СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2019 р. Справа № 913/483/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Плахов О.В.

за участю секретаря судового засідання Голозубової О.І.

судове засідання проводиться в режимі відеоконференції. Суд відповідальний за проведення відеоконференції : Лисичанський місцевий суд м. Лисичанськ.

до приміщення Східного апеляційного господарського суду з`явився прокурор відділу прокуратури Харківської області - Горгуль Н.В. (посвідчення № 036152 від 29.10.2015);

до приміщення Лисичанського місцевого суду м. Лисичанськ з`явилися представники Лисичанської міської ради Луганської області Торбенко Є.В. (за довіреністю № 7169/01-06 від 14.12.2018), Михайлюк О.М. (довіреність № 7168/01-16 від 14.12.2018),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного підприємства "Айленд" (вх. №553 Л/2) на рішення ухвалене Господарським судом Луганської області у складі судді Шелехіної Р.М. у приміщенні Господарського суду Луганської області о 14 годині 50 хвилин 09.01.2019 (дата складення повного тексту рішення 21.01.2019) у справі № 913/483/18

за позовом керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області, м. Лисичанськ, вул. Менделєєва, 65, 93100

в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах:

позивач: Лисичанська міська рада Луганської області, () м. Лисичанськ, вул. ім. М. Грушевського, 7, 93100

до Приватного підприємства "Айленд", 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд 26, офіс 642 ()

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області звернувся до Господарського суду Луганської області з позовною заявою від 04.10.2018 в інтересах держави в особі позивача Лисичанської міської ради Луганської області до відповідача Приватного підприємства "Айленд" з вимогою стягнути на користь Лисичанської міської ради Луганської області грошові кошти у сумі 50133,83 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ПП "Айленд", набувши право власності на об`єкт нерухомості, розташований на земельній ділянці комунальної форми власності площею 0,6400 га за адресою: м. АДРЕСА_1 86, оформило право користування на цю земельну ділянку, однак фактично користується земельною ділянкою на 0,3482 га більше. Таким чином, прокурор вважає, що відповідач належним чином не оформив та не зареєстрував речове право на земельну ділянку 0,3482 га, не вносив плату за користування нею за період з 08.06.2016 по 01.08.2018, внаслідок чого зберіг у себе безпідставно набуте майно-грошові кошти у розмірі орендної плати.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 09.01.2019 позовні вимоги задоволені повністю. Крім того, стягнуто з відповідача на користь прокуратури Луганської області 1762 грн судового збору за звернення з позовом у даній справі.

Відповідач Приватне підприємство "Айленд" не погодився з ухваленим у справі рішенням та звернувся з апеляційною скаргою. У скарзі посилається на те, що судом безпідставно задоволені не доведені вимоги; висновки суду ґрунтуються на припущеннях. Вважає, що місцевим господарським судом прийнято до уваги розрахунок заявлених позовних вимог та не з`ясовано на підставі якої методики він зроблений та повноваження осіб, які виконали розрахунок заявлених вимог.

Просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 09.01.2019 у справі № 913/483/18.

Автоматизованою системою розподілу справ (скарг) між суддями визначено склад колегії для розгляду даної справи: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О. (витяг з протоколу 18.02.2019)

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП "Айленд". Встановлено строк до 05.04.2019 для подання відзиву на апеляційну скаргу.

02.04.2019 Лисичанська місцева прокуратура Луганської області подала відзив (вх. 3324 від 02.04.2019) на апеляційну скаргу. У відзиві вказує на те, що вважає вимоги апеляційної скарги безпідставними, а доводи необґрунтованими та такими, що не відповідають обставинам справи. Наводить заперечення щодо доводів та обставин, викладених у апеляційній скарзі. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Лисичанська міська рада Луганської області 02.04.2019 надіслала відзив (вх. 3303) на апеляційну скаргу. У відзиві наводить обґрунтування своєї позиції у справі та заперечення щодо вимог та доводів апеляційної скарги, яку вважає безпідставною. Лисичанська міська рада просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції. Крім того, Лисичанська міська рада просить провести розгляд даної справи у режимі відео конференції з представниками позивача. Забезпечити проведення відео конференції просить доручити Лисичанському міському суду Луганської області.

