РІШЕННЯ

22 квітня 2019 року м. ТернопільСправа № 921/386/18

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

при секретарі судового засідання Кучер Р.В.

розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" 03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127 в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі, 46008, м.Тернопіль, вул. Шептицького, 21

до відповідачів

1. Приватне підприємство "Продекспорт", 46027, м. Тернопіль, вул. Кривоноса, 2б

2. Приватне акціонерне товариство "АГРО-ПРОДУКТ", 48560, Тернопільська область Чортківський район с. Росохач

про стягнення солідарно з Приватного підприємства "Продекспорт" та Приватного акціонерного товариства "Агро-продукт" 44 657 843,66 грн. за Кредитною угодою №18105К15/2102 від 13.07.2005р., з яких 17 416 980,51 грн. несплачені відсотки за період з 01.10.2015р. по 31.08.2018р., 3 860 001,60 грн. комісія за управління кредитом (0,3%), 79 520,00 грн. комісія за управління кредитом (щомісячна фіксована сума), 3 217 926,92 грн. 3% річних за прострочення сплати основного боргу, 1 699 386,48 грн. 3% річних за прострочення сплати процентів, 286 182,61 грн. 3% річних за прострочення сплати комісії, 10 918 290,08 грн. втрати від інфляції за прострочення сплати основного боргу, 5 693 646,82 грн. втрати від інфляції за прострочення сплати процентів, 896 327,63 грн. втрати від інфляції за прострочення сплати комісії, 480 131,09 грн. пеня за прострочення сплати процентів, 107 240,65 грн. пеня за прострочену комісію (0,3%), 2 209,27 грн. пеня за прострочену комісію (фіксована сума).

За участю представників:

позивача - адвокат Кічула Василь Михайлович, довіреність №010-00/7804 від 29.12.2018р.;

відповідача 1 - адвокат Осів Павло Володимирович, довіреність №б/н від 30.10.2018р.

В порядку ст. 8 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі звернулось з позовом про стягнення солідарно з Приватного підприємства "Продекспорт" та Приватного акціонерного товариства "Агро-Продукт" 44 657 843,66 грн. за період з 01.10.2015р. по 31.08.2018р. за Кредитною угодою №18105К15/2102 від 13.07.2005р., з яких: 17 416 980,51 грн. несплачені відсотки, 3 860 001,60 грн. комісія за управління кредитом (0,3%), 79 520,00 грн. комісія за управління кредитом (щомісячна фіксована сума), 3 217 926,92 грн. 3% річних за прострочення сплати основного боргу, 1 699 386,48 грн. 3% річних за прострочення сплати процентів, 286 182,61 грн. 3% річних за прострочення сплати комісії, 10 918 290,08 грн. втрати від інфляції за прострочення сплати основного боргу, 5 693 646,82 грн. втрати від інфляції за прострочення сплати процентів, 896 327,63 грн. втрати від інфляції за прострочення сплати комісії, 480 131,09 грн. пеня за прострочення сплати процентів, 107 240,65 грн. пеня за прострочену комісію (0,3%), 2 209,27 грн. пеня за прострочену комісію (фіксована сума).

Ухвалою суду від 29.10.2018р.: 1/ прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; 2/ розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження; 3/ призначено підготовче засідання на 20.11.2018р.; 4/ зобов`язано сторони подати додаткові докази.

У судовому засіданні 20.11.2018р. постановлено ухвалу про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 11.12.2018р., яку занесено в протокол судового засідання, з повідомленням відповідача 2 про дату і час розгляду справи ухвалою суду від 20.11.2018р.

Ухвалою суду від 11.12.2018р. позовну заяву залишено без руху на стадії підготовчого провадження та встановлено позивачу строк (п`ять днів з дня вручення копії ухвали) для усунення недоліків позовної заяви.

На адресу суду 20.12.2018р. надійшла заява позивача №066-03/1587 від 17.12.2018р., відповідно до якої позивачем усунуто недоліки позовної заяви №066-03/1282 від 27.09.2018р.

Ухвалою суду від 20.12.2018р.: 1/ продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів по 28.01.2019р.; 2/ призначено підготовче засідання на 11.01.2019р.; 3/ зобов`язано сторони подати додаткові докази.

У судовому засіданні 11.01.2019р. постановлено ухвалу про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 25.01.2019р., для надання можливості позивачу надати оригінали доказів, яку занесено в протокол судового засідання, з повідомленням відповідача 2 про дату і час розгляду справи ухвалою суду від 11.01.2019р.

Ухвалою суду від 25.01.2019р. відповідач 2 повідомлений про відкладення підготовчого засідання до 28.01.2019р., у зв`язку із виникненням технічних проблем через припинення електропостачання будівлі, в якій знаходиться Господарський суд Тернопільської області, що унеможливило проведення технічної фіксації судового засідання, про що складено акт від 25.01.2019р., та з метою надання сторонам можливості ознайомитись із клопотанням про призначення судово-економічної експертизи. Учасники справи, які були присутні в судовому засіданні (позивач та відповідач 1), повідомлені про відкладення розгляду справи під розписку, згідно ч. 3 ст. 216 ГПК України.

У судовому засіданні 28.01.2019р. відмовлено у задоволенні клопотання відповідача 1 про призначення судової економічної експертизи, у зв`язку із його необґрунтованістю, ухвалою суду від 28.01.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.02.2019р.

У судових засіданнях 19.02.2019р., 06.03.2019р. та 19.03.2019р. постановлено ухвали про оголошення перерви по розгляду справи по суті до 06.03.2019р., 19.03.2019р. та 20.03.2019р. відповідно, для надання можливості сторонам подати додаткові докази, які занесені в протоколи судових засідань, з повідомленням відповідача 2 про дати і час розгляду справи ухвалами суду від 19.02.2019р., 06.03.2019р. та 19.03.2019р.

У судовому засіданні 20.03.2019р. постановлено ухвалу про продовження строку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та про оголошення перерви по розгляду справи по суті до 10.04.2019р., яку занесено у протокол судового засідання, з повідомленням відповідача 2 про дату і час розгляду справи ухвалою суду від 20.03.2019р.

У судових засіданнях 10.04.2019р., 12.04.2019р. та 18.04.2019р. постановлено ухвали про оголошення перерви по розгляду справи по суті до 12.04.2019р., 18.04.2019р. та 22.04.2019р. відповідно, для надання можливості сторонам подати додаткові докази, які занесені у протоколи судових засідань, з повідомленням відповідача 2 про дати і час розгляду справи ухвалами суду від 10.04.2019р., 12.04.2019р. та 18.04.2019р.

