СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2019 р. справа №922/3602/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попков Д.О.
суддів Пушай В.І., Барбашова С.В.
секретар судового засідання Акімова К.К.
за участю представників:
від позивача Єфременко О.О. (адвокат, довіреність №14-81 від 14.03.2019р.),
від відповідача Артюх Ю.В. (адвокат, довіреність №40-3421/89 від 03.08.2018р.)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
на рішення господарського суду Харківської області
ухваленого 13.03.2019р. (повний текст підписано 18.03.2019р.) у м. Харкові
у справі №922/3602/18 (суддя Жельне С.Ч.)
за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», м. Харків
про стягнення коштів 847501151,11грн.

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції:

1. Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», м. Харків (далі Відповідач) з вимогами про стягнення 847501151,11грн., у тому числі:

- 768179030,92грн. заборгованості з оплати вартості поставленого природного газу протягом жовтня 2017р. - лютого 2018р. за договором постачання природного газу №1186/1718-ТЕ-32 від 21.09.2017р.;

- 52702167,12грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань жовтня 2017р. - лютого 2018р. з оплати вартості поставленого природного газу;

- 4367797,59грн. - 3% річних за прострочення виконання грошових зобов`язань жовтня 2017р. - лютого 2018р.;

- 22252155,48грн. інфляційної індексації на заборгованість за зобов`язаннями жовтня 2017р. - лютого 2018р.

2. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.12.2018р. було відкрито провадження у справі №922/3602/18 та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.

3. Рішенням Господарського суду Харківської області від 13.03.2019р. (повний текст підписано 18.03.2019р.) у справі №922/3602/18 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» були задоволені частково стягнуто з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь Позивача 340980643,52грн., у тому числі:

- 307140493,55грн. основного боргу за договором постачання природного газу №1186/1718-ТЕ-32 від 21.09.2017р.;

- 7220196,90грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань;

- 4367797,59грн. - 3% річних за прострочення виконання грошових зобов`язань;

- 22252155,48грн. інфляційної індексації на заборгованість за простроченими зобов`язаннями.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

4. Означене рішення суду обґрунтоване доведеністю матеріалами справи факту неповного та несвоєчасного розрахунку Відповідачем за поставлений Позивачем природний газ протягом жовтня 2017р. - лютого 2018р. за договором постачання природного газу №1186/1718-ТЕ-32 від 21.09.2017р. в сумі 307140493,55грн., отримання якого підтверджене належним чином оформленими актами приймання-передачі, та правомірністю нарахування на суму простроченої заборгованості пені, 3% річних та інфляційної індексації, тоді як в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості в сумі 461038537,37грн. відмовлено через оплату означеної суми заборгованості Відповідачем ще до моменту звернення Позивача з позовними вимогами до суду.

Окрім того, місцевим судом враховуючи фінансовий стан Відповідача, причини неналежного виконання умов укладеного сторонами договору в частині своєчасної оплати за поставлений природний газ, ступінь загального виконання зобов`язання та особливості бюджетного фінансування, беручи до уваги необхідність стимулювання неухильного виконання зобов`язань та з метою дотримання прав сторін на захист своїх інтересів, було задоволено клопотання Відповідача про зменшення штрафних санкцій на 86,3% - до 7220196,90грн., що зумовило також частковість задоволення позовних вимог в цій частині.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

5. Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», не погодившись з прийнятим рішенням суду в частині застосовного зменшення стягуваної пені, звернулось з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 13.03.2019р. у справі №922/3602/18 скасувати в частині відмови у стягненні пені в сумі 45481970,22грн. та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити. Судові витрати за подання апеляційної скарги просить покласти на Відповідача.

6. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник зазначає не з`ясування місцевим судом при задоволенні клопотання Відповідача про зменшення розміру заявленої суми пені на підставі ст.233 Господарського кодексу України всіх обставин справи, зокрема суд об`єктивно не оцінив, чи є означений випадок винятковим, виходячи з інтересів обох сторін, причин неналежного виконання/невиконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення. Окрім того, на думку Скаржника, судом першої інстанції взагалі не було з`ясовано, чи були заподіяні Позивачу збитки неналежним виконанням зобов`язань, а також не було оцінено розмір таких збитків, враховуючи, що нараховані штрафні санкції Відповідачу не є надмірно великими в порівнянні з невиконаним зобов`язанням за договором постачання природного газу №1186/1718-ТЕ-32 від 21.09.2017р. При цьому, апелянт також зазначає, що Відповідачем належних доказів в обґрунтування своєї заяви про зменшення розміру штрафних санкцій надано не було.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Відповідача:

7. Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі», в межах визначеного апеляційним судом строку, надано відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останнє проти її задоволення заперечує, наголошуючи на законності і обґрунтованості оскаржуваного рішення суду, зазначає, що наявність підстав для застосування ст.233 Господарського процесуального кодексу України та ст.551 Цивільного кодексу України зумовлено наступними обставинами:

7.1. Зобов`язання за договором постачання природного газу №1186/1718-ТЕ-32 від 21.09.2017р. були виконані Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» фактично на 87%

7.2. Тривалий час підприємство знаходиться у тяжкому фінансовому становищі, викликаному зокрема неплатежами різних категорій споживачів за спожиту теплову енергію (фінансування Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» здійснюється за рахунок платежів від надання послуг населенню та підприємствам, установам і організаціям), невідповідність тарифів за теплову енергію для населення фактичним витратам на її виробництво. При цьому, важкий фінансовий стан підприємства підтверджується його балансом (звіт про фінансовий стан) станом на 30.09.2018р., відповідно до якого збитки підприємства складають 4,3млрд.грн.

7.3. Особливості здійснення господарської діяльності у сфері теплопостачання та законодавчо обумовлена специфіка взаємовідносин між суб`єктами, що здійснюють господарську діяльність у цій сфері, зумовлюють відсутність у Відповідача можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків за поставлений Позивачем природний газ:

- станом на 01.01.2019р. сума реструктуризованої відповідно до Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» заборгованості склала 170,7млн.грн.

- заборгованість з боку споживачів перед Відповідачем за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.01.2019р. складає 3,0млрд.грн., тоді як отримані грошові кошти (які надходили на поточні рахунки Відповідача у відповідних відсотках до проведеної оплати відповідно до алгоритму, встановленого НКРЕКП) покрили лише 76% собівартості виробленої продукції;

- вимоги ч.3 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо принципу безперебійності надання комунальних послуг з теплопостачання та невизначеність діючим законодавством порядку обмеження/припинення теплопостачання споживачам через заборгованість у відповідності до абз.4 ст.25 Закону України «Про теплопостачання».

7.4. Відповідно до консолідованої фінансової звітності Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», розміщеної на його офіційному сайті, чистий прибуток підприємства за 9 місяців 2018р. становить 16,7млрд.грн., вартість основних засобів зросла на 41млрд.грн., в той час як дебіторська заборгованість зменшилась на 16млрд.грн. Окрім того, Позивачем не було надано доказів на підтвердження наявності у нього збитків, не обґрунтовано їх розмір, враховуючи також, що неустойка не носить компенсаційний характер і не покликана відшкодовувати завдані Позивачу збитки, навіть в разі їх наявності;

7.5. Відповідач вживав заходів щодо стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води зі Споживачів (протягом 2017-2018р.р. було отримано 2204 наказів та рішень суду на загальну суму 90753тис.грн., отримано в процедурі виконання судових рішень від населення 15751тис.грн.)

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

8. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу від 11.04.2019р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Пушай В.І. і Барбашова С.В.

9. Ухвалою від 15.04.2019р. вказана судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №922/3602/18, а ухвалою від 07.05.2019р. після проведення підготовчих дій призначила розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у судовому засіданні на 20.05.2019р. о 12:30 з повідомленням учасників справи.

10. Враховуючи викладене в п.п.8,9 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Пушай В.І., Барбашова С.В. відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

11. Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання та засобами аудиофіксації у відповідності до вимог ст.ст.222, 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 цього Кодексу.

12. Представник Скаржника у судове засідання 20.05.2019р. з`явився, підтримав свої вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтвердивши на запитання апеляційного суду ненадання до суду першої інстанції доказів чи клопотань, спрямованих на отримання таких доказів, щодо наявності та розміру збитків, завданих Позивачеві простроченням виконання грошових зобов`язань з боку Відповідача.

