ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"15" травня 2019 р.

м.Харків Справа № 922/1374/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

розглянувши матеріали позовної заяви вих. №04-21-6530-19 від 07.05.2019 (вх. №1374/19 від 08.05.2019) у справі

за позовом Керівника Харківської місцевої прокуратури №1 (61072, м. Харків, вул.. Тобольська, 55А) в інтересах держави в особі Харківської міської ради, 61003, м. Харків, м-н Конституції, 7, ;;

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут науково-економічних досліджень», 62460, Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Ощепкова, буд.52, ;

про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди землі №08 від 26.10.2005 у розмірі 145198,53грн., розірвання договору оренди землі №08 від 26.10.2005 та повернення земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Керівник Харківської місцевої прокуратури № 1 звернуся до господарського суду Харківської області з позовною заявою вих. №04-21-6530-19 від 07.05.2019 (вх. №1374/19 від 08.05.2019) в інтересах держави в особі Харківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут науково-економічних досліджень» про: - стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди землі №08 від 26.10.2005 у розмірі 145198,53грн.; - розірвання договору оренди землі №08 від 26.10.2005; - зобов’язання відповідача повернути земельну ділянку з кадастровим номером :16:013:0037 загальною площею 0,5га розташованою по вул.. Комітетській в м. Харкові Харківській міській раді.

При зверненні з цим позовом в інтересах держави керівник Харківської місцевої прокуратури посилається на те, що в ході перевірки виявлено факт порушення відповідачем земельного законодавства, зокрема встановлено факт не сплати ТОВ «Інститут науково-економічних досліджень» орендної плати за землю , що призвело до ненадходження коштів до місцевого бюджету, крім цього, останній зазначає, що відповідачем також порушені істотні умови договору щодо здачі до експлуатації об’єкту будівництва у встановлені строки. Таким чином, як вказує прокурор, такі порушення є істотними, оскільки позбавило Харківську міську раду, як орендодавця, можливості реалізації повноважень власника землі щодо передачі її в оренду іншим особам та можливості наповнення місцевого бюджету, у зв’язку з чим, прокурор, керуючись ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» звернувся з даним позовом до суду.

Згідно ч. 1 ст. 176 ГПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п’яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Таким чином, виходячи з аналізу вказаних норм, суд дійшов висновку, що на стадії надходження позовних матеріалів, суд, зокрема з’ясовує наявність чи відсутність підстав для повернення позовної заяви у випадку, якщо таку позовну заяву подано прокурором в інтересах держави.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позовну заяву прокурором подано в інтересах держави в особі Харківської міської ради, яка є належним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження власника комунального майна – земельної ділянки з кадастровим номером :16:013:0037 загальною площею 0,5га розташованою по вул. Комітетській в м. Харкові, яка є предметом договору оренди землі.

Виходячи з аналізу практики Верховного Суду щодо вирішення питання про представництво прокурором інтересів держави, які містяться у Постановах Верховного Суду у справі № 920/284/18 від 26.02.2019 та у справі № 907/270/18 від 27.03.2019, суд виходить з наступного.

За змістом частини 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 53 цього Кодексу передбачено участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. При цьому передумовою участі органів та осіб, зазначених у цій статті, в господарському процесі є набуття ними господарського процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, і наявність процесуальної правосуб'єктності, яка охоплює процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність.

На відміну від осіб, які беруть участь у справі (позивач, відповідач, третя особа, представник), відповідні органи та особи повинні бути наділені спеціальною процесуальною правоздатністю, тобто здатністю мати процесуальні права та обов'язки органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Така процесуальна правоздатність настає з моменту виникнення у цих осіб відповідної компетенції або передбачених законом повноважень. Необхідною умовою зазначеної участі є норми матеріального права, які визначають випадки такої участі, тобто особи, перелічені у статті 53 Господарського процесуального кодексу України, можуть звернутися до суду із позовною заявою або беруть участь у процесі лише у випадках, чітко встановлених законом.

За змістом частин 3 - 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

У Рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з'ясовуючи поняття "інтереси держави", висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Законом України "Про прокуратуру" визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України. Зокрема, за змістом статті 1 зазначеного Закону прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною 3 цієї норми прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.