Представник позивача позовні вимоги підтримав. В обґрунтування заявлених вимог посилається на наступне: - неналежне виконання відповідачем 1 умов кредитного договору №18105К15/2102 від 13.07.2005р. та відповідачем 2 умов договору поруки №18105P1 від 13.07.2005р. в частині погашення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісії за управління кредитом, комісії за внесення змін до умов кредитного договору встановлено рішенням Господарського суду Тернопільської області від 31.10.2013р. у справі №921/730/13-г/3, яким задоволено позовні вимоги Банку та стягнуто з ПП "Продекспорт" та ПрАТ "Агро-Продукт" за кредитним договором №18105К15/2102 від 13.07.2005р. та договором поруки №18105P1 від 13.07.2005р. 43 494 592,89 грн., з них: заборгованість за кредитом в сумі 36 761 919,47 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 5 069 073,49 грн., сума несплаченої комісії за управління кредитом 512 961,51 грн., комісія за зміну умов договору 600,00 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань 1 150 038,42 грн., що нараховані банком станом на 17.10.2013р. Оскільки відповідачами дане рішення не виконане в повному обсязі, заборгованість за кредитним договором не погашена, а тому за період з 01.10.2015р. по 31.08.2018р. нараховані відсотки за користування кредитом, комісія за управління кредитом та 3% річних, втрати від інфляції та пеня за прострочення сплати основного боргу, процентів та комісій, що є предметом розгляду даного спору. Щодо правової позиції, викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 04.07.2018р. у справі №310/11534/13-ц, позивач вважає, що така не відноситься до правовідносин, які склалися у даній справі між сторонами, оскільки: - додатковою угодою від 28.09.2012р. до Кредитного договору встановлено кінцевий термін погашення Кредиту 30.04.2013 року; - з позовом про стягнення заборгованості Банк звернувся до суду 16.07.2013р., а отже Банк не використав право на дострокове повернення усієї суми кредиту; - пред`явлення позову до суду відбулося після закінчення встановленого Банком строку для погашення тіла кредиту, тому Банком не було змінено умов основного зобов`язання щодо строку дії договору; - відповідно до п. 8.1 кредитного договору, сторони домовилися про те, що договір залишається чинним до дати повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором, що підтверджується укладеними після прийняття рішення суду додатковими угодами про збільшення відсотків за користування кредитними коштами. На обґрунтування своїх доводів посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постанові №5017/1987/2012 від 05.03.2019р., які підтверджують можливість та підстави проводити Банком нарахування відсотків та комісій за користування кредитом поза межами встановленого кінцевого терміну погашення кредиту (30.04.2013р.). Нарахування пред`явлених до стягнення відсотків, комісій та пені здійснено у відповідності до умов кредитного договору, а нарахування 3% річних та втрат від інфляції проведено згідно ст. 625 ЦК України. Звернув увагу суду на те, що долучені до матеріалів справи розрахунки та виписки по рахунках підтверджують погашення заборгованості по кредитних договорах №6605К48 від 13.07.2005р., №6606К35 від 19.07.2006р., №6609К5 від 01.06.2009р. та №6609К9 від 01.07.2009р. щодо тіла кредиту та відсотків, які стягнуті рішенням суду від 31.10.2013р. у справі №921/730/13-г/3. Так як заборгованість погашена із порушенням строків її оплати, у зв`язку з чим Банк має право на нарахування пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, а рахунки по вказаних кредитних договорах не можуть бути закриті до повного виконання боржником та поручителем вимог по кредитних договорах, зокрема і по пені, яка стягнута рішенням суду та нараховувалася Банком до погашення платежів. Повідомив, що згідно Облікової політики Банку, доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку за принципом нарахування, крім штрафів та пені, які відображаються за касовим методом, тому такі не обліковуються на балансових та позабалансових рахунках. Просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача 1 підтримав заперечення проти позову, викладені у відзиві на позов. Просить у позові відмовити, посилаючись на те, що Банк не має права нараховувати проценти поза строком кредитування, тобто після 30.04.2013р., в тому числі за період з 01.10.2015р. по 31.08.2018р., а у позичальника та поручителя відсутній обов`язок сплати таких процентів, а тому вимоги банку про стягнення донарахованих процентів, донараховних комісії за управління кредитом, та пені, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення їх сплати, які нараховані після закінчення строку дії кредитування, є безпідставними та не підлягають до задоволення, так як сторонами не погоджено умови їх сплати після закінчення терміну дії договору. Посилання позивача на ту обставину, що сторони погодили збільшені відсотки за користування кредитними коштами, то такі спростовуються постановою Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, в якій зазначено, що Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом, а тому проценти можуть нараховуватися в межах строку кредитування. Вважає, що розрахунки банку не можуть підтверджувати існування кредитної заборгованості, оскільки не є документами первинного бухгалтерського обліку, відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджується правовим висновком Верховного Суду від 30.01.2018р. у справі №161/16891/15-ц, а рішення суду від 31.10.2013р. у справі №921/730/13-г/3 не звільняє позивача від обов`язку доведення розміру заборгованості по кредитному договору №18105К15/2102 від 13.07.2005р., оскільки таким не встановлено окремо розміру заборгованості по даному кредитному договору, а стягнуто загальну суму тіла кредиту, процентів, комісії та пені по 8-ми кредитних договорах, у зв`язку з чим неможливо встановити розподіл Банком сплачених коштів на виконання вказаного рішення суду. Звернув увагу суду на те, що рішенням суду від 12.10.2018р. у справі №921/1017/15-г/7, яке набрало законної сили, відмовлено у позові ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі до Приватного підприємства "Продекспорт" та Приватного акціонерного товариства "Агро-Продукт" про солідарне стягнення 7 354 007,86 грн. заборгованості по відсотках, комісії за управління кредитом та комісії за внесення змін до кредитного договору №18105К15/2102 від 13.07.2005р. за період з 17.10.2013р. по 30.09.2015р., у зв`язку із не підтвердженням належними доказами заборгованості по договору, який є предметом даного спору, про що свідчить запис із Реєстру позичальників, що згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України не підлягає доказуванню у даній справі.

Відповідач 2 не надав витребуваних судом доказів та будь-яких заяв чи клопотань щодо причин їх неподання, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК, ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представників позивача та відповідача 1, судом встановлено:

- між ВАТ "Укрексімбанк" (далі Банк) та ПП "Продекспорт" (далі Позичальник) укладено 13.07.2005р. Кредитний договір №18105К15/2102 із змінами, внесеними договорами про внесення змін (Додаткові угоди №18105К15-1/2102 від 12.12.2005р., №18105К15-2/2102 від 17.04.2006р., №18105К15-3/2102 від 19.05.2006р., №18105К15-4/2102 від 27.07.2006р., №18105К15-5/2102 від 03.08.2006р., №18105К15-6/2102 від 04.01.2017р., №18105К15-7/2102 від 20.06.2007р., №18105К15-8/2102 від 10.07.2007р., №18105К15-9/2102 від 10.08.2007р., №18105К15-10/2102 від 23.01.2008р., №18105К15-11/2102 від 23.06.2008р., №18105К15-12/2102 від 29.08.2008р., №18105К15-13/2102 від 16.12.2008р., №18105К15-14/2102 від 06.01.2009р., №18105К15-15/2102 від 28.01.2009р., №18105К15-16/2102 від 30.01.2009р., №18105К15-17/2102 від 06.02.2009р., №18105К15-18/2102 від 27.02.2009р., №18105К15-19/2102 від 06.03.2009р., №18105К15-20/2102 від 07.04.2009р., №18105К15-21/2102 від 30.07.2009р., №18105К15-22/2102 від 29.10.2009р., №18105К15-23/2102 від 30.11.2009р., №18105К15-24/2102 від 19.01.2010р., №18105К15-25/2102 від 11.02.2010р., №18105К15-26/2102 від 22.07.2010р., №18105К15-27/2102 від 30.07.2010р., №18105К15-28/2102 від 25.10.2010р., №18105К15-29/2102 від 13.01.2011р., №18105К15-30/2102 від 27.12.2011р., №18105К15-31/2102 від 12.01.2012р., №18105К15-32/2102 від 29.02.2012р., №18105К15-33/2102 від 27.06.2012р., №18105К15-34/2102 від 28.09.2012р., №18105К15-35/2102 від 26.10.2012р., №18105К15-36/2102 від 29.05.2013р., №18105К15-37/2102 від 17.10.2013р., №18105К15-38/2102 від 09.12.2013р., №18105К15-39/2102 від 31.01.2014р., №18105К15-40/2102 від 20.02.2014р., №18105К15-41/2102 від 20.01.2015р. (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого сторони взяли на себе зобов`язання:

