ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року Справа № 915/824/18

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Давченко Т.М.

за участі секретаря Астахової С.І.

та представників сторін:

від позивача - Іванової Н.М., дов. від 04.06.2018;

від відповідача - Свєтликова Д.Ю., ордер від 21.02.2019 серії МК № 111168;

від третьої особи представник не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 915/824/18

за позовом фізичної особи-підприємця Салошина Олексія Володимировича ,

АДРЕСА_1 ;

до Комунального підприємства Миколаївської міської ради "Миколаївелектротранс",

вул. Андрєєва-Палагнюка, 17, м. Миколаїв, 54020;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління комунального майна Миколаївської міської ради,

вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001;

про усунення перешкод у користуванні орендованим майном

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець Салошин Олексій Володимирович звернувся з позовом до Комунального підприємства Миколаївської міської ради "Миколаївелектротранс" (далі - КП ММР "Миколаївелектротранс") з вимогою про усунення, в порядку ст. 391 ЦК України, перешкод у користуванні ним орендованим за укладеним з КП ММР "Миколаївелектротранс" договором від 01.08.2016 оренди окремого індивідуально визначеним майном: воротами, кіоском металевим та асфальтовим замощенням площею 226 кв.м., розміщеними за адресою: вул. Будівельників, 22, м. Миколаїв, посилаючись на те, що відповідачем у порушення договору оренди заблоковано доступ до вищевказаного орендованого майна шляхом навішення замків на орендовані ворота та знищення системи зовнішнього освітлення автостоянки, що знаходилася на орендованому асфальтовому замощенні.

За таким предметом та підставами спору ухвалою суду від 06.08.2018 відкрито провадження в даній справі.

До розгляду справи по суті підприємцем Салошиним подано заяву від 02.10.2018, зареєстровану в суді в той же день за вх. № 12756/18, про зміну предмета позову, в якій викладено такі вимоги:

"1. Визнати дії КП ММР "Миколаївелектротранс", які полягають у блокуванні доступу ФОП Салошину Олексію Володимировичу до орендованого майна, згідно Договору оренди індивідуально визначеного майна № 115 від 01 серпня 2016 року - незаконними;

2. Зобов`язати КП ММР "Миколаївелектротранс" усунути перешкоди у користуванні фізичною особою-підприємцем Салошиним Олексієм Володимировичем орендованим майном - воротами, кіоском металевим (інвентарний номер 296), асфальтовим замощенням площею (інвентарний номер 238), яке розміщене за адресою: м. Миколаїв, вул. Будівельників, 22, на території енергогосподарства Тп-2 відповідно до Договору оренди індивідуально визначеного майна № 115 від 01 серпня 2016 року, шляхом надання вільного доступу: зняти замки з орендованих воріт та відновити систему зовнішнього освітлення автостоянки для тимчасового зберігання автотранспорту;

3. Зобов`язати КП ММР "Миколаївелектротранс" врахувати сплачену ФОП Салошиним Олексієм Володимировичем відповідно до умов договору оренди окремого індивідуально визначеного майна № 115 від 01 серпня 2016 року орендну плату та компенсацію земельного податку з 01 червня 2018 року, в рахунок сплачених за майбутні періоди".

Указану заяву ухвалою від 02.10.2018 повернуто без розгляду заяву в частині вимоги щодо зобов`язання КП ММР "Миколаївелектротранс" врахувати сплачену підприємцем Салошиним з 01.06.2018 орендну плату та компенсацію земельного податку в рахунок сплачених за майбутні періоди.

Ураховуючи викладене, предметом спору на даний час є указані вище вимоги №№ 1-2 про визнання незаконними дій КП ММР "Миколаївелектротранс" та усунення перешкод у користуванні орендованим майном.

Крім іншого, позивач у заяві від 23.10.2018 просив суд про покладення на відповідача судових витрат.

Ухвалою від 06.08.2018 відкрито провадження в даній справі, а ухвалою від 06.11.2018 залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Управління комунального майна Миколаївської міської ради (далі - Управління).