Відповідно до частини 1 статті 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Пунктом 1 частини 5 статті 12 ГПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позов у даній справі заявлений позивачем у 2018 році про стягнення безпідставно збереженого майна - у вигляді орендної плати в розмірі 50133,83 грн.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 у розмірі 1762,00 грн. ( отже, 1762,00 х 100 = 176200) .

Тобто, позовні вимоги у даній справі 50133,83 грн є меншими ніж 176200 (100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Однак, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Після проведення підготовчих дій та з урахуванням клопотання позивача про розгляд справи за участю представників позивача, суд дійшов висновку призначити розгляд справи в судовому засіданні відповідно до вимог частини 5 статті 252 ГПК України. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.04.2019 призначено справу до розгляду в судовому засіданні 13.05.2019.

Заявник апеляційної скарги не скористався своїм правом щодо участі представника в судовому засіданні 13.05.2019, про час та місце судового засідання з розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 22 т. 2). Відповідно до вказаного повідомлення копію ухвали про призначення справи до розгляду отримано представником апелянта 11.04.2019, тобто завчасно.

Прокурор відділу прокуратури Харківської області та представники позивача вважали за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника апелянта.

Зважаючи на встановлений законом строк розгляду апеляційної скарги, те, що явка представників сторін не визнавалась судом обов`язковою, сторони попереджені про те, що неявка представників не перешкоджає розгляду справи, сторони були належним чином та завчасно повідомлені про час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутністю представника апелянта.

В судовому засіданні представник прокуратури заперечував проти вимог апеляційної скарги та вважав, що її доводи безпідставні та необґрунтовані. Натомість, пояснив, що, на думку прокуратури, місцевим господарським судом належним чином досліджені обставини справи, надана їм відповідна оцінка та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представники позивача пояснили, що в повному обсязі підтримують позицію прокуратури, заперечують проти вимог апелянта, просять залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду та відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

На запитання суду щодо наявності підстав для представництва інтересів ради прокуратурою:

- прокурор відповів, що земля є національним багатством, недоотримання коштів за користування землею порушує економічні інтереси держави. Крім того, прокурор зазначив, що у зв`язку з тим, що рада в порушення покладених на неї функцій допускає бездіяльність у вигляді незвернення до суду з відповідним позовом, прокуратура повідомила раду про намір звернення до суду з позовом у даній справі.

- представники ради відповіли, що повністю підтримують та підтримували звернення прокуратури до суду, оскільки рада через брак коштів позбавлена можливості для звернення з відповідними позовами. Крім того, представники ради зазначили, що місцевим господарським судом досліджено підстави представництва прокуратурою інтересів держави в особі ради та обґрунтовано підтверджено наявність підстав для такого представництва, про що постановлено відповідну ухвалу.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи підставою звернення до суду з позовом у даній справі стало те, що ПП "Айленд", набувши право власності на об`єкт нерухомості, розташований на земельній ділянці комунальної форми власності площею 0,6400 га оформило право користування на цю земельну ділянку, однак фактично користується земельною ділянкою на 0,3482 га більше. Зазначені дії призводять до недоотримання бюджетом грошових коштів у вигляді орендної плати, які на підставі статті 1212 ЦК України просить стягнути з відповідача прокурор.

Апеляційний господарський суд перевіривши наявність підстав для представництва прокуратурою інтересів держави в особі Лисичанської міської ради, встановив наступне.

Щодо обґрунтувань підстав звернення прокуратури з позовом у даній справі суд зазначає про таке.

Статтею 1311 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно зі ст.23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 визначено, що прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує у позовній заяві у чому полягає порушення інтересів держави, чи у чому існує загроза інтересам держави. Тобто, прокурор набув права визначати наявність інтересів держави в конкретних спірних відносинах, які підлягають захисту та вирішенню у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурор, обґрунтовуючи наявність підстав для представництва інтересів держави у суді та дотримання вимог Закону України "Про прокуратуру", зазначав, що органом, уповноваженим державою здійснювати повноваження у спірних правовідносинах є Лисичанська міська рада.