Представник Відповідача у судове засідання 20.05.2019р. також з`явився, проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та додаткових усних поясненнях.

13. Відтак, згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

14. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 21.09.2017р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Постачальник) та Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» (Споживач) було укладено договір постачання природного газу №1186/1718-ТЕ-32 (договір а.с.а.с.27-36 т.1), відповідно до п.1.1 якого, Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві у 2017-2018р.р. природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п.1.2 договору).

15. Згідно з п.2.1 договору, Постачальник передає Споживачу з 01.10.2017р. по 31.03.2018р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 534400тис.куб.м, в тому числі по місяцях (тис.куб.м): жовтень 53600, листопад 91300, грудень 109700, січень - 113600, лютий - 96700, березень - 69500.

Згодом 04.04.2018р. сторонами було підписано додаткову угоду №3 (а.с.40 т.1), якою було додано до п.2.1 договору абзац у наступній редакції: «Постачальник передає Споживачу в період з 01.04.2018р. по 31.05.2018р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 37200тис.куб.м, в тому числі по місяцях (тис.куб.м): квітень 23700, травень 13500.»

16. Згідно з п.3.7 договору приймання-передача природного газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання природного газу Споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Як зазначено у п.3.9 договору, Постачальник не пізніше десятого числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає Споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання Постачальником акта приймання-передачі природного газу Постачальник письмово повідомляє Споживача про причини такого не підписання акта.

17. Відповідно до п.4.1 договору, кількість природного газу, яка передається Споживачу визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу Споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015р. та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015р.

18. Своє чергою, як було встановлено у п.5.1 договору, ціна за 1000куб.м. газу на дату укладення договору становить 4942,00грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього до сплати до сплати разом з податком на додану вартість 5930,40грн.

19. Сторонами у п.6.1 договору також було погоджено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У п.6.2 договору сторони обумовили, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер договору є обов`язковим. Зміна Споживачем призначення платежу здійснюється виключно листом, який надається Постачальнику, але в будь-якому випадку не пізніше 10 календарних діб з дня надходження відповідних коштів на рахунок Постачальника

20. Відповідно до п.6.4 договору, у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від Споживача, погашає вимоги Постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного Споживачем:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати Постачальника, пов`язані з одержанням виконання;

2) у другу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи;

3) у третю чергу погашається основна сума заборгованості.

21. Як було встановлено у п.8.2 договору (в редакції додаткової угоди №2 від 12.01.2018р. (а.с.а.с.38, 39 т.1), у разі прострочення Споживачем оплати згідно п.6.1 цього договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Нарахування пені не здійснюється Постачальником на суми оплат, проведені Споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів №256 від 04.03.2002р.

22. Згідно п.12.1 договору (в редакції додаткової угоди №3 від 04.04.2018р.) сторони дійшли згоди, що він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017р. до 31.05.2018р. (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

23. Місцевим судом встановлено, що на виконання умов договору Позивач поставив Відповідачу протягом жовтня 2017р. лютого 2018р. природний газ в наступних обсягах:

- у жовтні 2017р. 44316,209тис.куб.м. на суму 262812845,86грн.;

- у листопаді 2017р. 77208,461тис.куб.м. на суму 457877057,11грн.;

- у грудні 2017р. 84364,508тис.куб.м. на суму 500315278,25грн.;

- у січні 2018р. 99232,215тис.куб.м. на суму 588486727,84грн.;

- у лютому 2018р. 90848,000тис.куб.м. на суму 538764979,20грн.;

Означений факт підтверджується складеними та підписаними обома сторонами актами приймання-передачі природного газу (а.с.а.с.41-45 т.1) на загальну суму ,26грн.

24. Своєю чергою, в порушення умов п.6.1 договору Відповідач розрахувався за отриманий природний газ частково в загальній сумі ,71грн. (в тому числі - й в сумі 461038537,37грн., що було встановлено місцевим судом під час розгляду справи та підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (а.с.а.с.67-163 т.1) та інформаційною довідкою по розрахунках, наданою Відповідачем (а.с.а.с.57-66 т.1). Залишок заборгованості за отриманий природний газ за період з жовтня 2017р. по лютий 2018р. склав 307140493,55грн.

