ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 рокуСправа № 912/962/19
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Глушкова М.С. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу 912/962/19

за позовом: Малого приватного підприємства "Фіалка", 85371, Донецька область, Покровський район, с. Успенівка, вул. 50 років Жовтня

до: фізичної особи-підприємеця Панченка Андрія Михайловича, АДРЕСА_1

про стягнення 90400,00 грн.

Мале приватне підприємство "Фіалка" (далі - МПП "Фіалка") звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Панченка Андрія Михайловича (далі - ФОП Панченко А.М.) про стягнення неправомірно набутих грошових коштів у розмірі 90400,00 грн., з покладенням судових витрат на відповідача. Позов мотивовано тим, що відповідачем отримано грошові кошти в сумі 90400,00 грн. без достатніх правових підстав, а тому останні підлягають поверненню позивачу на підставі положень ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Ухвалою від 11.04.2019 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 912/962/19, постановив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, встановив сторонам строк для подання заяв по суті справи та до початку розгляду справи по суті (з 06.05.2019 по 11.05.2019 включно) позивача зобов`язано надати письмове підтвердження чи не змінилася ціна позову, станом на день надання підтвердження, у випадку повного або часткового повернення відповідачем спірної суми коштів - надати докази такого повернення.

Ухвалою від 11.04.2019 року господарський суд повернув МПП "Фіалка" заяву про забезпечення позову у даній справі з мотивів зазначених в ухвалі.

Від позивача 14.05.2019 на виконання вимог ухвали суду від 11.04.2019 надійшла заява (направлено поштою до суду 10.05.2019), в якій позивач підтверджує, що станом 10.05.2019 сума заборгованості відповідача перед позивачем не змінилась та становить 90400,00 грн. (а.с.46-48).

Відповідач відзив на позов не подав, позовних вимог не заперечив.

Відповідно до приписів ст. 251 Господарського процесуального кодексу України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Як встановлено матеріалами справи, позов у даній справі подано за місцезнаходженням відповідача, адресою якого є: АДРЕСА_1 , що відповідає адресі, за якою ФОП Панченко А.М. зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.49-50). В матеріалах справи містяться належні докази на підтвердження направлення позову з додатками на зазначену адресу відповідача.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статі 120 цього Кодексу.

Судом були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про розгляд даної справи судом та про витребування від останнього відзиву на позов. Відповідна ухвала суду про відкриття провадження у справі від 11.04.2019 надсилалась на адресу місцезнаходження відповідача, яка також є офіційною адресою його місцезнаходження згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - АДРЕСА_1

Ухвала суду від 11.04.2019 про відкриття провадження повернута до суду без вручення адресату 08.05.2019 з відміткою причин невручення: "за закінченням терміну зберігання". (а.с.40-44).

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місце проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до п. 99 постанови КМУ від 05.03.2009 № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до п.п. 116, 117 розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" постанови КМУ від 05.03.2009 № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Поштові відправлення, поштові перекази повертаються також у разі неможливості вручити їх через неправильно зазначену адресу або її відсутність (змита, відірвана чи пошкоджена в інший спосіб) та з інших причин, які не дають змоги оператору поштового зв`язку виконати обов`язки щодо пересилання поштових відправлень, поштових переказів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання ухвали суду у даній справі відповідачем та повернення її копії до суду з відповідною відміткою є наслідком діяння (бездіяльності) відповідача щодо її належного отримання та (або) повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження, тобто його власною волею.

Водночас діючі норми Господарського процесуального кодексу України не покладають на господарський суд обов`язок повторного направлення ухвали суду у разі її повернення без вручення адресату. При направленні відповідачеві ухвали від 11.04.2019 про відкриття провадження у справі судом дотримано відповідних вимог Господарського процесуального кодексу України. В матеріалах справи відсутні відомості щодо іншого місцезнаходження ФОП Панченко А.М.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 11 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" інформація про суд, який розглядає справу, сторони спору та предмет позову, дату надходження позовної заяви, апеляційної, касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення, стадії розгляду справи, місце, дату і час судового засідання, рух справи з одного суду до іншого є відкритою та має бути невідкладно оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України, крім випадків, установлених законом.

Згідно із Законом України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення (включаючи ухвали суду господарського суду про відкриття провадження у справі) є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання (ст. 2). Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень; суд вносить до Реєстру всі судові рішення, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту (ст. 3). Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ст. 4).

Ухвала суду від 11.04.2019 про відкриття провадження у даній справі розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що підтверджується даними вказаного Реєстру, який є відкритим.

Таким чином, відповідач мав можливість ознайомитись зі змістом ухвали господарського суду про відкриття провадження у справі № 912/962/19.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини одним із критеріїв розумного строку розгляду справ є належна поведінка заявника, яка не повинна становити умисного затягування розгляду справи у відповідній державі.

Частиною 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, суд вирішує спір за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши наявні у справі матеріали, оцінивши подані докази, господарський суд встановив наступні обставини.