1/ - відповідно до п.п. 3.1, 3.2.1-3.2.5 умов Кредитного договору: - Банк надає Позичальнику кредит у сумі 5 300 000,00 доларів США на цілі фінансування та погашення заборгованості Позичальника за кредитними угодами №62/2003 від 07.11.2003, №55/2004-ю від 06.05.2004, №98/2004-ю від 09.07.2004, №125/2004-ю від 03.09.2004, №138/2004-ю від 07.10.2004, №197/2/2004-ю від 01.09.2004, №199/1/2004-ю від 03.09.2004, №205/5/2004-ю від 30.09.2004, та Поручителя №54/2004-ю від 06.05.2004, №97/2004-ю від 09.07.2007; розмір процентної ставки: а) Libor (12 міс.) + 6,98% річних з дати підписання угоди до 31.12.2005р.; б) Libor (12 міс.) + 6,72% річних з 01.01.2006; в) Libor (12 міс.) + 8,22% річних з 01.01.2006 у випадку невиконання Позичальником умов п.п. 4.1.1 б) угоди; розмір плати управління кредитом складає 450,00 доларів США на місяць; кінцевий термін погашення кредиту 13.07.2010р.; Додатковими угодами №18105К15-5/2102 від 03.08.2006р., №18105К15-7/2102 від 20.06.2007р., №18105К15-11/2102 від 23.06.2008р., №18105К15-12/2102 від 29.08.2008р., №18105К15-13/2102 від 16.12.2008р. змінено валюту кредитування, розмір кредиту, процентну ставку, порядок нарахування та сплати процентів, строк погашення кредиту: валюта швейцарські франки, розмір кредиту 6 006 260,00 швейцарських франків, процентна ставка 8,75% річних до 30.06.2007р.; 8,75% річних з 01.07.2007р. до 30.06.2008р.; 9% річних з 01.07.2008р. до 30.06.2009р.; 10% річних з 01.08.2008р. до 30.06.2009р.; 11% річних з 16.12.2008р. по 30.06.2009р.; кінцевий термін погашення кредиту 13.07.2012р.

Додатковою угодою №18105К15-18/2102 від 27.02.2009р. змінено кінцевий термін погашення Кредиту 13.07.2013р.

Додатковою угодою №18105К15-24/2102 від 19.01.2010р. змінено валюту кредиту на долари США, швейцарські франки, а Додатковою угодою №18105К15-25/2102 від 11.02.2010р. змінено валюту кредиту на долари США з лімітом кредитної лінії 4 626 914,29 доларів США.

Додатковою угодою №18105К15-34/2102 від 28.09.2012р. змінено кінцевий термін погашення Кредиту 30.04.2013р.

Додатковою угодою №18105К15-37/2102 від 17.10.2013р. змінено Валюту Кредиту на національну валюту України (гривню) та встановлено Ліміт кредитної лінії: 36 761 919,47 грн., проценти за користування Кредитом у розмірі: 0,1% річних на період з 01.09.2013р. по 30.11.2013р., 16% річних на період з 01.12.2013р., при цьому, нового терміну погашення кредиту не встановлено; а також відкрито для Позичальника рахунки: - НОМЕР_1 прострочена заборгованість за Кредитом; - 247.980 рахунок для сплати процентів за користування Кредитом, плат та інших платежів за договором.

2/ - Позичальник сплачує Банку проценти за користування Кредитом у валюті кредиту, які Банк нараховує щомісячно на суму фактичної заборгованості за Кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі банківського року у валюті кредиту, та підлягають сплаті кожного місяця (п. 4.1 Кредитного договору);

3/ - Позичальник сплачує плату за управління кредитом 2 272,00 грн. на місяць, яка нараховується у гривнях за офіційним курсом НБУ на останній банківський день місяця, а у разі невиконання Позичальником зобов`язання, визначеного пп. 3) п. 2.1 Угоди, такий розмір збільшується на 0,3 п.п. від суми фактичної заборгованості за кредитом, та за зміну умов договору (за ініціативою Позичальника) по 600,00 грн. за кожну зміну (п.п. 4.2, 4.3 Кредитного договору в редакції Додаткових угод від 19.01.2010р., 17.10.2013р. та 20.01.2015р.);

4/ - якщо сума, що вноситься на погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та інших плат недостатня для їх оплати, то платежі здійснюються у черговості, встановленій п. 4.5.6 Кредитного договору: прострочена заборгованість по процентах за користування Кредитом; строкові платежі по сплаті нарахованих процентів за користування Кредитом; прострочена заборгованість по основному боргу по кредиту; строкові платежі по погашенню основного боргу по Кредиту; пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування Кредитом; пеня за несвоєчасну сплату основного боргу по Кредиту; пеня, що нараховується та сплачується згідно з п. 4.4.3. та 4.4.4. Угоди; інші платежі;

5/ - у разі невиконання зобов`язань по договору, які викладені у розділі 7.2 Кредитного договору, Банк повідомляє Позичальника, що непогашена частина кредиту, нараховані проценти за користування кредитом, інші платежі підлягають достроковому поверненню протягом 10-ти банківських днів з моменту одержання повідомлення (п. 3.4 (б) Кредитного договору);

6/ - за невиконання зобов`язань щодо сплати кредиту згідно з графіком погашення, сплати процентів, сплати платежів за управління кредитом, зміну умов договору, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості і до дати повного погашення заборгованості (п.п. 4.4.1-4.4.3 Кредитного договору);

7/ - договір набуває чинності з дати його підписання та залишається чинним до дати повного виконання позичальником зобов`язань за договором (п. 8.1 Кредитного договору);

8/ - Позичальник надає Банкові згоду на те, що Банк може надавати інформацію стосовно ОСОБА_1 та його кредитної історії за Договором іншим юридичним особам відповідно до чинного законодавства України, а також на збір, зберігання, використання та поширення такої інформації через Бюро кредитних історій. Банк письмово повідомляє Позичальника про назву та адресу Бюро кредитних історій, до якого надається інформація стосовно Позичальника та його кредитної історії за Договором (п. 8.2 Кредитного договору в редакції Додаткової угоди від 06.01.2009р.).

Виконання зобов`язань по Кредитному Договору №18105К15/2102 від 13.07.2005р. забезпечено Договором поруки №18105Р1, укладеним 13.07.2005р. між ВАТ "Укрексімбанк", ЗАТ "Агропродукт" (Поручитель) та ПП "Продекспорт" (Позичальник) (з врахуванням Договорів про внесення змін №18105Р1-1 від 13.01.2011р. та №18105Р1-2 від 17.10.2013р.), згідно якого:

- Поручитель зобов`язується перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання Позичальником основного зобов`язання, передбаченого Кредитною угодою, яким є 36 761 919,47 грн. з кінцевим терміном погашення до 30.04.2013р. щодо відшкодування суми кредитів, процентів, штрафних санкцій, а також всіх витрат, пов`язаних з наданням та обслуговуванням кредитів (п. 3.1 Договору поруки);

- у випадку невиконання Позичальником основного зобов`язання, Кредитор має право вимагати виконання, в т.ч. дострокового, цього зобов`язання у Поручителя та/або Позичальника, як у солідарних боржників (п.п. 3.2, 4.1.2 Договору поруки);

- Договір набуває чинності з дати підписання сторонами та діє до повного виконання основного зобов`язання (п.п. 7.1, 7.4 Договору поруки).

У зв`язку із спливом терміну (строку) кредитування (30.04.2013р.) та з не поверненням Позичальником та Поручителем у встановлений договором термін (строк) суми кредиту, відсотків та інших платежів, Банк звернувся 16.07.2013р. з позовом до господарського суду про стягнення всієї суми заборгованості за кредитними договорами: №6606К35 від 19.07.2006р., №6606К38 від 27.07.2006р., №6606К44 від 06.09.2006р., №6607К23 від 05.11.2007р., №6609К5 від 01.06.2009р., №6609К9 від 01.07.2009р., №18105К15/2102 від 13.07.2005р. та №6605К48 від 13.07.2005р., договорами поруки №18105Р1 від 13.07.2005р. та №6605Р8 від 13.07.2005р.