25. Вказані в п.п.14-24 цієї постанови обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються. Своєю чергою, обставини, що стосуються аспектів господарської діяльності сторін, наведені в п.7 цієї постанови, відповідають наданим у справі доказам, достовірність яких не спростована.

26. Між тим, враховуючи здійснення Відповідачем оплати за отриманий природний газ у жовтні 2017р. лютому 2018р. за договором постачання природного газу №1186/1718-ТЕ-32 від 21.09.2017р. несвоєчасно та не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості за цей період, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду з позовними вимогами про стягнення з Відповідача такої заборгованості за договором постачання природного газу №1186/1718-ТЕ-32 від 21.09.2017р., а також нарахованих на неї сум пені, 3% річних та інфляційної індексації.

27. Відповідач, своєю чергою, звернувся до місцевого суду з клопотанням про зменшення розміру пені на 86,3%, тобто пропорційно обсягу теплової енергії, що споживається населенням та у частині якої у Відповідача відсутнє джерело погашення штрафних санкцій, тобто на 45481970,22грн. (а.с.а.с.53-55 т.1).

В обґрунтування означеного клопотання Відповідач зазначив, що:

- фінансування Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» здійснюється за рахунок платежів від надання послуг населенню та підприємствам, установам і організаціям. Тривалий час підприємство знаходиться у тяжкому фінансовому становищі, викликаному зокрема неплатежами різних категорій споживачів за спожиту теплову енергію, невідповідність тарифів за теплову енергію для населення фактичним витратам на її виробництво, враховуючи, що у 2017р. населенням споживається 86,3% теплової енергії від загального обсягу виробленої теплової енергії, що підтверджується наданою довідкою від 16.01.2019р. (а.с.165 т.1). При цьому, загальна сума заборгованості за теплову енергію станом на 01.01.2019р. складає 3,0млрд.грн., у тому числі заборгованість населення 2,5млрд.грн. (довідка про заборгованість від 16.01.2019р. а.с.164 т.1).

- Законом України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» дозволяється реструктуризувати заборгованість за комунальні послуги строком на 5 років, отже станом на 01.01.2019р. сума реструктуризованої заборгованості склала 170,7млн.грн. (інформація щодо моніторингу виконання Закону від 16.01.2018р. а.с.166 т.1);

- важкий фінансовий стан підприємства підтверджується його балансом (звіт про фінансовий стан) станом на 30.09.2018р. (а.с.а.с.167, 168 т.1), відповідно до якого збитки підприємства складають 4,3млрд.грн.;

- з огляду на особливості здійснення господарської діяльності у сфері теплопостачання та законодавчо обумовлену специфіку взаємовідносин між суб`єктами, що здійснюють господарську діяльність у цій сфері, Відповідач не мав можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків за поставлений Позивачем природний газ;

- зобов`язання за договором постачання природного газу №1186/1718-ТЕ-32 від 21.09.2017р. були виконані Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» фактично на 87%.

28. Відносно означених обставин правовідносини, які охоплюються межами апеляційного перегляду, були розглянуті місцевим судом в контексті приписів ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України та ст.233 Господарського кодексу України щодо зменшення нарахованої пені.

VІ. Оцінка апеляційного суду:

29. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного суб`єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.

30. Сутність розглянутого місцевим судом спору полягала у спонуканні Відповідача до примусового виконання порушених (несплачених та прострочених у виконанні) грошових зобов`язань з оплати поставленого Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» природного газу в жовтні 2017р. - лютому 2018р. за договором постачання природного газу №1186/1718-ТЕ-32 від 21.09.2017р., та застосованих наслідків невиконання (несвоєчасного виконання) відповідних грошових зобов`язань у вигляді стягнення нарахованих 3% річних, інфляційної індексації та пені.