За змістом частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

У разі відсутності суб'єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право: 1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб'єктів, у порядку, визначеному законом; 2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває права на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка проте є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, передбачає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. При цьому, прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позовну заяву прокурором подано в інтересах держави в особі Харківської міської ради, яка є належним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження власника комунального майна – земельної ділянки з кадастровим номером :16:013:0037 загальною площею 0,5га розташованою по вул. Комітетській в м. Харкові, яка є предметом договору оренди землі. В якості підтвердження повноважень щодо звернення з позовом до суду в інтересах держави в особі Харківської міської ради прокурором надано повідомлення вих. №04-24-2306вих-19 від 16.04.2019, відповідно до якого прокурор повідомив Харківську міську раду про звернення до суду з позовом в її інтересах. Крім цього, в якості підстав звернення з позовом в інтересах держави, прокурор в тексті позовної заяви посилається на бездіяльності Харківської міської ради щодо захисту відповідних інтересів держави, щодо стягнення заборгованості з орендної плати, що підтверджується доданими листами Харківської міської ради, згідно яких, остання повідомляє прокурора про розмір заборгованості за договором оренди землі, стягнення заборгованості за яким та розірвання якого є предметом даного спору.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Виходячи з аналізу вказаної норми, суд дійшов висновку про те, що Харківська міська рада, в особі якої в інтересах держави звернувся керівник Харківської місцевої прокуратури №1 з даним позовом до суду, має підстави і можливість для самостійного захисту своїх прав щодо спірного комунального майна, так як Харківська міська рада є самостійним органом місцевого самоврядування та відповідно до Закону у свої структурі має відповідні підрозділи, які здійснюють представництво та захист інтересів останньої в суді.

Водночас, саме лише посилання у позовній заяві прокурора на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, неналежним чином здійснює відповідні повноваження захисту державних інтересів, не достатньо для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абз. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

У такому разі прокурор повинен надати відповідні докази відповідно до вимог ст.ст. 73, 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України (зокрема: докази внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі ст. 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків.

Водночас, жодних доказів щодо неналежного виконання посадовими особами Харківської міської ради повноважень щодо захисту інтересів держави прокурором до позовної заяви не надано, у зв’язку з чим, суд дійшов висновку, що прокурором не доведено обставин щодо неналежного здійснення Харківською міською радою повноважень захисту державних інтересів у спірних правовідносинах.

При цьому, суд зазначає, що не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів позовної заяви, в якості доказів повідомлення Харківської міської ради про звернення прокурора з позовом до суду, останнім надано повідомлення вих. №04-24-2306вих-19 від 16.04.2019, відповідно до якого прокурор повідомив Харківську міську раду про звернення до суду з позовом в її інтересах, однак жодних доказів отримання Харківською міською радою чи надсилання вказаного повідомлення на адресу органу місцевого самоврядування прокурор не надав, у зв’язку з чим, суд вважає, що вказаний доказ, в розумінні ст. 74 ГПК України та ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», є неналежним та недостатнім для встановлення обставин щодо звернення та повідомлення прокурором Харківську міську раду про звернення до суду з відповідним позовом, що свідчить про відсутність правових підстав для здійснення прокурором представництва інтересів держави в особі Харківської міської ради в суді.

Приймаючи до уваги вищенаведене, зважаючи, що прокурором, в розумінні ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» та ст. 74 ГПК України, не надано суду доказів щодо підтвердження повноважень представництва Харківської міської ради, враховуючи, що прокурором не наведено об’єктивних причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду, з огляду на безпідставність посилань прокурора на неналежне здійснення Харківської міською радою повноважень із захисту державних інтересів, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Харківської міської ради.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви вих. №04-21-6530-19 від 07.05.2019 (вх. №1374/19 від 08.05.2019) та доданих до неї документів Керівнику Харківської місцевої прокуратури №1.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 185, 226, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву вих. №04-21-6530-19 від 07.05.2019 (вх. №1374/19 від 08.05.2019) та додані до неї документи Керівнику Харківської місцевої прокуратури №1.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254 - 257 ГПК України з врахуванням п.17.5 перехідних положень ГПК України.

Ухвалу складено та підписано 15.05.2019.

Суддя

ОСОБА_1

Примітка: Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків (ст.174 ГПК України).