КП ММР "Миколаївелектротранс" у відзиві від 17.09.2018 позов не визнало, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним, так як, зокрема:

1) спірний договір оренди та до нього додаткова угода укладені колишнім керівництвом відповідача з підприємцем Салошиним без узгодження з Управлінням;

2) форма спірного договору оренди не відповідає типовій формі договорів оренди, затвердженій Положенням про оренду майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва, затвердженим рішенням Миколаївської міської ради від 20.10.2011 № 10/15 (далі - Положення);

3) передача в оренду позивачу майна, усунення перешкод у користуванні яким є предметом спору в даній справі, всупереч п. 1.4 договору оренди та п. 7.5 Положення, здійснена без підписання акту приймання-передачі;

4) підприємець Салошин неналежним чином виконував свої права та обов`язки за договором оренди, зокрема, не надав КП ММР "Миколаївелектротранс" страхові документи в порядку п. 5.1 договору; самовільно використовував більшу площу асфальтового замощення, ніж передана йому в оренду за договором;

5) доводи позивача щодо пошкодження належної останньому системи зовнішнього освітлення не підтверджені доказами.

Управління в заяві від 26.10.2018 зазначило, що вважає договір оренди таким, що укладений без дотримання п.п. 2.3, 7.1 Положення, та послалося на звернення Управлінням, у зв`язку з цими обставинами, в Господарський суд Миколаївської області з позовом про визнання цього договору недійсним.

В поясненнях від 17.12.2018 Управління, крім того, просило суд про розгляд справи за відсутності його представника за наявними матеріалами.

У зв`язку з тим, що за результатом повторного автоматизованого розподілу даної справи, проведеного на підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Миколаївської області від 21.01.2019 № 29 у зв`язку зі звільненням з посади судді ОСОБА_3 , головуючим суддею в даній справі призначено Давченко Т.М., ухвалою від 23.01.2019 прийнято дану справу до провадження нововизначеного складу суду та вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження.

Від третьої особи, належним чином повідомленої про час та місце розгляду справи, представник у засідання не з`явився.

Вислухавши представника позивача, яка підтримала позовну заяву, з урахуванням заяви від 02.10.2018 про зміну предмету позову (в частині вимоги про визнання незаконними дій відповідача), з викладених у них підстав, та представника КП ММР "Миколаївелектротранс", який вважав позов не підлягаючим задоволенню з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, а також зазначив, що вважає відносини сторін за договором оренди припиненими за взаємною згодою сторін, у зв`язку з чим недопуск позивача до орендного майна за договором є цілком законним; дослідивши матеріали справи та оглянувши подані учасниками засідання оригінали документів, копії яких містяться в матеріалах справи, суд приходить до такого.

Між підприємцем Салошиним (орендарем) та КП ММР "Миколаївелектротранс" (орендодавцем) укладено договір від 01.08.2016 № 115 оренди індивідуально визначеного майна, з урахуванням укладеної в подальшому додаткової угоди від 01.02.2018 до цього договору, згідно умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування окреме індивідуально визначене майно: ворота, кіоск металевий (інвентарний номер 296), асфальтове замощення площею 226 кв.м, (інвентарний номер 238), (далі - майно), розміщене за адресою: м. Миколаїв, вул . Будівельників, 22 , на території енергогосподарства ТП-2, з метою використання під автостоянку для тимчасового зберігання транспортних засобів. (п.п. 1.2-1.3 договору).

Передача майна в оренду здійснюється за актом приймання-передачі; умовою передачі майна в оренду є укладання сторонами угоди на компенсування орендарем земельного податку, яка є невід`ємною частиною договору; договір, укладений без зазначеної угоди, є нікчемним (п.п. 1.4-1.5 договору).

Орендар вступає у строкове платне користування майном у строк, вказаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі майна (п. 2.1 договору).

Майно, що орендується, повинно бути передане позивачем та прийняте відповідачем протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту набрання чинності цим договором (п. 2.4 договору).