Лисичанська міська рада повністю підтримує позовні вимоги прокурора та свою бездіяльність, яку обґрунтовує браком коштів для сплати судового збору при зверненні до суду.

Лисичанська місцева прокуратура звернулась до Лисичанської міської ради відповідно до частини 4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" та повідомила про намір звернення до суду з позовом у даній справі.

Згідно ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Порушення інтересів держави у даному випадку прокурор убачає у тому, що саме державою здійснюється особлива охорона землі як національного багатства в силу статті 14 Конституції України, а протиправне безкоштовне користування відповідачем земельною ділянкою комунальної форми власності суперечить вимогам закону. Таким чином, на думку прокуратури, у зазначеному випадку наявний як державний так і суспільний інтерес, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 зазначив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес".

З урахуванням бездіяльності ради та того, що рада підтримує позовні вимоги, місцевий господарський суд обґрунтовано встановив та підтвердив наявність підстав для представництва в ухвалі 10.12.2018 у справі № 913/483/18 (а.с. 151 т.1).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд дійшов висновку про законність, обґрунтованість та доведеність розміру заявлених вимог.

В апеляційній скарзі відповідач наводить такі доводи:

- судом першої інстанції не досліджено питання всіх обов`язкових елементів складу правопорушення для стягнення збитків;

- не доведено зайняття та використання відповідачем спірної земельної ділянки;

- розрахунок позовних вимог виконаний невідомою особою.

Дослідивши зазначені апелянтом доводи, Східний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Рішенням Лисичанської міської ради від 26.07.2007 №340 затверджено проект землеустрою відведення земельної ділянки приватному підприємству "Айленд" (відповідач) та надано в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 0,6400 га для будування та експлуатації торгово-розважального комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , буд.86 (а.с.35).

На підставі вказаного рішення, між Лисичанською міською радою та ПП "Айленд" укладено договір оренди від 14.08.2007, зареєстрований Лисичанським міським реєстраційним офісом Луганської регіональної філії ДП у Державному реєстрі земель "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України" 21.08.2007 за № 08.

Відповідно до п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка площею 0,6400 га, у тому числі:

- під капітальну одноповерхову забудову - 0,6400 га;

- у тому числі в зоні дії обмежень - 0,0350 га.

Згідно п. 5 договору нормативно грошова оцінка земельної ділянки складає:

- на період будівництва - 627221,12 грн;

- на період експлуатації - 3136105,60 грн.

Пунктом 8 договору, сторони погодили, що договір укладено на 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації до 21.08.2017. У разі якщо орендар має намір продовжити його дію, він повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії письмово повідомити орендодавця.

Відповідно до плану встановлення меж земельної ділянки (додаток №1 до договору) в оренду передається земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 17:006:0204.

Сертифікатом від 06.03.2012 серія ЛГ№0 Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Луганській області засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта - торгово-розважального комплексу загальною площею 7834,40 м2 проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації (а.с.42).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.03.2012 серії САЕ НОМЕР_2 , виданого Виконавчим комітетом Лисичанської міської ради приватне підприємство "Айленд" (відповідач у справі) стає власником нерухомого майна торгово-розважального комплексу загальною площею 7834,40 м2 (2-х поверховий з бетону будинок торгово-розважального комплексу літер А-2Н,а,а1, розташованого за адресою: м. Лисичанськ Луганської області, проспект Леніна (наразі АДРЕСА_2 проспект Перемоги), буд. 86 (а.с.27). Вказаний факт також підтверджуються витягом Лисичанського комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" про державну реєстрацію прав від 13.03.2012 №33443887 (а.с.28) та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.05.2018 №125264969 (а.с. 29-32).

Актом звірки умов договору оренди землі від 14.08.2007 №08, підписаним головним спеціалістом відділу земельних відносин управління власності Лисичанської міської ради 10.12.2013, візуально встановлено факт збільшення площі земельної ділянки, яка використовується відповідачем для здійснення своєї діяльності.