Зокрема по Кредитному договору №18105К15/2102 від 13.07.2005р., який є предметом даного спору, Банком заявлено, згідно розрахунків до позовної заяви станом на 01.07.2013р. та станом на 17.10.2013р., з врахуванням додаткової угоди від 17.10.2013р.: тіла кредиту в сумі 36 761 919,47 грн., відсотки за кредитом в сумі 5 069 073,49 грн., сума несплаченої комісії за управління кредитом 512 961,51 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов`язань 1 150 038,42 грн., комісії про зміну умов договору 600,00 грн.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 31.10.2013р. у справі №921/730/13-г/3, яке набрало законної сили 15.11.2013р., позов Банку задоволено та вирішено стягнути 197 504 593 грн. 91 коп.

1/ - з Приватного підприємства "Продекспорт" та Закритого акціонерного товариства "Агропродукт" солідарно на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі Філії АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі заборгованість за Кредитними угодами №18105К15/2102 від 13.07.2005 року та №6605К48 від 13.07.2005 року, договорами поруки №18105Р1 від 13.07.2005 року та №6605Р8 від 13.07.2005 року 41 003 252 грн. 65 коп. заборгованості за кредитом; 5 426 712 грн. 21 коп. заборгованості за несплаченими відсотками; 574 509 грн. 51 коп. заборгованості за несплаченими комісіями; 1 353 420 грн. 28 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань, всього 48 357 894,65 грн.;

2/ - з Приватного підприємства "Продекспорт" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі Філії АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі заборгованість за Кредитними договорами №6606К35 від 19.07.2006 року, №6606К38 від 27.07.2006 року, №6606К44 від 06.09.2006 року, №6607К23 від 05.11.2007 року, №6609К5 від 01.06.2009 року, №6609К9 від 01.07.2009 року 124 807 829 грн. 86 коп. заборгованості за кредитом; 16 288 803 грн. 93 коп. заборгованості за несплаченими відсотками; 1 476 358 грн. 37 коп. заборгованості за несплаченими комісіями; 6 573 707 грн. 10 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань, всього 149 146 699,26 грн.

На виконання рішення видано 15.11.2013р. накази.

Ухвалою суду від 28.11.2013р. виконання рішення суду від 31.10.2013р. у справі №921/730/13-г/3 розстрочено згідно графіку погашення у загальній сумі 197 504 593 грн. 91 коп. невиконаного рішення станом на 28.11.2013р.: 25 грудня 2013 року 1 500 000 грн. 00 коп.; 25 січня 2014 року 1 500 000 грн. 00 коп.; 25 лютого 2014 року 1 500 000 грн. 00 коп.; 25 березня 2014 року 1 500 000 грн. 00 коп.; 25 квітня 2014 року 1 500 000 грн. 00 коп.; 25 травня 2014 року 1 500 000 грн. 00 коп.; 25 червня 2014 року 1 500 000 грн. 00 коп.; 25 липня 2014 року 1 500 000 грн. 00 коп.; 25 серпня 2014 року 1 500 000 грн. 00 коп.; 25 вересня 2014 року 1 500 000 грн. 00 коп.; 25 жовтня 2014 року 1 500 000 грн. 00 коп. та 25 листопада 2014 року 181 004 593 грн. 90 коп.

Ухвалою суду від 26.01.2015р., виконання рішення від 31.10.2013р. у справі №921/730/13-г/3 розстрочено шляхом сплати залишку несплаченої заборгованості в сумі 181 004 593 грн. 91 коп. згідно графіка: - січень 2015р. 5 100 000 грн.; - лютий 2015р 1 700 000 грн.; - березень 2015р. 1 700 000 грн.; - квітень 2015р. 1 700 000 грн.; - травень 2015р. 1 700 000 грн.; - червень 2015р. 1 700 000 грн.; - липень 2015р. 1 700 000 грн.; - серпень 2015 р. 1 700 000 грн.; - вересень 2015р. 1 700 000 грн.; - до 25 жовтень 2015р. (включно) 162 304 593 грн. 91 коп.

Ухвалою суду від 04.11.2016р. визнано наказ від 15.11.2013р. у справі №921/730/13-г/3 (про солідарне стягнення заборгованості із ПП "Продекспорт" (Позичальник) та ЗАТ "Агропродукт" (Поручитель)) таким, що не підлягає виконанню, та видано накази на виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 31.10.2013р. у справі №921/730/13-г/3 щодо кожного боржника окремо із зазначенням застереження про солідарне стягнення. Доказів виконання наказів позивачем суду не надано, причин не подання таких позивач суду не пояснив.

Рішенням суду від 12.10.2018р. у справі №921/1017/15-г/7, яке набрало законної сили 13.11.2018р., відмовлено у позові ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі до Приватного підприємства "Продекспорт" та Приватного акціонерного товариства "Агро-Продукт" про солідарне стягнення 7 354 007,86 грн. за Кредитним договором №18105К15/2102 від 13.07.2005р. за період з 17.10.2013р. по 30.09.2015р., з яких: - 6 415 993,79 грн. заборгованість по відсотках, - 936 814,07 грн. заборгованість по комісії за управління кредитом, - 1 200,00 грн. заборгованість по комісії за внесення змін до Кредитного договору.

Банком заявлені позовні вимоги про стягнення платежів за Кредитним договором №18105К15/2102 від 13.07.2005р. за період з 01.10.2015р. по 31.08.2018р. в сумі 44 657 843,66 грн., з яких: 17 416 980,51 грн. несплачені відсотки, 3 860 001,60 грн. комісія за управління кредитом (0,3%), 79 520,00 грн. комісія за управління кредитом (щомісячна фіксована сума), 3 217 926,92 грн. 3% річних за прострочення сплати основного боргу, 1 699 386,48 грн. 3% річних за прострочення сплати процентів, 286 182,61 грн. 3% річних за прострочення сплати комісії, 10 918 290,08 грн. втрати від інфляції за прострочення сплати основного боргу, 5 693 646,82 грн. втрати від інфляції за прострочення сплати процентів, 896 327,63 грн. втрати від інфляції за прострочення сплати комісії, 480 131,09 грн. пеня за прострочення сплати процентів, 107 240,65 грн. пеня за прострочену комісію (0,3%), 2 209,27 грн. пеня за прострочену комісію (фіксована сума).

Суд, на підставі ст.ст. 86, 237 ГПК України, давши оцінку поданим доказам та наведеним учасниками справи доводам в обґрунтування заявлених вимог та заперечень, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

При цьому, суд виходив із наступного:

- порядок укладення, зміни, розірвання та виконання кредитного договору регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Господарського кодексу України (далі ГК України), Закону України "Про банки і банківську діяльність" та нормативними актами, прийнятими Національним банком України, який є особливим центральним органом державного управління (ст. 2 Закону України "Про Національний банк України") та видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими для органів державної влади, місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Відповідно до ст.ст. 47, 49, ч. 1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність", відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно ст. 626, 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, при цьому, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч. 3 ст. 6 ЦК України).

Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі, у якому передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту (ст. 345 ГК України, ст. 1055 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

До відносин за кредитним договором, відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад", якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.ст. 526, 530 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

У відповідності до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постановах від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018р. у справі №310/11534/13-ц, положення абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняються, а права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України. Якщо за рішенням про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, оскільки звернення з позовом про стягнення повної суми кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Правовий висновок у постановах від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018р. у справі №310/11534/13-ц Великою палатою Верховного Суду здійснено у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 302 ГПК України, та забезпечує формування єдиної правозастосовної практики.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, якщо це встановлено договором або законом, при цьому, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст.ст. 546, 547, 548 ЦК України).

Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України).

За змістом положень ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України, поручитель пов`язаний із боржником зобов`язальними правовідносинами, проте він є самостійним суб`єктом у відносинах із кредитором; має право висувати заперечення проти вимог кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 ЦК України).

Подання кредитором позову до боржника не є перешкодою для подання позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашено (правова позиція, викладена в п. 4.1.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №1 від 24.11.2014р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів").

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 558 ЦК України).

Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання (ч. 1 ст. 559 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджено:

- згідно змісту умов Кредитного договору №18105К15/2102 від 13.07.2005р., з врахуванням Додаткових угод, які є невід`ємною його частиною, кінцевий термін (строк) кредитування Позичальника встановлений до 30.04.2013р., інший термін кредитування, порядок та строки повернення суми кредиту поза межами терміну кредитування сторонами не встановлювався.

Банк звернувся з позовом до суду 16.07.2013р. про стягнення повної суми заборгованості, яка виникла по договору, а тому на час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 31.10.2013р. у справі №921/730/13-г/3 встановлено факт невиконання Позичальником (ПП ОСОБА_2 ") та Поручителем (ПрАТ "Агро-Продукт") основного зобов`язання по 8-ми Кредитних договорах, зокрема і по Кредитному договору №18105К15/2102 від 13.07.2005р. у термін (строк) кредитування встановлений договором до 30.04.2013р. та стягнуто повну суму неповернутого кредиту станом на 17.10.2013р., згідно поданого Банком розрахунку: тіла кредиту в сумі 36 761 919,47 грн., відсотків за кредитом в сумі 5 069 073,49 грн. за період з 01.09.2009р. по 16.10.2013р., сума несплаченої комісії за управління кредитом 512 961,51 грн. за період вересень 2009р. по вересень 2013р., пені за несвоєчасне виконання зобов`язань 1 150 038,42 грн. та комісії про зміну умов договору 600,00 грн. Тобто, рішенням суду задоволено вимоги позивача про стягнення 3 686 825 грн. 46 коп. відсотків за період з 01.09.2009р. по 30.04.2013р. та 1 382 248 грн. 03 коп. відсотків за період з 01.05.2013р. по 16.10.2013р. за користування кредитом поза межами строку кредитування, що не узгоджується із ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1050 ЦК України та правовими висновками Верховного Суду. Правова оцінка, надана господарським судом у справі №921/730/13-г/3 в частині стягнення відсотків поза межами строку кредитування, відповідно до ч. 7 ст. 75 ГПК України, не є обов`язковою для господарського суду при розгляді даної справи.

При таких обставинах, позивач, звернувшись з позовом, скористався своїм правом на стягнення повної суми заборгованості по Кредитному договору та такими діями, на власний розсуд, змінив п. 8.1 умов договору щодо його чинності до дати повного виконання сторонами зобов`язань за договором, зокрема і строку повернення усієї суми кредиту. Рішенням суду від 31.10.2013р. у справі №921/730/13-г/3 про стягнення заборгованості підтверджені такі зміни, і таке рішення виконується у порядку, передбаченому нормами Закону України "Про виконавче провадження".

За вищезазначеними правовими висновками Великої палати, наявність судового рішення про задоволення вимог Банку щодо всієї суми заборгованості по Кредитному договору, яке боржник виконав не у повному обсязі, не є підставою для нарахування відсотків за кредитними договорами, який змінений в частині строку дії договору.

Щодо Додаткових угод до Кредитного договору, а саме: Додаткова угода №18105К15-38/2102 від 09.12.2013р., якою визначено проценти за користування Кредитом; №18105К15-39/2102 від 31.01.2014р., якою встановлено нарахування плати за управління Кредитом; №18105К15-40/2102 від 20.02.2014р., якою змінено дату подання Позичальником документів Банку (Фінансова звітність Позичальника з відміткою органу державної статистики про її подання; розшифровка дебіторської і кредиторської заборгованості Позичальника) відповідно до Кредитного договору; №18105К15-41/2102 від 20.01.2015р., якою змінено розмір процентів за користування Кредитом, то такі не мають юридичної сили та не породжують будь-яких правових наслідків, оскільки укладені після прийняття рішення суду та закінчення дати дії Кредитного договору та поза межами строку кредитування передбаченого Кредитним договором (30.04.2013р.). Крім того, сторонами не погоджувалися істотні умови договору щодо суми кредиту та терміну її кредитування, яка склалася на момент їх укладення, враховуючи часткове виконання рішення суду у справі №921/730/13-г/3, тому такі є неукладеними.

Отже, вимоги позивача про стягнення нарахованих за період з 01.10.2015р. по 31.08.2018р. процентів за користування кредитом у сумі 17 416 980,51 грн., які нараховані поза межами строку кредитування, встановленого Кредитним договором (30.04.2013р.), суперечать ст. 1050 ЦК України та не підлягають до задоволення.

Також не підлягають до задоволення і вимоги позивача про стягнення нарахованих за період з 01.10.2015р. по 31.08.2018р.: 3 860 001,60 грн. комісія за управління кредитом (0,3%) та 79 520,00 грн. комісія за управління кредитом (щомісячна фіксована сума), заявлені у відповідності до Додаткових угод від 19.01.2010р. та від 17.10.2013р., враховуючи припинення дії Кредитного договору за волевиявленням позивача та його право тільки на стягнення коштів у порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України.

Із даних підстав, рішенням Господарського суду Тернопільської області від 12.10.2018р. у справі №921/1017/15-г/7, яке набрало законної сили, відмовлено у позові ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі до Приватного підприємства "Продекспорт" та Приватного акціонерного товариства "Агро-Продукт" про солідарне стягнення 7 354 007,86 грн. за Кредитним договором №18105К15/2102 від 13.07.2005р., нарахованих за період з 17.10.2013р. по 30.09.2015р., з яких: - 6 415 993,79 грн. заборгованість по процентах, - 936 814,07 грн. заборгованість по комісії за управління кредитом та 1 200,00 грн. заборгованість по комісії за внесення змін до Кредитного договору.

У зв`язку з відмовою у позові щодо стягнення суми нарахованих відсотків та комісії, відмовляється у позові і щодо нарахування на них за період з 01.10.2015р. по 31.08.2018р.: 1 699 386,48 грн. 3% річних за прострочення сплати процентів, 5 693 646,82 грн. втрати від інфляції за прострочення сплати процентів, 286 182,61 грн. 3% річних за прострочення сплати комісії, 896 327,63 грн. втрати від інфляції за прострочення сплати комісій, 480 131,09 грн. пеня за прострочення сплати процентів, 107 240,65 грн. пеня за прострочену комісію (0,3%), 2 209,27 грн. - пеня за прострочену комісію (фіксована сума), які є похідними від основної суми заявлених зобов`язань.

Також, не підлягають до задоволення заявлені до стягнення за період з 01.10.2015р. по 31.08.2018р. за прострочення сплати основного боргу (36 761 919,47 грн.): 3 217 926,92 грн. 3% річних та 10 918 290,08 грн. втрати від інфляції.

Так, відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, яка передбачає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. А тому наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України за спірний період (правова позиція викладена у п. 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Отже, заявляючи в цій частині вимоги, позивач має довести суму позики, яка стягнута рішенням суду, але не повернута позивачу станом на дату звернення до суду, на яку позивач нарахував 3% річних та інфляційні втрати.

Із наданих позивачем матеріалів виконавчого провадження не можливо встановити в якій частині виконано рішення суду.