Місячна орендна плата визначається на підставі Положення про оренду майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 20.10.2011 № 10/15, з урахуванням змін, затверджених рішенням міської ради від 17.10.2013 № 33/20, і складає, з урахуванням ПДВ, за перший місяць оренди 476,25 грн. Місячна орендна плата підлягає в подальшому індексації в залежності від рівня індексу інфляції у відповідності з чинним законодавством України; орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п.п. 3.1-3.2 договору).

Орендодавець має право, зокрема, виступати ініціатором щодо внесення змін чи доповнень до цього договору, розірвання у випадках, передбачених чинним законодавством та цим договором, а орендар - використовувати орендоване майно відповідно до його призначення та умов цього договору (п.п. 4.1, 5.1 договору).

Договір може бути розірваний достроково за згодою сторін; одностороння відмова від договору не допускається (п.п. 7.4, 7.5 договору).

Зміни або доповнення до цього договору вносяться за погодженням сторін, при письмовому попередженні ініціатором внесення змін іншої сторони, шляхом підписання додаткових угод; зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом 10 днів з дати їх подання до розгляду іншою стороною (п. 8.2 договору).

Сторони дійшли згоди, що строк дії договору оренди складає з 01.08.2016 по 01.07.2019 включно (в подальшому додатковою угодою від 01.02.2018 цей строк продовжено до 01.01.2021 включно); договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами; усі спірні питання вирішуються сторонами шляхом переговорів, а при недосягненні згоди - в судовому порядку за місцезнаходженням орендованого майна (п.п. 6.3, 7.1 договору, п. 7.1 договору в редакції додаткової угоди від 01.02.2018).

На виконання умов договору оренди сторонами в той же день складено акт приймання-передачі орендованого майна, підписаний представниками сторін та скріплений печатками сторін, у відповідності до якого підприємцю Салошину в користування передано окреме індивідуально визначене майно розміщене за адресою: м. Миколаїв, вул . Будівельників, 22 , на території енергогосподарства ТП-2: ворота, кіоск металевий (інвентарний номер 296), майданчики для зберігання транспортних засобів площею 395 кв.м. з частиною асфальтового замощення орієнтовною площею 226 кв.м, (інвентарний номер 238); в акті також указано, що розмір площі асфальтового замощення встановлюється Схемою розміщення майданчиків для зберігання транспортних засобів, за умови збереження внутрішніх проїздів (роз`їздів) автотранспорту та з можливістю використання обох воріт для забезпечення норм пожежної безпеки, яка зберігається у орендодавця.

Судом в засіданні 16.05.2019 оглянуто надані представником позивача оригінали документів, зокрема, акту приймання-передачі орендованого майна та погодженого директором КП ММР "Миколаївелектротранс" ОСОБА_4 скріпленого печаткою відповідача плану земельної ділянки, на якій розташоване орендоване майно, та встановлено місцерозташування орендованого підприємцем Салошиним майна, зокрема, асфальтового замощення, позначеного на плані цифрою "5".

Наявністю указаного вище акту приймання-передачі спростовуються твердження відповідача про передачу в оренду підприємцю Салошину орендного майна без підписання акту приймання-передачі.

Крім указаних вище документів сторонами на виконання умов договору укладено інший договір № 52, предметом якого є компенсація підприємцем Салошиним витрат КП ММР "Миколаївелектротранс" по сплаті податку на землю за земельну ділянку, що використовується згідно договору оренди (т.1, а.с. 19), а у подальшому - договір від 01.02.2018 про відшкодування комунальних послуг, згідно умов якого підприємець Салошин зобов`язався відшкодовувати відповідачу витрати за спожиту електроенергію, згідно показників лічильника та діючих тарифів (т. 1, а.с. 20-21).

Під час дії договору оренди КП ММР "Миколаївелектротранс" направлено підприємцю Салошину лист від 23.05.2018 № 929, яким повідомлено про те, що підприємство має намір використовувати майно, орендоване підприємцем Салошиним за договором оренди, для власних потреб, у зв`язку з чим дію договору оренди припинено з 01.06.2018 в порядку п. 7.4 договору, який передбачає розірвання договору за взаємною згодою сторін.

