РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.05.2019Справа № 910/16067/18
За позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕЯ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПРОФСТАЛЬ"

про стягнення 39 950,65 грн.

суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін:

Від позивача Чередніченко Д.В., представник

Від відповідача не з`явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕЯ" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПРОФСТАЛЬ" про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки №17/09-2018 від 17.09.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 відкрито провадження у справі № 910/16067/18 призначено підготовче засідання на 14.01.2019.

В підготовче судове засіданні 14.01.2019 представник позивача з?явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В підготовче судове засідання 14.01.2019 представник відповідача не з?явився.

Ухвалою суду від 14.01.2019 закінчено підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 11.02.2019.

24.01.2019 відділом діловодства суду від відповідача отримано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

11.02.2019 розгляд справи не відбувся, у зв`язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

Ухвалою суду від 18.02.2019 розгляд справи призначено на 29.03.2019.

В судове засідання 29.03.2019 представники сторін не з?явилися.

Ухвалою суду від 29.03.2019 відкладено розгляд справи на 13.05.2019

В судове засідання 13.05.2019 представник позивача з`явився, надав суду усні пояснення у справі та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 13.05.2019 представник відповідача повторно не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 13.05.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з`ясовано наступне.

17.09.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕЯ», як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРПРОФСТАЛЬ», як постачальником було укладено Договір поставки №17/09-2018, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві будівельні матеріали, в покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар.

Відповідно до п. 2.1 Договору поставка партії товару здійснюється автотранспортом постачальника на умовах DDP (склад покупця: місто Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8) в редакції ІНКОТЕРМС 2010. Пунктом поставки товару покупцю в даному випадку є склад покупця.

Умови поставки для кожної партії товару, обумовлені пунктом 2.1 договору, вказуються покупцем у заявці на поставку партії товару, яка оформлюється відповідно до п. 2.2 Договору. Товар за даним Договором поставляється постачальником протягом 3-х робочих днів від дати отримання авансового платежу на умовах п. 4.1 Договору .

Згідно п. 4.1 Договору оплата здійснюється покупцем на умовах передоплати у розмірі 50% від загальної вартості поставленої партії товару, та має бути перерахована постачальнику протягом 5-ти банківських днів з моменту отримання покупцем рахунку-фактури.

Відповідно до п. 7.1-7.2 Договору приймання товару за кількістю та якістю здійснюється сторонами в порядку, що визначається Інструкцією П-6, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.65 р., та Інструкцією №П-7, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.66 р. Одночасно з передачею кожної партії товару постачальник передає покупцеві товарно-транспортну накладну та/або видаткову накладну.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем було виставлено рахунок-фактуру №УК-0004690 від 10.09.2018 р. на суму 509861,35 грн.

Позивачем відповідно до рахунку - фактури №УК-0004690 від 10.09.2018 було здійснено передоплату в розмірі 509861,35 грн., що підтверджується платіжним дорученням №519 від 20.09.2018 та платіжним дорученням №521 від 21.09.2018.

Відповідачем було здійснено поставку відповідно до видаткової накладної №УК-0001024 від 29.06.09.2018. У видатковій накладні зазначено що відповідачем недопоставлено товар, різниця становить 1,957 т.

05.10.2018 позивачем на адресу відповідача надіслано претензію, відповідно до якої останній просив здійснити до поставку товару на суму 37832,06 грн.

01.11.2018 відповідачем надіслано відповідь на претензію №01/11, відповідно до якої зазначив, що сторони умовами договору погодили, що толеранс по відвантаженому товару може становити 2% від заявленого в рахунку-фактурі, в зв`язку із чим зобов`язався у найкоротші строки здійснити до поставку товару або повернути грошові кошти у розмірі 26634,68 грн.

07.11.2018 позивачем на адресу відповідача надіслано претензію №10 відповідно до якої просив сплатити грошові кошти в розмірі 37832,06 грн.

15.11.2018 відповідачем у відповідь не претензію позивача надіслано лист №15/11 в якому зазначено, що відповідач не заперечує щодо можливої недопоставки товару та бажає врегулювати ситуацію проте в зв`язку з підвищенням цін на металопрокат та великою кількістю замовлень відповідач не має можливості перерахувати 37 832,06 грн.

Позивач мотивує звернення до суду тим, що ним добросовісно виконано взяті на себе зобов`язання за договором, проте відповідачем станом на час звернення до суду та під час розгляду справи не виконано взятих зобов`язань за договором.

Відповідачем до матеріалів справи не надано ніяких доказів чи заперечень якіб спростовували зазначене позивачем.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягає задоволенню, в розмірі 37832,06 грн.

Крім суми основної заборгованості позивач просить суд стягнути із відповідача в зв`язку із порушенням зобов`язання пеню в розмірі 2118,60 грн.

Відповідно до п. 91 Договору сторони погодили. Що у випадку недопоставки товару, несвоєчасної поставки товару, постачальник сплачує пеню в розмір 0,1% від вартості непоставленого товару за кожний день прострочення.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно розрахунку позивача сума пені складає 2118,60 грн. Розрахунок пені відповідає матеріалам справи та умовам договору.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги.

2. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «УКПРОФСТАЛЬ» (01030, м. Київ, вул. Ярославів Вал/Івана Франка, 11/1, ідентифікаційний код 41151399) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЯ» (61001, м. Харків, Проспект Московський, б.97, ідентифікаційний код 33291879) основну заборгованість в розмірі 37832 (тридцять сім тисяч вісімсот тридцять дві ) грн. 06 коп., пеню в розмірі 2118 (дві тисячі сто вісімнадцять) грн. 60 коп., судовий збір в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

3. Видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 14.05.2019

Суддя В.І. Мельник