За твердженням позивача, за період грудня 2018 року, січня-лютого 2019 року між МПП "Фіалка" та ФОП Панченком А.М. проводились телефонні перемовини щодо укладення договору підряду по виконанню ремонтних робіт розподільника та насоса аксіально-поршневого. Під час перемовин відповідачем засобами електронної зв`язку надсилались позивачу зразки рахунків-фактур по оплаті робіт, а саме: № СФ-0000091 від 13.12.2018, № СФ-0000092 від 13.12.2018, № СФ-0000094 від 14.12.2018, № СФ-0000001 від 17.01.2019.

Проте, під час обговорення істотних умов майбутнього договору підряду, сторони не дійшли згоди щодо строків виконання робіт, вимог до якості виконуваних робіт та строку дії зобов`язань, у зв`язку з чим договір підряду між останніми не укладався.

Згідно платіжних доручень № 698 від 19.12.2018 та № 747 від 11.02.2019 вказані вище зразки рахунків-фактури були помилково оплачені позивачем, так як між сторонами не було укладено відповідного договору підряду.

Позивач вважає, що з врахуванням відсутності укладеного між сторонами договору підряду, грошові кошти у сумі 90400,00 грн. підлягають поверненню як безпідставно отримані відповідно до положень ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 20 цього Кодексу право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права є предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин першої та другої ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Кондиційне зобов`язання виникає за наявності таких умов:

1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);

2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України.

Верховний Суд в постанові від 25.01.2018 у справі № 910/11210/16 зробив правовий висновок з питання застосування ст. 1212 Цивільного кодексу України про те, що конструкція ст. 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчать про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 Цивільного кодексу України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Таким чином, із змісту зазначеної норми вбачається, що підставою виникнення зобов`язання, визначеного даною нормою, є сукупність наступних умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, або коли така підстава згодом відпала. До таких підстав відноситься також випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін, якщо це допускається договором або законом. Зокрема, внаслідок відмови кредитора від прийняття виконання у зв`язку тим, що виконання зобов`язання втратило інтерес для нього через прострочення боржника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.08.2018 по справі № 910/9055/17.

Тобто, у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 202, ст. 205 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (стаття 638 ЦК України).

Згідно з приписами ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Як вбачається з матеріалів справи, будь-яких договорів у формі єдиного письмового документу сторонами не складалося, відсутні й окремі листи-домовленості щодо наявності зобов`язань, які б носили цивільно-правовий характер.

В даному випадку, як слідує із пояснень позивача у справі, перерахування коштів ним відбувалось помилково, на підставі зразків рахунків-фактур в рахунок виконання договору підряду, який не було укладено сторонами.

Надані до матеріалів справи копії рахунків-фактур по оплаті робіт № СФ-0000091 від 13.12.2018, № СФ-0000092 від 13.12.2018, № СФ-0000094 від 14.12.2018, № СФ-0000001 від 17.01.2019 не містять ані підпису, ані печатки відповідача.

Крім того, копії рахунків-фактур № СФ-0000091 від 13.12.2018, № СФ-0000092 від 13.12.2018 мають застереження "рахунок дійсний до сплати до 13.12.18", № СФ-0000094 від 14.12.2018 має застереження "рахунок дійсний до сплати до 14.12.18", № СФ-0000001 від 17.01.2019 має застереження "рахунок дійсний до сплати до 17.01.19."

Позивачем 19.12.2018 згідно рахунків-фактур № СФ-0000091 від 13.12.2018, № СФ-0000092 від 13.12.2018, № СФ-0000094 від 14.12.2018 перераховано відповідачу 40800,00 грн. та 11.02.2019 згідно рахунку-фактури № СФ-0000001 від 17.01.2019 перераховано на користь відповідача 49600,00 грн.

Таким чином, МПП "Фіалка" на рахунок ФОП Панченко А.М. було перераховано грошових коштів на загальну суму 90400,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями № 698 від 19.12.2018 та № 747 від 11.02.2019 (а.с.27, 28)

Відповідачем не було надано суду доказів на підтвердження виконання робіт (надання послуг) на суму перерахованих позивачем коштів.

Враховуючи вищенаведене, відсутність у матеріалах справи доказів укладання між сторонами договору підряду по виконанню ремонтних робіт та доказів виконання відповідачем робіт, ФОП Панченко А.М. зобов`язаний повернути перераховані позивачем грошові кошти у розмірі 90400,00 грн. на підставі ч. 1 ст.1212 Цивільного кодексу України, які були отримані без достатньої правової підстави, тому позовні вимоги МПП "Фіалка" підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. покладає на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73-80, 129, 232-233, 236-238, 240-242, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Панченка Андрія Михайловича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Малого приватного підприємства "Фіалка" (85371, Донецька область, Покровський район, с. Успенівка, вул. 50 років Жовтня) 90400,00 грн. безпідставно отриманих коштів та витрати зі сплати судового збору у сумі 1921,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Належним чином засвідчені копії рішення направити сторонам у справі.

Повне рішення складено 17.05.2019.

Суддя М.С. Глушков