Іншим листом від 31.05.2018 № 983 підприємство повідомило про розірвання договору оренди з моменту отримання позивачем цього повідомлення у зв`язку з тим, що договір не міг бути укладеним; викладене відповідач мотивував тим, що підприємство є джерелом підвищеної небезпеки, так як його діяльність пов`язана з використанням ліній електромереж високої напруги 6000 Вт, а тому знаходження на території підприємства тягових підстанцій та транспортних засобів сторонніх осіб - заборонене (т.1, а.с. 22).

За твердженнями позивача, у той же день (31.05.2018), працівниками КП ММР "Миколаївелектротранс" заблоковано позивачу доступ до орендованого ним майна шляхом навішення замків на орендовані позивачем ворота та недопуску представників позивача до орендованого майна, чим унеможливлено здійснення господарської діяльності підприємця Салошина; крім того, на території орендованого майна залишилися особисті речі позивача, доступу до яких він також був позбавлений.

Викладене також підтверджується протоколом опитування адвокатом позивача Івановою Н.М. , в порядку п. 7 ст. 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", громадянина ОСОБА_6 , який працював охоронцем орендованого позивачем майна.

У зв`язку з такими діями відповідача у той же день до Інгульського відділу поліції направлене відповідне звернення щодо вчинення працівниками КП ММР "Миколаївелектротранс" самоправних дій відносно орендованої підприємцем Салошиним території, чим створено перешкоди його підприємницькій діяльності та нанесені підприємцю збитки; про указане звернення 01.06.2018 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань і відкрито кримінальне провадження за № 0002236, що підтверджується поданою позивачем копією витягу з ЄРДР (т.1, а.с. 38).

З моменту блокування позивачем відповідачу доступу до орендованого майна представником позивача неодноразово направлялися КП ММР "Миколаївелектротранс" адвокатські запити з метою з`ясування правової позиції останнього щодо спірного питання та його мирного врегулювання, зокрема: запит від 01.06.2018, щодо тверджень відповідача про підвищену небезпеку та відношення орендованого підприємцем Салошиним майна до джерел підвищеної небезпеки, а також щодо нормативно-правового акту, яким передбачене посилання на об`єкт підвищеної небезпеки як на підставу для односторонньої відмови від договору оренди; запити від 11.06.2018, 12.06.2018, 26.06.2018, в яких, серед іншого, викладалося прохання про припинення працівниками відповідача перешкоджання в здійсненні підприємцем Салошиним підприємницької діяльності; крім того, в цих запитах представник позивача просила до вирішення спірного питання вважати договір оренди дійсним (т.1, а.с. 24, 26-27, 28-29, 32).

Відповідач у листах від 11.06.2018 № 1068, від 15.06.2018 № 1101; від 29.06.2018 № 118 послався на постанову Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 № 808 "Про затвердження переліку видів діяльності та об`єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку", згідно якої підстанції напругою 300 кВт і більше відносяться до об`єктів підвищеної небезпеки; крім того, відповідач виклав позицію що орендоване позивачем майно нерозривно пов`язане з територією підстанції, а тому також є джерелом підвищеної небезпеки, і допуск до цих об`єктів сторонніх осіб заборонений. Відповідач також зазначив, що, ні в договорі оренди, ні в будь-яких інших документах не зазначено, що підприємець Салошин передав КП ММР "Миколаївелектротранс" власну систему зовнішнього освітлення та електричні дроти, а також не визначено обов`язок відповідача відповідати за схоронність цього майна (т.1, а.с. 25, 30, 33).

Листами від 29.06.2018 № 1185 та від 26.06.2018 № 1169 КП ММР "Миколаївелектротранс" також вимагало у позивача, у зв`язку з припиненням між ними орендних правовідносин, негайно повернути відповідачу ключі від кіоску металевого та забрати з цього кіоску всі свої речі; відповідач повідомив, що в іншому випадку всі речі підприємця Салошина будуть передані на відповідальне зберігання іншій особі (т.1, а.с. 33-34).

Позивач звернувся до КП ММР "Миколаївелектротранс" з претензійним листом від 05.07.2018 про усунення перешкод у користуванні підприємцем Салошиним орендованим майном шляхом надання до цього майна вільного доступу: зняття замків з орендованих воріт та відновлення системи зовнішнього освітлення автостоянки для тимчасового зберігання автотранспорту (т.1, а.с. 35-37).

