказ від 07.06.2018 №НТ180607 (про призначення допомоги по безробіттю з 07.06.2018 по 01.06.2019);

- наказ від 07.06.2018 №НТ180607 (про початок (поновлення) виплати допомоги по безробіттю);

- наказ від 29.12.2018 №НТ181229 (про припинення виплати допомоги по безробіттю);

- наказ від 29.12.2018 №НТ181229 (про припинення реєстрації безробітних у зв`язку з поновленням зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили).

Шостим апеляційним адміністративним судом винесено постанову від 26.12.2018 у справі № 825/2374/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.08.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - керівник апарату Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області Пильник М.Г. про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення коштів та моральної шкоди. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.08.2018 скасовано. Ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ керівника апарату Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22.05.2018 № 35-ос «Про звільнення ОСОБА_1 з посади помічника голови суду з 22.05.2018». Поновлено ОСОБА_1 на посаді помічника голови Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області з 23.05.2018. Стягнуто з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.05.2018 по 26.12.2018 у розмірі 103495,32 грн. Допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді помічника голови Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць у розмірі 13867,02 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В матеріалах справи наявна копія наказу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області № 103-ос від 29.12.2018 «Про поновлення на роботі помічника голови Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області Ворушило О.П.», яким визнано протиправним та скасовано наказ керівника апарату Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22.05.2018 «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади помічника голови суду з 22.05.2018. Поновлено ОСОБА_1 на посаді помічника голови Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області з 23.05.2018.

Факт поновлення на роботі гр. ОСОБА_1 за наказом Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області № 103-ос від 29.12.2018 сторонами не оспорюється.

Таким чином, суд приходить до висновку, що третьою особою на стороні відповідача 29.12.2018 вчинені дії на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2018 по справі № 825/2374/18.

Центром зайнятості 29.12.2018 прийняті рішення про припинення виплати допомоги по безробіттю та реєстрації як безробітного ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з наказів Новгород-Сіверської районної філії Чернігівського обласного центру зайнятості від 29.12.2018 № НТ181229.

Крім того, наказом від 08.01.2019 № 1 Новгород-Сіверської районної філії Чернігівського обласного центру зайнятості по особі ОСОБА_1 . затверджено повернути виплати за рахунок роботодавця - Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області у встановленому порядку відповідно до ч. 4 ст. 35 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" за період з 07.06.2018 по 29.12.2018 в сумі 46060,74 грн в зв`язку з поновленням на роботі за рішенням суду.

Новгород-Сіверська районна філія Чернігівського обласного центру зайнятості зверталась до відповідача з претензією від 08.01.2019 № 36.02/26 та пропонувала добровільно відшкодувати зазначені кошти.

Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Чернігівській області надано відповідь на претензію № 06-15/179/19-вих від 08.02.2019, повідомило що роботодавцем є Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області, ТУ ДСАУ у Чернігівській області не може бути відповідальним за правомірність звільнення працівника суду, а тому здійснення зарахувань коштів Чернігівському обласному центру зайнятості з рахунку ТУ ДСАУ у Чернігівській області буде неправомірним. Залишає претензію без виконання.

Новгород-Сіверська районна філія Чернігівського обласного центру зайнятості зверталась до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області з претензією від 11.02.2019 № 80, повідомила за час перебування на обліку в Новгород-Сіверській районній філії Чернігівського обласного центру зайнятості з 07.06.2018 по 17.12.2018 гр. ОСОБА_1 виплачена допомога по безробіттю в сумі 46060,74 грн. Новгород-Сіверська районна філія Чернігівського обласного центру зайнятості зверталась до ТУ ДСАУ у Чернігівській області з претензією, на яку отримала відповідь що роботодавцем є Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області. Просила перерахувати кошти в добровільному порядку.

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області надало відповідь на претензію № 01-25/58/19-вих. від 04.03.2019, повідомив що суд є юридичною особою, разом з тим суд не є прибутковою установою, а отже не має можливості виконати претензію з виплати коштів.

В матеріалах справи наявна копія довідки № 05/25-19 від 03.01.2019 Чернігівського обласного центру зайнятості про нараховану та виплачену допомогу по безробіттю гр. ОСОБА_1 під час перебування на обліку в центрі зайнятості, як безробітній за період з 07.06.2018 по 17.12.2018 було нараховано та виплачена допомога по безробіттю в сумі 46060,74 грн.

Відповідачем та третьої особою доказів на спростування розміру виплаченої допомоги застрахованій особі в розмірі 46060,74 грн. не надано, заявлену до стягнення суму 46060,74 грн. не оспорено.

Приписами ст.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що

страховий випадок - це подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу;

страховий ризик - обставини, внаслідок яких особи можуть втратити роботу і потребують матеріальної підтримки та соціальних послуг за цим Законом.

З наведених приписів законодавства та обставин справи вбачається, що гр. ОСОБА_1 на момент звільнена була застрахована.

При цьому, сплата щомісячних страхових внесків здійснювалась саме відповідачем по справі, що вбачається з наданих позивачем доказів, а саме даних з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування по застрахованій особі Ворушило О.П.

