ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року Справа № 924/725/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Дужич С.П. , суддя Миханюк М.В.

при секретарі судового засідання Кужель Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Подільська інвестиційна компанія» на рішення господарського суду Хмельницької області від 26.11.2018 р. по справі №924/725/18 (суддя Танасюк О.Є., повний текст рішення складено 27.11.2018 р.)

за позовом Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області в інтересах держави в особі Сатанівської селищної ради, Хмельтьницька область, Городоцький район, смт. Сатанів

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільська інвестиційна компанія», смт. Чемерівці

про внесення змін до договору оренди землі від 10.02.2011 р.

за участю представників:

позивача прокурор Безпалов А.В., посвідчення №051323 від 02.11.2018

відповідача Стороженко Ю.В. свідоцтво №538 від 01.08.2011

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 26.11.2018р. по справі №924/725/18 позов Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області в інтересах держави в особі Сатанівської селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільська інвестиційна компанія" про внесення змін до договору оренди землі від 10.02.2011р., укладеного між Сатанівською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Подільська інвестиційна компанія" задоволено.

Внесено зміни до договору оренди землі від 10.02.2011 р., укладеного між Сатанівською селищною радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Подільська інвестиційна компанія" із викладенням пунктів 5, 9 означеного договору в наступній редакції:

- п. 5 „Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 3761267,49 грн. (три мільйони сімсот шістдесят одна тисяча двісті шістдесят сім гривень сорок девять копійок);

- п. 9 „Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі: грошовій, 188063,37 грн. (сто вісімдесят вісім тисяч шістдесят три гривні тридцять сім копійок, (5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки)

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільська інвестиційна компанія" на користь прокуратури Хмельницької області 1 762 грн. відшкодування судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Подільська інвестиційна компанія" подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Хмельницької області від 26.11.2018 р. по справі №924/725/18 скасувати, а позов Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області в інтересах держави в особі Сатанівської селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільська інвестиційна компанія" про внесення змін до договору оренди землі від 10.02.2011р., укладеного між Сатанівською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Подільська інвестиційна компанія" залишити без розгляду.

В апеляційній скарзі зокрема зазначає, що прокурор може представляти інтереси держави у суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя.

Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишалися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічні правові позиції викладені в постанові Верховного Суду від 02. 10. 2018 р. у справі № 4/166«Б».

Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999р. №З-рп/99 роз`яснено, що положення абзацу четвертого частини першої статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України в контексті пункту 2 статті 121 Конституції України треба розуміти так, що прокурори та їх заступники подають до арбітражного суду позови саме в інтересах держави.

Як вбачається з тексту позовної заяви, виконувач обов`язків керівника Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області, звертаючись до суду, обгрунтував порушення інтересів держави потребою у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності встановлення орендної плати за використання земель комунальної власності.

Разом з тим, згідно ст.41 Конституції України громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Отже, Конституція як Основний Закон України розмежовує державну та комунальну власність.

Згідно ч.3 ст.78 ЗК України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Статті 326 та 327 ЦК України передбачають окремо право державної власності та право комунальної власності.

Таким чином, законодавство України чітко розмежовує право комунальної та право державної власності на земельні ділянки. Відповідно до ч. 5 ст. 16 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відносини, які склалися між Сатанівською селищною радою та ТзОВ «Подільська інвестиційна компанія» з приводу оренди земельної ділянки, за своєю природою є господарськими (договірними). У цих правовідносинах Сатанівська селищна рада реалізувала щодо земельної ділянки права власника, а не делеговані державою функції.

Також апелянт в апеляційній скарзі звертає увагу суду на те, що в обгрунтування позовних вимог виконувач обов`язків керівника Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області надав витяг із технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки від 16.05.2018р. №291/01/196-18.

Дана нормативно-грошова оцінка землі була проведена в 2015 році та затверджена рішенням Сатанівської селищної ради № 2 від 15. 07. 2015 р.