Указаний претензійний лист відповідачем отримано 05.07.2018, що підтверджується відповідним штампом КП ММР "Миколаївелектротранс" про реєстрацію вхідної кореспонденції, проте залишений без реагування та виконання.

За твердженнями позивача, перешкоди у користуванні ним орендованим майном не усунуті й на даний час, і таке є підставою для звернення підприємця Салошина до суду з позовом у даній справі.

Цивільним законодавством передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч.ч. 1-2 ст. 193 ГК України).

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (п.1 ст.759 ЦК України).

Стаття 283 ГК України, як спеціальна норма, передбачає, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності; у користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). Об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 7 ст. 193 ГК України одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Викладене кореспондується з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 291 ГК України, згідно яких одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об`єкта оренди; ліквідації суб`єкта господарювання-орендаря; загибелі (знищення) об`єкта оренди. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Підставами для розірвання договору найму за вимогою наймодавця є випадки, якщо: наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача, а за вимогою наймача - випадки, якщо: наймодавець передав у користування річ, якість якої не відповідає умовам договору та призначенню речі; наймодавець не виконує свого обов`язку щодо проведення капітального ремонту речі (ст.ст. 783-784 ЦК України).

Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду (ст. 188 ГК України).

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 654 ЦК України).

Отже, господарським законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для розірвання договору оренди: 1) розірвання за згодою сторін, і в такому випадку підлягають застосуванню приписи ч. 1 ст. 654 ЦК України щодо форми відповідної угоди сторін; 2) дострокове розірвання договору на вимогу однієї із сторін з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Наведені відповідачем обставини, зокрема, намір КП ММР "Миколаївелектротранс" використовувати орендоване підприємцем Салошиним майно, та що, на думку відповідача, договір оренди "не може бути укладеним" через те, що підприємство є джерелом підвищеної небезпеки і знаходження на території підприємства тягових підстанцій та транспортних засобів сторонніх осіб заборонене, - не є передбаченими законодавством підставами для розірвання договору оренди в односторонньому порядку; такі підстави не передбачені і умовами договору оренди, у зв`язку з чим відповідні твердження відповідача судом відхиляються.

З цих же підстав відхиляються і твердження КП ММР "Миколаївелектротранс" про неналежне виконання підприємцем Салошиним обов`язків за договором оренди, зокрема, ненадання КП ММР "Миколаївелектротранс" страхових документів у порядку п. 5.1 договору; самовільне використання більшої площі асфальтового замощення, ніж передана підприємцю в оренду за договором.

Не знайшли підтвердження і доводи відповідача про те, що відносини сторін за договором оренди припинилися за взаємною згодою сторін, - так як в наведеному вище пункті 8.2 договору оренди сторони погодили, що зміни або доповнення до договору вносяться за погодженням сторін, при письмовому попередженні ініціатором внесення змін іншої сторони, шляхом підписання додаткових угод; таке кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 654 ЦК України щодо вчинення змін або розірвання договору в такій самій формі, що й відповідний договір, що змінюється або розривається; відповідачем не подано суду доказів припинення орендних відносин між сторонами в передбаченому законодавством та договором порядку. Крім того, із змісту згаданих вище адвокатських запитів та претензійного листа, направлених адвокатом позивача відповідачу, цілком зрозуміло, що позивач не надавав згоди на розірвання договору оренди.

Судом також встановлено, що, хоча Управління і зверталося в Господарський суд Миколаївської області з позовом про визнання договору оренди та додаткової угоди до нього недійсними, ухвалою від 06.03.2019 у справі № 915/1165/18 зазначений позов залишено без розгляду у зв`язку з неподанням Управлінням без поважних причин витребуваних судом доказів.