Як встановлено матеріалами справи, на виконання рішення суду від 31.10.2013р. у справі №921/730/13-г/3 видано 15.11.2013р. накази, якими охоплено суму зобов`язань по 8-ми Кредитних договорах без розмежування зобов`язань по кожному із них, на загальну суму 197 504 593 грн. 91 коп. (тіло кредиту, відсотки, комісії, пеня).

У період з 15.11.2013р. по 26.01.2015р. (дата прийняття ухвали про розстрочку виконання рішення) залишок суми складав 181 004 593 грн. 91 коп. (без розмежування по Кредитних договорах та несплачених платежах, стягнутих рішенням суду), а 16 500 000,00 грн. (без зазначення по яких Кредитних угодах та яких платежах здійснена оплата на виконання рішення суду) сплачено боржником самостійно.

1/ Наказ щодо солідарного стягнення за Кредитними угодами №18105К15/2102 від 13.07.2005 року та №6605К48 від 13.07.2005 року пред`являвся до виконання в органи ДВС 12.11.2014р., 04.03.2015р. та 19.11.2015р. відповідно:

- постановою від 18.11.2014р. відмовлено у відкритті виконавчого провадження, у зв`язку із відсутністю повноважень у ОСОБА_3 на представництво Банку;

- постановою від 23.03.2015р. повернуто наказ у зв`язку із апеляційним оскарженням рішення суду від 31.10.2013р.;

- постановою від 20.11.2015р. відмовлено у відкритті виконавчого провадження, у зв`язку із невідповідністю виконавчого документа вимогам законодавства;

- постановами органу ДВС від 19.04.2018р. відкрито виконавче провадження ВП №56224589 та від 20.04.2018р. накладено арешт на грошові кошти боржника.

2/ Наказ про стягнення суми з Боржника по інших 6-ти Кредитних договорах пред`явлений до виконання 19.11.2015р., про що свідчить постанова органу ДВС про відкриття виконавчого провадження ВП №49424873 від 20.11.2015р. та постанови про арешт коштів боржника.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999р. (Закон втратив чинність з 05.10.2016р.), сторони зобов`язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р., сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р., у заяві про примусове виконання рішення стягувач зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Отже, законодавець у Закону України "Про виконавче провадження" у редакціях, чинних на момент вчинення виконавчих дій, покладає на стягувача обов`язок повідомити виконавця про сплачені суми, оскільки від суми виконання залежать виконавчі дії, які вчиняє виконавча служба у межах виконавчих проваджень, зокрема накладення арешту на кошти та майно у сумі стягнення, встановлення суми виконавчого збору від суми стягнення.

Пред`являючи до виконання вищезазначені накази у період з 12.11.2014р. по 19.04.2018р., Банк не повідомив державного виконавця про часткове виконання Боржником рішення суду у розрізі, як стверджує Банк, виконаних Кредитних договорів, зокрема у наказі про солідарне стягнення не враховано виконання рішення щодо Кредитного договору №6605К48 від 13.07.2005р., а у іншому наказі №6606К35 від 19.07.2006р., №6609К5 від 01.06.2009р., №6609К9 від 01.07.2009р.

Даний факт підтверджується постановами про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на кошти боржника у межах виконавчих проваджень, відкритих на виконання рішення суду, згідно яких виконавче провадження вчиняється без врахування сум здійснених платежів.

Позивач, на підтвердження часткового виконання рішення суду від 31.10.2013р. у справі №921/730/13-г/3, надав виписки по рахунках, які, на його думку, підтверджують факт виконання рішення суду в частині 4-ьох кредитних договорів. Разом з тим, такі докази не є достовірними у розумінні ст. 78 ГПК України, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, враховуючи наступне:

1/ По кредитному договору №6605К48 від 13.07.2005р. рішенням стягнуто: 4 241 333,18 грн. основний борг станом на 17.10.2013р., 357 638,72 грн. проценти за період з 01.09.2010р. по 16.10.2013р. (із них поза межами строку кредитування (30.04.2013р.) 159 474,10 грн. (01.05.2013р. по 16.10.2013р.)), 60 948,00 грн. комісії за період з лютого 2013р. по вересень 2013р., 203 381,86 грн. пеня за період з 12.07.2010р. по 09.04.2013р.

Відповідно до виписки по рахунку за період з 01.11.2013р. по 07.04.2017р. №247 (облік тіла кредиту) сума тіла кредиту (4 241 333,18 грн.) погашена станом на 14.05.2014р., при цьому, виписка не містить інформації про закриття рахунку, враховуючи погашення основного зобов`язання.

Відповідно до виписок по рахунках за період з 01.11.2013р. по 07.04.2017р. №247 (облік прострочених відсотків та їх сплата) та №247 (облік нарахованих відсотків) сума відсотків станом на 31.10.2013р. 355 931,79 грн., сума нарахованих відсотків за період з листопада 2013р. по травень 2014р. 2 236,21 грн. (всього 358 168,00 грн.), погашено станом на 17.02.2014р. 357 015,66 грн.

Відповідно до виписок по рахунках за період з 01.11.2013р. по 07.04.2017р. №247 (облік прострочених комісій та їх сплата) та №247 (облік нарахованих комісій) сума комісій станом на 31.10.2013р. 60 288,00 грн., сума нарахованих комісій за період з листопада 2013р. по серпень 2014р. 4 545,00 грн. (всього 64 833,00 грн.), погашено станом на 17.02.2014р. 62 308,00 грн.

Рішення у частині стягнення пені у сумі 203 381,86 грн., за поясненням представника Банку, не виконано.

2/ По кредитному договору №6606К35 від 19.07.2006р. рішенням стягнуто: 6 140 751,58 грн. основний борг станом на 17.10.2013р., 395 106,78 грн. проценти за період з 01.10.2010р. по 16.10.2013р. (із них поза межами строку кредитування (30.04.2013р.) 230 892,35 грн. (01.05.2013р. по 16.10.2013р.)), 35 849,33 грн. комісії за період з квітня 2013р. по вересень 2013р., 528 702,84 грн. пеня за період з 30.06.2010р. по 27.06.2012р.

Відповідно до виписки по рахунку за період з 01.11.2013р. по 07.04.2017р.: №247 (облік тіла кредиту) сума тіла кредиту (6 140 751,58 грн.) погашена станом на 24.10.2014р., при цьому, виписка не містить інформації про закриття рахунку, враховуючи погашення основного зобов`язання.

Відповідно до виписок по рахунках за період з 01.11.2013р. по 07.04.2017р.: №247 (облік прострочених відсотків та їх сплата) та №247 (облік нарахованих відсотків) сума відсотків станом на 31.10.2013р. 392 246,92 грн., сума нарахованих відсотків за період з листопада 2013р. по жовтень 2014р. 17 324,55 грн. (всього 409 571,47 грн.), погашено станом на 26.11.2014р. 407 568,33 грн.

Відповідно до виписок по рахунках за період з 01.11.2013р. по 07.04.2017р.: №247 (облік прострочених комісій та їх сплата) та №247 (облік нарахованих комісій) сума комісій станом на 31.10.2013р. 35 309,33 грн., сума нарахованих комісій за період з листопада 2013р. по жовтень 2014р. 15 347,69 грн. (всього 50 657,02 грн.), погашено станом на 26.11.2014р. 46 073,47 грн.

Рішення у частині стягнення пені у сумі 528 702,84 грн., за поясненням представника Банку, не виконано.

3/ По кредитному договору №6609К5 від 01.06.2009р. рішенням стягнуто: 1 520 000,00 грн. основний борг станом на 17.10.2013р., 217 955,69 грн. проценти за період з 01.09.2010р. по 16.10.2013р. (із них поза межами строку кредитування (30.04.2013р.) 93 142,23 грн. (01.05.2013р. по 16.10.2013р.)), 24 252,00 грн. комісії за період з лютого 2013р. по вересень 2013р., 139 877,90 грн. пеня за період з 30.06.2010р. по 30.06.2013р.