31. Беручи до уваги правову природу укладеного договору постачання природного газу №1186/1718-ТЕ-32 від 21.09.2017р., кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом за нормами Цивільного та Господарського Кодексів України, які, зокрема, регламентують правовідносини з розрахунків в межах поставки та які, згідно з ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України, передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

32. Враховуючи встановлену ст.204 Цивільного кодексу України та неспростовану в межах цієї справи в порядку ст.215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України та ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

33. Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

34. Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

35. Своєю чергою, як встановлено місцевим судом та сторонами в межах апеляційного провадження не оскаржується, Відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі розрахувався за отриманий природний газ за договором постачання природного газу №1186/1718-ТЕ-32 від 21.09.2017р., що свідчить про неналежне (із допущеним простроченням) виконання ним такого грошового зобов`язання у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, а сам Відповідач вважає таким, що прострочив виконання такого грошового зобов`язання у розумінні ч.1 ст.612 цього Кодексу.

36. За змістом ст.ст.549, 611, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст.216-218 Господарського кодексу України наслідком прострочення виконання грошового зобов`язання є право кредитора вимагати, зокрема, сплати 3% річних, інфляційної індексації та пені, нарахування якої в розглядуваному випадку передбачено п.8.2 договору постачання природного газу №1186/1718-ТЕ-32 від 21.09.2017р.

37. З урахуванням викладеного в п.п.29-36 цієї постанови, колегія суддів дійшла висновку про відповідність висновків місцевого суду відносно наявності підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості у визначеній частині, а також відповідно нарахованих 3% річних та інфляційну індексацію, внаслідок чого не вбачає підстав для виходу за межі апеляційного перегляду, визначеного вимогами і доводами апеляційної скарги, в порядку ч.4 ст.269 Господарського процесуального кодексу України.

38. Своєю чергою, доводи та вимоги апеляційної скарги зводяться до необґрунтованого висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для зменшення стягуваної суми пені та її зменшення судом в оскаржуваному рішенні на 86,3%. Колегія суддів апеляційного суду з цього приводу зазначає наступне.

38.1. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України суд як орган державної влади управнений діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, право суду при прийнятті рішення на зменшення у виняткових випадках розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, реалізується судом в контексті дотримання ним норм ст.233 Господарського кодексу України та ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, на які посилався місцевий суд, застосовуючи оскаржуване зменшення стягуваної неустойки.

38.2. Означені норми визначають можливість зменшення у судом розміру штрафних санкцій (стягуваної неустойки) у двох випадках:

- (1) коли належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками (ч.1 ст.233 Господарського процесуального кодексу України та ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України);

- (2) якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин (ч.2 ст. 233 Господарського кодексу України).

При цьому, кожен з таких випадків передбачає врахування різних аспектів: якщо в (1) суд має зважати на ступінь виконання зобов`язань боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, то в (2) законодавство передбачає необхідність врахування інтересів боржника.

38.3. За змістом аргументів апеляційної скарги вбачається, що Позивач зосереджується на питанні правомірності зменшення неустойки виключно в контексті (1) із зазначених вище випадків, що передбачає узалежнення можливості зменшення неустойки, насамперед, від наявності збитків та співвідношення їх розмірів. Між тим, ані предмет, ані підстави позову, які за змістом ч.1 ст.14, ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України визначають межі судового дослідження, не містять жодних обґрунтування наявності та розміру збитків у Позивача, завданих допущених з боку Відповідача розглянутим в цій справі простроченням виконання грошових зобов`язань. На виконання приписів ст.74 цього Кодексу відповідних доказів щодо наявності та розміру збитків Позивачем до суду надано не було, що зумовлює відхилення доводів Скаржника відносно повноти встановлення обставин справи.

38.4. Зумовлена саме процесуальною позицією Позивача невизначеність довкола наявності збитків та їх розміру не може усуватися презюмуванням їх наявності та належної співмірності із заявленим розміром неустойки або іншим чином обмежувати дискреційні повноваження суду зі зменшення розміру штрафних санкцій, про застосування яких Відповідачем було подане вмотивоване клопотання. Відтак, за відсутності належних доказів наявності збитків у Позивача через прострочення виконання спірного грошового зобов`язання Відповідачем, твердження Скаржника про відсутність у місцевого суду права на застосування ст.233 Господарського кодексу України є необґрунтованими, адже застереження щодо неналежного врахування інтересів Позивача, як і решти аспектів, що стосуються (1) випадку (п.38.2. цієї постанови), впливають на визначення судом розміру відсотка зменшення стягуваної неустойки, а не зменшення взагалі як такого.