Отже, на думку апелянта, 15.07.2015р. у Сатанівської селищної ради виникло право на звернення до суду із позовом щодо захисту своїх прав, пов`язаних із орендними відносинами земельних ділянок у випадку не приведення договорів оренди у відповідність до нової нормативно-грошової оцінки земельних ділянок. Оскільки цієї дати селищна рада довідалась про нову нормативно- грошову оцінку земельних ділянок та (відповідно) порушення свої прав. Якщо у передбачених законом випадках з позовом до суду звернувся прокурор з інтересах відповідного органу (підприємства), то позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатись саме цей орган (підприємство), а не прокурор.

Аналогічні правові позиції містяться у постанові Вищого господарського суду від 02.11.2006 р. у справі №1/1091-13/412.

Таким чином, прокурором було пропущено строк позовної давності на звернення із даним позовом до суду.

Крім цього на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від прокурора надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просить суд апеляційну скаргу ТзОВ «Подільська інвестиційна компанія» залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін.

Також звертає увагу суду на те, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи (ст. 140 Конституції України).

Підставою для представництва інтересів держави шляхом подання позову є те, що невнесення змін до договору оренди порушує право селищної ради на отримання коштів, які зараховуються до місцевого бюджету, та порушують інтереси держави у сфері контролю за нарахуванням та сплатою плати за землю.

Враховуючи те, що селищною радою після прийняття рішення №13/17- 2017 від 29.03.2017 про поновлення договорів оренди, самостійно заходи щодо внесення змін у вказаний договір не вживались, додаткову угоду про внесення змін до договору оренди земельної ділянки направлено на адресу товариства лише після надсилання місцевою прокуратурою відповідного листа, в судовому порядку заходи до внесення змін в договір не вживались, суд визнав правомірним звернення прокурора з даним позовом, оскільки викладене свідчить про те, що селищною радою не належним чином здійснювались повноваження.

Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності встановлення орендної плати за використання земель комунальної власності. На таких же позиціях стоїть Європейський суд з прав людини. Так, вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення).

А тому, звернення прокурора спрямоване на задоволення суспільної потреби у повному надходженні орендної плати до бюджету, що явно переважає приватний інтерес ТзОВ «Подільська інвестиційна компанія» у використанні вказаної земельної ділянки на підставі договору оренди, розмір орендної плати у якому є заниженим та не відповідає вимогам законодавства у зв`язку із застосуванням неактуальної нормативної грошової оцінки, як наслідок до бюджету не надходять кошти в сумі 138 тис. грн. в рік.

Апелянтом також зазначено, що суд першої інстанції не міг вносити зміни в договір оренди землі, оскільки суд не є стороною цього договору та внесення змін судом суперечить ч. 1 ст. 5 ГПК України та ст. 16 ЦК України.

Разом з тим, прокурор вважає, що судом вірно застосовано норми матеріального права відповідно до ст. 30 Закону України "Про оренду землі", де зазначено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Пунктом 13 договору сторони передбачили, що розмір орендної плати переглядається у разі, зокрема, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тому, передбачивши умови про перегляд розміру орендної плати в п. 13 договору, сторони тим самим погодили можливість таких змін в розумінні ст. 651 ЦК України.

Окрім цього, строк позовної давності до вказаних правовідносин не застосовується, оскільки договір, в який внесено зміни, є діючим на даний час.

З огляду на викладене, позиція відповідача на сьогодні є необґрунтованою та такою, що не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду та залишення позову без розгляду.

Ухвалою суду від 08.04.2019р. розгляд апеляційної скарги прийнято до свого провадження та призначено на 22.05.2019 р. об 10:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м. Рівне, вул. Яворницького, 59 в залі судових засідань № 4.

У судове засідання 22.05.2019 року в режимі відеоконференції з`явився представник ТзОВ «Подільська інвестиційна компанія» та прокурор. Доводи викладені в апеляційній скарзі та у запереченнях на апеляційну скаргу підтримали.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Відповідно до п.3 ч.2 ст.129 Конституції України прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя.

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї з сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї з сторін відчуття нерівності (рішення у справі Ф.В. проти Франції від 31.03.2005р.).

Пункт 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках. Суд виходить з того, що під "виключним випадком", за якого прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави". "Інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність є предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необгрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

У рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 №1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь - яких інших функції були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

Аналіз ч.3 ст.23 Закону "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох "виключних" випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно. У другому - коли відповідний орган відсутній.