Відповідно до виписки по рахунку за період з 01.11.2013р. по 07.04.2017р.: №247 (облік тіла кредиту) сума тіла кредиту (1 520 000,00 грн.) погашена станом на 10.01.2014р., при цьому, виписка не містить інформації про закриття рахунку, враховуючи погашення основного зобов`язання.

Відповідно до виписок по рахунках за період з 01.11.2013р. по 07.04.2017р.: №247 (облік прострочених відсотків та їх сплата) та №247 (облік нарахованих відсотків) сума відсотків станом на 31.10.2013р. 216 757,02 грн., сума нарахованих відсотків за період з листопада 2013р. по січень 2014р. 327,44 грн. (всього 217 084,46 грн.), погашено станом на 12.12.2013р. 216 887,91 грн.

Відповідно до виписок по рахунках за період з 01.11.2013р. по 07.04.2017р.: №47 (облік прострочених комісій та їх сплата) та №247 (облік нарахованих комісій) сума комісій станом на 31.10.2013р. 23 712,00 грн., сума нарахованих комісій за період з листопада 2013р. по січень 2014р. 1 348,05 грн. (всього 25 060,05 грн.), погашено станом на 12.12.2013р. 24 776,00 грн.

Рішення у частині стягнення пені у сумі 139 877,90 грн., за поясненням представника Банку, не виконано.

4/ По кредитному договору №6609К9 від 01.07.2009р. рішенням стягнуто: 1 800 000,00 грн. основний борг станом на 17.10.2013р., 282 990,00 грн. проценти за період з 01.09.2010р. по 16.10.2013р. (із них поза межами строку кредитування (30.04.2013р.) 110 300,00 грн. (01.05.2013р. по 16.10.2013р.)), 29 700,00 грн. комісії за період з лютого 2013р. по вересень 2013р., 167 376,35 грн. пеня за період з 30.06.2010р. по 30.06.2013р.

Відповідно до виписки по рахунку за період з 01.11.2013р. по 07.04.2017р.: №247 (облік тіла кредиту) сума тіла кредиту (1 800 000,00 грн.) погашена станом на 12.02.2014р., при цьому, виписка не містить інформації про закриття рахунку, враховуючи погашення основного зобов`язання.

Відповідно до виписок по рахунках за період з 01.11.2013р. по 07.04.2017р.: №247 (облік прострочених відсотків та їх сплата) та №247 (облік нарахованих відсотків) сума відсотків станом на 31.10.2013р. 281 490,00 грн., сума нарахованих відсотків за період з листопада 2013р. по лютий 2014р. 585,80 грн. (всього 282 075,80 грн.), погашено станом на 10.01.2014р. 281 795,00 грн.

Відповідно до виписок по рахунках за період з 01.11.2013р. по 07.04.2017р.: №247 (облік прострочених комісій та їх сплата) та №247 (облік нарахованих комісій) сума комісій станом на 31.10.2013р. 29 160,00 грн., сума нарахованих комісій за період з листопада 2013р. по лютий 2014р. 3 101,25 грн. (всього 32 261,25 грн.), погашено станом на 10.01.2014р. 30 780,00 грн.

Рішення у частині стягнення пені у сумі 167 376,35 грн., за поясненням представника Банку, не виконано.

Слід зазначити, що Додатковими угодами від 17.10.2013р. до усіх Кредитних договорів (вісім), у зв`язку із зміною валюти кредитування, внесено зміни у рахунки, відкриті для Позичальника щодо кожного Кредитного договору, та відкрито нові рахунки: рахунок, на який обліковується прострочена заборгованість та рахунок для сплати процентів, плат та інших платежів. З останнього Банк самостійно розподіляв платежі в рахунок погашення боргу по процентах, комісіях, інших платежах, що підтверджується виписками, з яких вбачаються розбіжності між сумою стягнення та погашення.

Дані розбіжності стали наслідком неправомірних дій Банку в частині нарахування відсотків після дати прийняття рішення та поза межами строку кредитування. Виписками підтверджено, що крім сум, стягнутих рішенням по відсотках та комісії, Банк за рахунок поступлених коштів покрив нараховані поточні платежі після прийняття рішення.

Суд відхиляє пояснення представника Банку щодо того, що нарахування і стягнення пені здійснюється за касовим методом, відповідно до Облікової політики Банку, без бухгалтерського обліку такої на рахунках, як не підтверджені належними доказами та такі, що не узгоджуються з чинним законодавством.

Так, в бухгалтерському обліку, відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Мінфіну від 30.11.1999р. №291, на субрахунку 715 «Одержані штрафи, пені, неустойки» узагальнюється інформація про штрафи, пені, неустойки та інші санкції за порушення господарських договорів, які визнані боржником або щодо яких одержані рішення суду, арбітражного суду про їх стягнення, а також про суми з відшкодування зазнаних збитків. Тобто дохід підприємства у бухгалтерському обліку потрібно збільшити за датою визнання боржником вказаних сум, або щодо яких одержані рішення суду про їх стягнення.

Позивач не надав суду доказів на підтвердження закріплення в Обліковій політиці банку критеріїв визнання доходів за операціями, пов`язаними з отриманням штрафів, пені, неустойок за рішенням суду, а отже не підтвердив відсутність обліку у порядку, встановленому вищезазначеною Інструкцією.

Крім того, Банк, стверджуючи про дію кредитного договору до повного виконання, мав би дотримуватися п. 4.5.6 (черговість здійснення платежів), відповідно до якого погашення пені передує погашенню комісії, а тому доводи про те, що відповідачем не виконано рішення у частині пені є сумнівними та не доведеними належними доказами щодо її обліку.

Відхиляються судом пояснення представника Банку щодо причин незакриття балансових рахунків по вищезазначених кредитних договорах у зв`язку із невиконанням рішення суду в частині погашення пені, оскільки такі не узгоджуються із Протоколом засідання правління АТ "Укрексімбанк" №13 від 16.03.2017р., відповідно до якого філію ПАТ "Укрексімбанк" у м. Тернопіль з квітня 2017р. переведено на баланс Головного банку. Відповідно до даного Протоколу, філія перенесла залишки за рахунками, які обліковувалися за кредитними угодами на рахунки Головного Банку, який по таких договорах відкривав інші рахунки для їх обліку, що підтверджується випискою по рахунках по кредитному договору, що є предметом розгляду у даній справі. Крім того, дані Протоколу не містять виключень щодо окремих Кредитних договорів та повноважень Банку щодо порядку їх обслуговування та отримання платежів, які передбачені такими договорами.

Отже, станом на квітень 2017р., Банк зобов`язаний був закрити усі відкриті рахунки по незакритих Кредитних договорах та передати залишки по них на головний офіс, у тому числі і по пені, яка обліковується як дохід, відповідно до Інструкції.

Враховуючи, що Банк не надав доказів закриття вищезазначених 4-ьох Кредитних договорів, а отже такі є відкритими, і залишки по них не передавалися на головний офіс.

Щодо суми тіла кредиту по Кредитному договору №18105К15/2102 від 13.07.2005р., який є предметом даної справи, то позивачем не надано доказів на підтвердження невиконання рішення суду від 31.10.2013р. у справі №921/730/13-г/3 в цій частині, а саме:

1/ не надано даних по виконавчих провадженнях по рішенню суду від 31.10.2013р. у справі №921/730/13-г/3 у розрізі 8-ми Кредитних договорів із доказами повідомлення Банком державного виконавця про суми погашених зобов`язань, зокрема по вищезазначених 4ьох угодах, у межах цих проваджень;

2/ не надано доказів на обґрунтування вчинених Банком операцій по рахунках №247 та №247, на яких обліковуються нараховані, прострочені та сплачені відсотки, щодо нарахування відсотків по кредиту після прийняття рішення №921/730/13-г/3 та поза межами строку кредитування, та зарахування на їх погашення сплачених боржником у період з 19.11.2013р. по 06.11.2014р. 64 344,99 грн., що випливає із даних виписок за період з 01.11.2013р. по 07.04.2017р.