Актом звірки від 14.01.2014 встановлено факт збільшення площі землі, яка використовується ПП "Айленд" на 0,3482 га.

За інформацією Лисичанської міської ради від 31.07.2018 №1114/01-02 КП "Лисичанський землевпорядний центр" у 2018 році виготовлено план горизонтальної зйомки земельної ділянки, яка використовується ПП "Айленд", та встановлено, що відповідач використовує земельну ділянку площею більше, аніж встановлено договором оренди - на 0,3482 га, без правовстановлюючих документів.

Листами від 14.04.2015 №15/04-1, від 16.04.2015 №14/04-2, від 12.08.2016 №048, від 13.04.2017 №10/02/-08, від 24.10.2017 №14/02/14, від 29.012.2018 №04/01/18 відповідач просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки збільшеною площею (а.с.57-62).

Відповідями Лисичанської міської ради від 29.04.2015 №1010/01-30, від 09.09.2016 №1040/01-02, від 17.05.2016 №559/01-02, від 21.04.2017 №166/01-21 від 16.11.2017 34820/01-21, від 13.03.2018 №372/01-02, рада повідомляла відповідача щодо необхідності розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку з фактичним формуванням нової земельної ділянки та зазначенням площі, яку відповідач дійсно використовує.

Разом з цим, листами від 14.08.2015 №799/01-02, від 17.05.2016 №559/01-02 та від 20.01.2014 №211/01-30 Управління власності Лисичанської міської ради повідомляло відповідача про необхідність оформлення права оренди землі на земельну ділянку, яка фактично використовується.

У витязі Управління Держгеокадастру у м.Лисичанську від 27.09.2016 №8-28-0.3-1328/2-16 встановлено нову нормативно грошову оцінку земельної ділянки, яка використовується відповідачем - 8272057,49 грн, з урахуванням коефіцієнту 1,06.

Додатковою угодою від 30.11.2017 до договору оренди від 14.08.2007 сторони внесли зміни до договору та встановили нормативно грошову оцінку земельної ділянки на дату укладання додаткової угоди 8272057,49 грн, продовжили строк дії договору до 21.08.2027 та встановили розмір внесення орендної плати у сумі 5000197,50 грн за рік.

Позивачем розраховано та заявлено до стягнення безпідставно збережені грошові кошти у вигляді орендної плати за користування землею за період з 08.06.2016 по 01.08.2018 в розмірі 50133,83 грн.

Апеляційним господарським судом встановлено, що при визначенні заявленого періоду стягнення позивачем враховано, що відповідно до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та розпорядження КМУ № 1085-р від 07.11.2014 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" відповідач повинен бути звільненим від плати за користування земельними ділянками до 07.06.2016 включно.

Главою 83 Цивільного кодексу України врегульовані відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна та не врегульовані спеціальними інститутами права.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

З огляду на викладене, відповідач у справі як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.206 Земельного кодексу України використання землі у Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України у вказаній редакції).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач правомірно володіючи нежитловими будівлями, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , користується земельною ділянкою на якій вони розташовані. При цьому відповідач належним чином не оформив права власності або права на постійне землекористування земельною ділянкою, якою користується понад встановленому у договорі оренди розмірі - 0,3482 га, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. Отже, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (статті 14.1.72, 14.1.73 ПК України).

У зв`язку із збільшенням фактичної площі земельної ділянки, яка використовується відповідачем - на 0,3482 га, у відповідача виник й обов`язок укласти та зареєструвати відповідний договір щодо користування спірною земельною ділянкою. Як обґрунтовано встановлено місцевим господарським судом обов`язку щодо належного оформлення земельною ділянкою у відповідною площею відповідач не виконав, а тому без законних підстав зберігав у себе майно кошти за оренду землі.

