УХВАЛА

22 травня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/13318/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Стратієнко Л.В. - головуючий, судді - Ткаченко Н.Г., Ткач І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги публічного акціонерного товариства "Укрнафта",

на ухвалу Господарського суду міста Києва

(суддя - Босий В.П.)

від 28.01.2019,

та постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Пашкіна С.А., судді - Буравльов С.І., Власов Ю.Л.)

від 16.04.2019,

за скаргою публічного акціонерного товариства "Укрнафта",

на дії державних виконавців Шевченківського районного відділу виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві,

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Бізнес Факторинг",

до 1) публічного акціонерного товариства "Укрнафта",

2) товариства з обмеженою відповідальністю "Зурбаган - юг",

про стягнення 513 255,89 доларів США, що еквівалентно 12 754 408,87 грн,

ВСТАНОВИВ:

17.01.2019 публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулось до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії державних виконавців Шевченківського районного відділу виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, у якій просило: визнати дії державного виконавця щодо стягнення з ПАТ "Укрнафта" 272 138,48 грн після зарахування зустрічних однорідних вимог між ПАТ "Укрнафта" і ТОВ "ФК "Бізнес факторинг" у виконавчому провадженні №57982950 неправомірними; визнати дії державного виконавця щодо зазначення у постанові №57982950 від 28.12.2018 про відкриття виконавчого провадження про "стягнення боргу у сумі 247 180,44 грн" після зарахування зустрічних однорідних вимог між ПАТ "Укрнафта" і ТОВ "ФК "Бізнес факторинг" неправомірними; визнати залишення державними виконавцями заяв ПАТ "Укрнафа" №01/01/07/3705 від 22.12.2018, №01/01/07/3706 від 22.12.2018 без розгляду неправомірними; зобов`язати державних виконавців забезпечити повернення ПАТ "Укрнафта" 247 180,44 грн надміру стягнутих у виконавчому провадженні №57982950.

В обґрунтування поданої скарги заявник вказував, що ПАТ "Укрнафта" було здійснено зарахування зустрічних вимог на суму 247 180,44 грн, а відтак дії державних виконавців щодо стягнення 247 180,44 грн у виконавчому провадженні №57982950 є неправомірними, крім того, скаржник заявляє, що заяви подані боржником з цього приводу залишені державними виконавцями без розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2019, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2019, в задоволенні скарги публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на дії державних виконавців Шевченківського районного відділу виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відмовлено повністю.

15.05.2019 публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулося з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2019 у справі № 910/13318/16 до суду касаційної інстанції.

В обґрунтування поданої скарги заявник вказує, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували ст ст. 73, 74, 86, 88 Господарського процесуального кодексу України, частину 4 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження", не надали жодної оцінки обставині, що заява про зарахування була надіслана також на електронну адресу відповідного органу державної виконавчої служби, суди попередніх інстанцій фактично відмовились застосовувати п 2.1 розділу 2 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби. Також, ПАТ "Укрнафта" стверджує, що, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний господарський суд не надав жодної правової оцінки аргументам щодо упередженості суду першої інстанції. Крім того, заявник вказав, що рішення суду за наслідками розгляду цієї скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики статті 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Розглянувши матеріали касаційної скарги публічного акціонерного товариства "Укрнафта", колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі №910/13318/16, з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що заявник в порушення норм чинного законодавства, а саме частини 4 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" не повідомив державного виконавця, в провадженні якого перебувало відповідне виконавче провадження, про зарахування зустрічних вимог.

Суди першої та апеляційної інстанцій відмовляючи в задоволенні скарги також вказали, що державний виконавець на момент вчинення оскаржуваних дій діяв у спосіб та в межах визначених Законом України "Про виконавче провадження", оскільки він не був обізнаний про здійснене зарахування, що також було підтверджено державним виконавцем в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суди вказали, що заява про зарахування зустрічних вимог не могла бути розглянута до відкриття виконавчого провадження, оскільки вона була відсутня в його матеріалах.

Проаналізувавши подану касаційну скаргу, суд касаційної інстанції зазначає, що доводи, викладені заявником у касаційній скарзі не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій та фактично зводяться до переоцінки доказів і встановлених судами обставин, що в силу положень Господарського процесуального кодексу України не відноситься до повноважень Верховного Суду.

Також твердження заявника, що рішення суду за наслідками розгляду цієї скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" є безпідставними, оскільки у поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами справи.

За змістом абзацу 2 частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Враховуючи викладене, а також те, що касаційна скарга публічного акціонерного товариства "Укрнафта" не містить доводів, зважаючи на які, суд міг би визнати, що рішення суду касаційної інстанції за наслідками розгляду цієї скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі №910/13318/16.

Керуючись статтями 234, 235, частиною 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/13318/16 за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2019.

2. Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2019 у справі № 910/13318/16 повернути скаржнику разом з доданими до неї матеріалами.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Л.Стратієнко

Судді Н.Ткаченко

І. Ткач