Як зазначалося вище, Додатковою угодою від 17.10.2013р. до Кредитного договору №18105К15/2102 від 13.07.2005р., у зв`язку із зміною валюти кредитування, внесено зміни у рахунки, відкриті для Позичальника щодо даного договору, та відкрито нові рахунки: рахунок № НОМЕР_1 , на який обліковується прострочена заборгованість та рахунок № НОМЕР_2 для сплати процентів, плат та інших платежів. З останнього Банк самостійно розподіляв платежі в рахунок погашення боргу по процентах, комісіях, інших платежах, зокрема і щодо суми 64 344,99 грн.

3/ одним із доказів на підтвердження непогашеного зобов`язання є кредитний звіт із кредитної історії ПП "Продекспорт", яка ведеться кваліфікованими щодо резидентів України бюро кредитних історій: Перше всеукраїнське бюро кредитних історій, Українське бюро кредитних історій і Міжнародне бюро кредитних історій, відповідно до Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" від 23.06.2005р. Зокрема, у кредитній історії зазначається інформація: сума зобов`язання за укладеним кредитним правочином; вид валюти зобов`язання; строк і порядок виконання кредитного правочину; відомості про розмір погашеної суми та остаточну суму зобов`язання за кредитним правочином; дата виникнення прострочення зобов`язання за кредитним правочином, його розмір і стадія погашення; рішення судів, що стосуються виникнення, виконання та припинення зобов`язань за укладеним кредитним правочином.

За умовами п. 8.2 Кредитного договору, сторони погодили, що Банк має право поширювати інформацію щодо Позичальника та його кредитної історії за Договором через Бюро кредитних історій, отже Банк мав можливість надати такі докази суду на підтвердження інформації щодо погашених сум та наявних зобов`язань по 8-ми Кредитних договорах, зокрема і по Кредитному договору, що є предметом даного спору;

4/ одним із доказів погашення заборгованості по кредитному договору є дані Реєстру позичальників, який діє на підставі Положення про єдину інформаційну систему "Реєстр позичальників", затвердженого Постановою Правління НБУ №245 від 27.06.2001р. (втратила чинність на підставі Постанови Правління Національного Банку України від 04.05.2018р. №50). Згідно п.п. 3.1, 7.2 вищезазначеного Положення, після підключення до ЄІС "Реєстр позичальників" банк регулярно надає потрібну інформацію про своїх клієнтів до бази даних ЄІС "Реєстр позичальників" і несе повну відповідальність згідно з чинним законодавством за достовірність наданої інформації. Банк надає до ЄІС "Реєстр позичальників" інформацію про тих позичальників, які на дату її надання мають прострочену заборгованість (з урахуванням прострочених нарахованих доходів) у національній та іноземній валютах у сумі, що в гривневому еквіваленті перевищує 10 тис. грн. Своєчасне надання до ЄІС "Реєстр позичальників" достовірної інформації про свого клієнта є обов`язковим для всіх користувачів системи. За даними Реєстру, як доказ обліку Кредитного договору №18105К15/2102 від 13.07.2005р. в Реєстрі позичальників, внесено запис у графу «погашення суми кредиту» станом на 15.05.2017р., що свідчить про погашення заборгованості по даному Кредитному договору.

При цьому, суд зазначає, що розмір неповернутої позики по Кредитному договору №18105К15/2102 від 13.07.2005р. не був доведений і при розгляді справи №921/1017/15-г/7 між тими ж сторонами про стягнення відсотків по тому ж Кредитному договору, про що зазначено у рішенні суду від 12.10.2018р.

Вищезазначеним рішенням також було встановлено, що Позичальником, згідно рахунків Банку, сплачено 64 344,99 грн. процентів за користування кредитом та комісії за управління кредитом за період з 19.11.2013р. по 06.11.2014р., які за поясненням представників Банку, без підтвердження таких доказами, зараховані на виконання рішення суду від 31.10.2013р. у справі №921/730/13-г/3.

Разом з тим, дані виписок по рахунках по Кредитному договору №18105К15/2102 від 13.07.2005р., надані на вимогу суду Банком у даній справі, підтвердили, що такі пояснення не відповідають дійсності.

Суд відхиляє доводи позивача щодо того, що на правовідносини, які склалися між сторонами по Кредитному договору не застосовуються правові висновки Великої палати Верховного Суду, оскільки Банк не звертався з вимогою про дострокове повернення кредиту та кредитний договір діє до повного виконання зобов`язань за договором, як помилкові. При цьому, суд зазначає, що у правових висновках Великої палати враховано не тільки випадки звернення кредитодавця з вимогою про дострокове повернення кредиту, а і випадки закінчення терміну кредитування та зміни кредитодавцем на власний розсуд умов основного зобов`язання щодо строку дії договору, порядку сплати процентів за користування кредитом шляхом звернення до суду з позовом про стягнення всієї суми по договору. Банком, на власний розсуд, змінено п. 8.1 договору щодо дії такого до повного виконання шляхом звернення до суду про стягнення всієї суми, яка стягується у порядку виконавчого провадження. Доводи Банку про дію договору спростовуються і тим, що сторонами не внесено змін у договір щодо умов управління кредитом, його обліку на рахунках Банку після стягнення всієї суми кредиту рішенням суду, з врахуванням розстрочення несплаченої суми, як загальної суми боргу без зазначення кредитних договорів та сум по відповідних платежах, стягнутих судом по таких договорах (відсотки, комісії, пені), що унеможливлює встановити порядок зарахування Банком сплачених сум на виконання рішення суду в погашення конкретних кредитних договорів без передбачення таких умов договором.

Суд приймає до уваги доводи відповідача 1 як обґрунтовані щодо недоведення Банком розміру заборгованості по кредитному договору №18105К15/2102 від 13.07.2005р., враховуючи, що рішенням суду від 31.10.2013р. у справі №921/730/13-г/3 не встановлено окремо по кожному із восьми кредитних договорів розміру заборгованості та неможливості встановити розподіл Банком сплачених коштів на його виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта (правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 22.02.2017р. у справі № 927/788/16).

Отже, факти, встановлені рішенням суду від 12.10.2018р. у справі №921/1017/15-г/7, мають преюдиційне значення та не потребують доказування у даній справі щодо погашення заборгованості по тілу кредиту по Кредитному договору №18105К15/2102 від 13.07.2005р.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст. 76-79 ГПК України).

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При таких обставинах, позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у ПП "Продекспорт" (Позичальник) заборгованості по Кредитному договору №18105К15/2102 від 13.07.2005р., правомірність нарахування на основну суму боргу 3% річних та втрат від інфляції, рішенням Господарського суду Тернопільської області від 12.10.2018р. у справі №921/1017/15-г/7, яке набрало законної сили, встановлено факт погашення заборгованості по Кредитному договору №18105К15/2102 від 13.07.2005р., правомірність донарахування після закінчення строку дії кредитування процентів та комісій за управління кредитом, та пені, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення їх сплати, а отже позовні вимоги, заявлені до ПП "Продекспорт" (Позичальник) та ПрАТ "Агро-Продукт" (Поручитель), є безпідставними, не відповідають нормам законодавства з врахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018р. у справі №310/11534/13-ц, та задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 73-79, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили протягом 20 днів з дня виготовлення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду або через Господарський суд Тернопільської області.

Повне рішення складено 20 травня 2019 року

Суддя М.С. Стадник