З урахуванням викладеного судом відхиляються твердження відповідача про укладення договору оренди з порушенням вимог законодавства (без узгодження з Управлінням, у формі, що не відповідає типовій формі договорів оренди, затвердженій Положенням, тощо) - так як названі обставини не входять до предмету доведення в даній справі і визнання договору недійсним є окремим предметом спору.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що ні відповідачем, ні третьою особою не подано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що укладений КП ММР "Миколаївелектротранс" з підприємцем Салошиним договір оренди розірвано в будь-який із передбачених цим договором або законодавством шляхів (з моменту укладення додаткової угоди про розірвання договору оренди або з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням); не подано відповідних і доказів припинення договору оренди в порядку, передбаченому ст. 291 ГК України.

Отже, на даний час договір оренди є чинним та відповідно обов`язковим до виконання його сторонами; відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні орендованим майном шляхом блокування доступу до цього майна, а саме, навішення замків на орендовані ворота, внаслідок чого унеможливлений прохід та проїзд до орендованого кіоску та асфальтового замощення. Викладене підтверджується згаданими вище документами, поясненнями представника позивача, та не спростовано відповідачем.

Види речових прав на чуже майно визначені статтею 395 ЦК України, якою також передбачено, що законом можуть бути встановлені і інші речові права на чуже майно. Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу (ст. 396 ЦК України). Отже, орендареві забезпечується захист його права на майно, одержане ним за договором оренди, нарівні із захистом, встановленим законодавством відносно права власності.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч.ч. 1, 7 ст. 319 ЦК України).

Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 320 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч. 1-2 ст. 321 ЦК України).

Водночас, за змістом ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.

Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Такі ж висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 924/1220/17.

Ураховуючи викладене, а також що матеріалами справи і поясненнями представників сторін підтверджується недопуск представниками відповідача представників підприємця Салошина до орендованого останнім майна шляхом навішення замків на орендовані ворота, і ці перешкоди тривають з 31.05.2018 по даний час; беручи до уваги необхідність подальшого (під час дії договору оренди) захисту прав позивача від того ж самого порушення з боку КП ММР "Миколаївелектротранс", - суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про визнання незаконними дій КП ММР "Миколаївелектротранс" щодо блокування позивачу доступу до орендованого майна та про зобов`язання КП ММР "Миколаївелектротранс" усунути перешкоди у користуванні позивачем орендованим майном шляхом надання до цього майна вільного доступу, а саме, зняття замків з орендованих воріт.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача усунути перешкоди в користуванні позивачем орендованим майном шляхом відновлення системи зовнішнього освітлення автостоянки для тимчасового зберігання автотранспорту, то її суд визнає не підлягаючою задоволенню, - так як ні договір оренди, ні інші документи, які містяться в матеріалах справи, не свідчать про те, що указана система освітлення входить до складу орендованого позивачем майна або її відновлення може певним чином сприяти усуненню перешкод у користуванні орендованим майном; більше того, матеріали справи не містять і доказів права власності підприємця Салошина на згадану систему зовнішнього освітлення та передачі її КП ММР "Миколаївелектротранс".

Таким чином, позов підприємця Салошина підлягає задоволенню частково.

У судовому засіданні 17.05.2019, згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов фізичної особи-підприємця Салошина Олексія Володимировича задовольнити частково.

2. Визнати незаконними дії Комунального підприємства Миколаївської міської ради "Миколаївелектротранс", які полягають у блокуванні доступу фізичній особі-підприємцю Салошину Олексію Володимировичу до майна, орендованого за договором оренди індивідуально визначеного майна від 01.08.2016 № 115.

3. Зобов`язати Комунальне підприємство Миколаївської міської ради "Миколаївелектротранс", вул. Андрєєва-Палагнюка, 17, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 03328468, усунути перешкоди у користуванні фізичною особою-підприємцем Салошиним Олексієм Володимировичем , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , майном, орендованим відповідно до договору оренди індивідуально визначеного майна від 01.08.2016 № 115, - воротами, кіоском металевим (інвентарний номер 296) та асфальтовим замощенням площею 226 кв.м. (інвентарний номер 238), яке розміщене за адресою: вул. Будівельників, 22, м. Миколаїв , на території енергогосподарства ТП-2, шляхом надання вільного доступу до указаного майна: зняти замки з орендованих воріт.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 25.05.2019.

Суддя Т.М.Давченко