При цьому:

- "не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається;

- "здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дії і рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною;

- "належність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

З врахуванням вказаного вище, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підстави для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Вказане вище узгоджується з усталеними правовими висновками Верховного Суду, зокрема в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018р. у справі №924/1256/17, а також у постановах Верховного Суду від 23.10.2018р. у справі №926/03/18, від 23.09.2018р. у справі №1237/17, від 06.02.2019р. у справі № 927/246/18.

Також слід врахувати, що звертаючись з позовом за захистом інтересів держави, прокурор має довести: наявність інтересів держави, які порушені; наявність підстав для представницьких функцій у випадках невиконання або неналежного виконання своїх повноважень органами державної влади (місцевого самоврядування), які наділені такими функціями у відповідних правовідносинах або, в разі відсутності відповідного органу.

Прокурор, обґрунтовуючи наявність інтересів держави, вказує, що звернення останнього спрямоване на задоволення суспільної потреби у повному надходженні орендної плати до бюджету, що явно переважає приватний інтерес ТзОВ «Подільська інвестиційна компанія» у використанні вказаної земельної ділянки на підставі договору оренди, розмір орендної плати у якому є заниженим та не відповідає вимогам законодавства у зв`язку із застосуванням неактуальної грошової оцінки.

В той же час, при обґрунтуванні представницьких функцій, прокурор зазначив про пасивність поведінки позивача, який маючи відповідні повноваження для захисту державних інтересів, впродовж тривалого часу позивач за їх захистом не звертається.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно вищевказаної практики Верховного Суду саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 ККУ (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державного службовця, який займає посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Сама по собі обставина не звернення позивача з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави.

Судом також враховується , що відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

29.03.2017 року рішенням сесії Сатанівською селищної ради №13/17-2017 зобов`язано орендарів земельних ділянок укласти додаткові угоди до договорів оренди земельних ділянок та подати в селищну раду витяг з технічної документації про оцінку земельної ділянки.

Згідно статті 256 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Отже, строк, у межах якого Сатанівська селищна рада самостійно могла звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу спливає 29.03.2020р.

Колегія суддів бере до уваги, що звернення прокурора з даним позовом (16.08.2018р.) мало місце за рік і сім місяців до закінчення у Сатанівської селищної ради позовної давності, а саме строку в межах якого орган державної влади міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права.

Отже, вказані прокурором обставини пасивної поведінки позивачів, без відповідних підтверджуючих доказів (що не дає можливості, на виконання вимог Верховного Суду, перевірити фактичний стан правовідносин між сторонами), не дають підстав для висновку про невиконання чи неналежне виконання Сатанівською селищною радою, яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій відносно захисту прав держави. При цьому, про наявність відповідних функцій у позивача зазначив сам прокурор.

Наведене свідчить про недоведеність наявності підстав до звернення з позовом саме прокурором, оскільки їх наявність визначається не лише обґрунтованістю у позові інтересів держави, а сукупністю наявності таких інтересів з обґрунтованими (документально підтвердженим) представницькими функціями.

Таким чином, відсутність у даному випадку законних підстав для представництва інтересів держави свідчать про заявленя позову особою, яка не має процесуальної дієздатності, що стало підставою для залишення позову без розгляду за п.1 ч.1 ст. 226 ГПК.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно ч. 1 ст. 278 ГПК України встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає за необхідне скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 26.11.2018р. у справі №924/725/18 із залишенням без розгляду позовної заяви Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області в інтересах держави в особі Сатанівської селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільська інвестиційна компанія» про внесення змін до договору оренди землі від 10.02.2011р.

Керуючись ст.ст.269, 270, 272, 273, 275, 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільська інвестиційна компанія» задоволити.

Рішення господарського суду Хмельницької області від 26.11.2018 року по справі №924/725/18 скасувати.

Позовну заяву Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області в інтересах держави в особі Сатанівської селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Подільська інвестиційна компанія» про внесення змін до договору оренди землі від 10.02.2011 року залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 24.05.2019 р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Миханюк М.В.