39. Оцінюючи застосований місцевим судом процент зменшення стягуваної неустойки, колегія апеляційного суду відмічає наступне:

39.1. Встановлення конкретного розміру зменшення за умов наявності підстав для його застосування в принципі, є дискреційним повноваженням суду, який застосовує таке зменшення діюче законодавство не містить норми, яка б визначала конкретну формулу для визначення розміру відсотку зменшення, що зумовлює використання апеляційним судом загальних принципів, визначених, зокрема, в ст.2 Господарського процесуального кодексу України.

39.2. Запропонований Відповідачем розмір зменшення стягуваної неустойки кореспондується як із ступенем виконання спірного грошового зобов`язання (п.7.1. цієї постанови), так і з рівнем обсягу теплової енергії, що споживається населенням, для генерації якої використовувався поставлених природний газ (п.14 цієї постанови), а отже відповідає принципу пропорційності у розумінні ст.15 Господарського процесуального кодексу України.

39.3. Зауваження Скаржника відносно недостатності обґрунтування за змістом переглядуваного рішення висновку суду щодо зменшення розміру нарахований санкцій носять оціночний характер та само по собі не може бути достатньою підставою для ревізування визначеного розміру відсотку зменшення, адже повнота розгляду забезпечується у даному випадку апеляційним переглядом, що цілком відповідає гарантіям ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р. та дозволяє забезпечити оцінку всім істотним доводам сторін з приводу розглядуваного питання.

39.4. Скаржником не спростовано достовірності доказів, наданих Відповідачем в обґрунтування запропонованого розміру відсотку зменшення стягуваної неустойки. Своєю чергою, правомірність врахування визначених Відповідачем обставин у якості належних підстав для розгляду питання про зменшення суми штрафних санкцій узгоджується із релевантною для даного випадку позицією Верховного суду, викладеною в постанові від 04.05.2018р. у справі №917/1068/17, на яку слушно посилався Відповідач у запереченнях від 22.02.2019р. (а.с.194 т.1).

39.5. Зважаючи на специфіку нормативного регулювання державою (яка є 100% акціонером Позивача) господарської діяльності теплопостачальної організації, які слушно наведені у відзиві на апеляційну скаргу (п.7.3 цієї постанови), компенсаційний характер стягнутих в межах цієї справи разом із сумою заборгованості 3% річних та інфляційної індексації та прибутковість діяльності Позивача (п.7.4. цієї постанови) на відміну від збиткової діяльності Відповідача (п.7.2. цієї постанови), який до того ж обмежений у фактичній можливості відмовити з мотивів нездійснення оплати у наданні послуг конкретним споживачам з категорії населення через централізований характер теплопостачання і законодавчу невизначеність процедури обмеження/припинення теплопостачання (спільність і взаємозв`язок мереж), розмір застосованого місцевим судом зменшення розміру стягуваної неустойки колегія апеляційного суду вважає адекватним. Посилання на тенденцію про накопичення дебіторської заборгованості Позивача не може бути ототожнена із ступенем несприятливих умов господарювання Відповідача.

40. Відтак, враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які (доводи і вимоги апеляційної скарги) в даному випадку не підтверджують ухвалення переглядуваного рішення із порушеннями визначених ст.277 Господарського процесуального кодексу України підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін.

41. Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.74, 76, 78, 129, 269, 270, 273, 275-277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ на рішення Господарського суду Харківської області від 13.03.2019р. (повний текст підписано 18.03.2019р.) у справі №922/3602/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Харківської області від 13.03.2019р. (повний текст підписано 18.03.2019р.) у справі №922/3602/18 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 20.05.2019р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено та підписано 21.05.2019р.

Головуючий, суддя-доповідач Д.О. Попков

Суддя В.І. Пушай

Суддя С.В. Барбашова

Надіслано судом до ЄДРСР 21.05.2019р.