Факт самовільного зайняття та використання відповідачем земельної ділянки під частиною торгівельно -розважального комплексу підтверджується інформацією, наданою Лисичанською міською радою від 31.07.2018 № 1114/01-02, планом меж земельної ділянки, розробленим КП "Лисичанський міський землевпорядний центр" у 2018 році та зверненнями ПП "Айленд" до міської ради, в яких він підтверджує факт використання земельної ділянки в більшому розмірі, ніж визначений в договорі оренди, саме на 0,3482 га.

Отже, зазначеним спростовується твердження апелянта про недоведеність та недослідження питання щодо розміру фактичного використання земельної ділянки.

Розмір орендної плати за користування земельними ділянками комунальної власності розраховується виходячи з:

- нормативно грошової оцінки земельної діляки;

- відсотку від нормативно грошової оцінки, який встановлюється органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів;

- відсотку від нормативно грошової оцінки, який встановлюється органом місцевого самоврядування в залежності від цільового використання земельної ділянки;

- площі земельної ділянки.

Згідно Порядку розрахунку орендної плати за землю на території міста Лисичанськ, затвердженого рішенням Лисичанської міської ради від 25.12.2014 № 77/1236, розрахунок виконується за формулою : О (орендна плата) = НГО (нормативно грошова оцінка) х В (відсоток від нормативно грошової оцінки земельної ділянки), % (встановлюється органом місцевого самоврядування).

Для виконання розрахунку позовних вимог позивачем було застосовано формулу :

Аз = Цм/100х (75х10+(S -75) х 6), де

Аз - річний розмір не отриманої орендної плати за землю, дорівнює "О" у формулі О = НГО х В;

Цм - нормативно грошова оцінка 1м2 земельної ділянки, дорівнює НГО/S = 3599653.98 uhy/3482 м2 = 1033,79 грн (відповідно до інформаційної довідки Лисичанського управління Держгеокадастру від 03.03.2017;

S - площа земельної ділянки;

- "10" і "6" - відсоток від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, відповідає "В" у формулі О = НГО х В.

На підставі рішення Лисичанської міської ради від 10.07.2017 № 33/445 алгоритм розрахунку було спрощено і він став відповідати формулі Аз = Цм/100х (75х10+(S -75) х 6).

Вказані рішення міської ради є актами нормативно - правового характеру та оприлюднені відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Отже є загальнодоступними.

Враховуючи наведене, Східний апеляційний господарський суд вважає безпідставними посилання апелянта на те, що розрахунок позовних вимог необґрунтований та виконаний за незрозумілою методикою.

Щодо посилань апелянта на необхідність встановлення вини, умислу та розміру збитків, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Позовні вимоги у даній справі заявлені на підставі статті 1212 ЦК України. Отже, вказані зобов`язання є кондикційними - збільшення майна у набувача без достатніх правових підстав. А для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду № 629/4628/16ц від 23.05.2018, а також у постанові 922/3412/17 від 20.11.2018).

Вказані обставини належним чином досліджені місцевим господарським судом та об`єктивно оцінені.

Зважаючи на наведене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення Господарського суду Луганської області законне, обґрунтоване, ухвалене при належному, повному та об`єктивному дослідженні обставин справи та вірному застосуванні норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження в матеріалах справи, тому її вимоги залишаються без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - без змін.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги витрати апелянта у вигляді сплаченого судового збору за звернення з апеляційною скаргою покладаються на апелянта відповідно до положень статті 129 ГПК України.

Відповідно до частини 3 статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Зважаючи на те, що як встановлено вище пунктом 1 частини 5 статті 12 ГПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позов у даній справі заявлений позивачем у 2018 році про стягнення безпідставно збереженого майна - у вигляді орендної плати в розмірі 50133,83 грн.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 у розмірі 1762,00 грн. ( отже, 1762,00 х 100 = 176200) .

Тобто, позовні вимоги у даній справі 50133,83 грн є меншими ніж 176200 (100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Отже справа є малозначною, тому постанова апеляційного господарського суду у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281, 282 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Приватного підприємства "Айленд" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Луганської області від 09.01.2019 у справі № 913/483/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду встановлені статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 16.05.2019

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя О.В. Плахов