У Х В А Л А

14 травня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/2530/18

Провадження №12-253гс18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

головуючого судді Князєва В. С.,

судді-доповідача Уркевича В. Ю.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Золотнікова О. С.,

Кібенко O. Р., Лобойка Л. М ., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Яновської О. Г.,

за участю секретаря судового засідання Королюка І. В.,

учасники справи:

позивач - Національний банк України (представник - Ходюк О. Я.),

відповідач - ОСОБА_4 (представник - адвокат

Юхименко М. П.),

розглянула у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_4 про роз`яснення постанови Великої Палати Верховного Суду

від 19 березня 2019 року у справі № 904/2530/18 за позовом Національного банку України до ОСОБА_4 про стягнення 1 286 824 118,26 грн та

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2018 року Національний банк України (далі - НБУ) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до

ОСОБА_4 про стягнення 1 286 824 118,26 грн заборгованості за кредитним договором № 19 від 24 жовтня 2008 року, укладеним між НБУ та Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк»

(далі - ПАТ КБ «Приватбанк»).

Позовна заява мотивована неналежним виконанням відповідачем, як поручителем, умов договору поруки № 19/П від 27 травня 2016 року в частині своєчасної та повної оплати заборгованості ПАТ КБ «Приватбанк» перед НБУ за кредитним договором № 19 від 24 жовтня 2008 року.

Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 22 червня 2018 року відмовив у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції виходив із того, що спір щодо договору поруки, укладеного для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи, відноситься до юрисдикції господарських судів, проте враховуючи, що майно ОСОБА_4 було відчужено

11 жовтня 2017 року та 13 жовтня 2017 року, а місцем проживання відповідача є м. Женева, Швейцарія, суд дійшов висновку, що у господарського суду відсутні підстави для відкриття провадження у справі та роз`яснив позивачу про необхідність звернення з таким позовом до суду за місцем проживання відповідача.

Дніпропетровський апеляційний господарський суд постановою від 13 серпня

2018 року ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22 червня 2018 року змінив у її мотивувальній частині, зазначивши, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у справі, однак неправильно застосував положення Господарського процесуального кодексу України, посилаючись на порушення НБУ правил територіальної підсудності, визначеної статтями 27-30 цього Кодексу.

У вересні 2018 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга НБУ на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13 серпня 2018 року та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22 червня 2018 року у цій справі.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою від 19 жовтня 2018 року відкрив касаційне провадження та передав цю справу разом із касаційною скаргою НБУ на розгляд Великої Палати Верховного Суду, посилаючись на частину шосту статті 302 Господарського процесуального кодексу України.

19 березня 2019 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову, якою касаційну скаргу НБУ задовольнила: постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13 серпня 2018 року та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22 червня 2018 року у справі № 904/2530/18 скасувала; справу направила до Господарського суду Дніпропетровської області для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

У квітні 2019 року представник ОСОБА_4 . - адвокат Юхименко М. П. звернувся до Великої Палати Верховного Суду із заявою про роз`яснення постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі

№ 904/2530/18.

Заявник просить роз`яснити постанову Великої Палати Верховного Суду в частині правових та фактичних підстав передачі цієї справи саме до Господарського суду Дніпропетровської області для вирішення питання про відкриття провадження, а також в частині можливості та порядку застосування наслідків, передбачених пунктом 1 частини першої статті 31 Господарського процесуального кодексу України, у випадку відсутності у відповідача місця проживання в Україні та майна на території України і наявності місця проживання відповідача на території Швейцарської Конфедерації при вирішенні питання про відкриття провадження у господарській справі.

26 квітня 2019 року НБУ подав заперечення, в яких просить відмовити у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення, оскільки постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 березня 2019 року є чіткою та зрозумілою.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 підтримав заявута просив її задовольнити з викладених у ній підстав.

Представник НБУ проти задоволення заяви ОСОБА_4 заперечив з мотивів, викладених у письмових запереченнях. На його думку, постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 березня 2019 року є зрозумілою як і порядок виконання цієї постанови.

Дослідивши доводи заяви про роз`яснення судового рішення, Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків.

Згідно з частиною першою та другою статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 245 Господарського процесуального кодексу України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Виходячи зі змісту наведеної норми, роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового документа, який полягає в усуненні неясності судового акта. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання.

Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Частиною другою статті 245 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Із зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до частини четвертої статті 245 Господарського процесуального кодексу України про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Однак постановою Великої Палати Верховного Суду від 19 березня 2019 року, про роз`яснення якої подано заяву, скасовано постанову суду апеляційної інстанції та ухвалу суду першої інстанції, якою відмовлено НБУ у відкритті провадження у цій справі, а справу направлено до Господарського суду Дніпропетровської області для вирішення питання про відкриття провадження у справі, що свідчить про те, що вказана постанова не є тим судовим рішенням, яке підлягає примусовому виконанню у силу вимог Закону № 1404-VIII.

Враховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 про роз`яснення постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 березня 2019 року.

Керуючись статтями 234, 245 Господарського процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про роз`яснення постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі № 904/2530/18 за позовом Національного банку України до ОСОБА_4 про стягнення 1 286 824 118,26 грн відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Князєв
Суддя-доповідач В. Ю. Уркевич
Судді:Н. О. АнтонюкН. П. Лященко
С. В. БакулінаО. Б. Прокопенко
В. В. БританчукЛ. І. Рогач
О. С. ЗолотніковІ. В. Саприкіна
О. Р. КібенкоО. М. Ситнік
Л. М. ЛобойкоО. Г. Яновська