Відповідачем та третьою особою такі докази позивача не спростовано та усно в судовому засіданні 14.05.2019 визнано, що виплата заробітної плати та сплата єдиного соціального внеску за працівника Новгород-Сіверського районного суду Ворошило О.П. здійснювалась саме ТУ ДСА України в Чернігівській області.

Крім того, представник відповідача усно повідомила про відсутність відкритих рахунків у Новгород-Сіверського районного суду та здійснення всіх розрахунків ТУ ДСА в Чернігівській області.

Згідно частини 1 статті 7 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", видами забезпечення за цим Законом є: допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності

Позивачем заявлено до стягнення 46060,74 грн відшкодування матеріального забезпечення за період з 07.06.2018 по 17.12.2018 (включно), що відповідає періоду перебування застрахованої особи на обліку у центрі зайнятості та позивачем підтверджено розмір наданими відомостями про здійснене перерахування коштів на банківську картку гр. ОСОБА_1 ..

Відповідно до приписів ч.4 ст.35 Закону України " Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" з роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення", п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" центром зайнятості 29.12.2018 прийняті рішення про припинення виплати допомоги по безробіттю та реєстрації як безробітної ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України "Про організації роботодавців, їх об`єднання, права і гарантії їх діяльності" роботодавець - це юридична особа (підприємство, установа, організація) або фізична особа - підприємець, яка в межах трудових відносин використовує працю фізичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що роботодавці - це підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Отже, ключовою ознакою роботодавця в правовідносинах, що виникають у зв`язку із загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, в тому числі на випадок безробіття, є самостійне ведення таким суб`єктом розрахунків із застрахованими особами та виплата ним грошового забезпечення.

Таким чином, однією з ознак роботодавця є факт ведення розрахунків із застрахованою особою, що свідчить про наявність у відповідача такого статусу з огляду на проведення розрахунків з працівником районного суду та вчинення щомісячних сплат єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно ч.1 ст. 148 та ч.1 ст. 151,158 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» саме відповідач є розпорядником коштів, які фінансуються з державного бюджету .

Таким чином, враховуючи що територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області по відношенню до ОСОБА_1 є роботодавцем, а отже саме на нього згідно з частиною 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", покладено обов`язок відшкодувати суми виплаченого забезпечення безробітному в зв`язку з поновленням особи на роботі за рішенням суду.

Окрім того, суд зауважує ту обставину, що третя особа не наділена повноваженнями розпорядника бюджетних коштів, в т.ч. щодо оплати заробітної плати, податків та внесків за працюючих в місцевому суді осіб, відсутній й банківський рахунок про що стверджував відповідач в судовому засіданні. В зв`язку з чим третя особа не має фактичної можливості здійснити оплату заявлених вимог виходячи з наступного.

Згідно пункту 2 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України

від 3 серпня 2011 р. № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45) боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Відповідно до п. 9 Порядку орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачу у разі, коли боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Суд наголошує, що держава має позитивний обов`язок забезпечувати виконання судового рішення, в зв`язку з чим враховуючи вищеописане, відсутність у третьої особи рахунку в органах Казначейства, виконання обов`язку розпорядника бюджетних коштів саме у відповідача, вважає правомірним заявлений позов саме до ТУ ДСА України в Чернігівській області.

У п.2 - 3 рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012р. №18-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

За приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року в справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Поняття «ефективний засіб», за висновками Європейського суду з прав людини (рішення від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії»), передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

В ході вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У справі «Сьорінг проти Об`єднаного Королівства Великої Британії» (Soering v the United Kingdom judgment of 7 July 1989, ,No. 161) Європейський суд визначив, що Конвенція як правовий акт, що забезпечує захист прав людини, передбачає, що її гарантії мають бути реальними та ефективними. Крім того, будь-яке тлумачення прав та свобод, що гарантуються, має відповідати загальним рисам Конвенції, мета якої - забезпечення і розвиток ідеалів та цінностей демократичного суспільства. Таким чином, на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" також вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Враховуючи доведеність вимог та те, що усні заперечення відповідача заявленого позову не впливають на вищерблені висновки, позовні вимоги підлягають задоволенню: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню відшкодування 46060,74 грн виплаченого забезпечення.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В зв`язку з задоволенням позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в сумі 1921 грн.

Керуючись ст.2, 4, 7, 74, 80, 123, 129, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов Чернігівського обласного центру зайнятості (вул. Коцюбинського, 40, м. Чернігів, 14000) до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області (вул. Кирпоноса, 16, м. Чернігів, 14000) за участю третьої особи на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог на предмет спору: Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області (вул. Гімназична, 10а, Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 16000) про стягнення 46060,74 грн задовольнити.

2. Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області (вул. Кирпоноса, 16, м. Чернігів, 14000, код26295412) на користь Чернігівського обласного центру зайнятості (вул. Коцюбинського, 40, м. Чернігів, 14000, код 03491464, р/р НОМЕР_1 в ГУ ДКСУ у Чернігівській області, МФО 853592) 46060,74 грн. виплаченого забезпечення, 1921 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 20.05.2019.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/. Відомості про адреси для листування та зв`язку Господарського суду Чернігівської області: пр-т. Миру, 20, м. Чернігів, 14000 , e-mail: ; тел. 676-311, факс 77-44-62.

Суддя І.А. Фетисова