ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2019 р. Справа№ 910/11843/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "НК-Квазар"

на рішення господарського суду міста Києва від 22.11.2018

(повний текст рішення складено 05.12.2018)

у справі № 910/11843/18 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Заступника прокурора Херсонської області

до 1. Херсонської обласної державної адміністрації;

2. Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області;

3. Приватного підприємства "НК-Квазар"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державна служба геології та надр України

про визнання недійсним та скасування розпорядження, визнання недійним договору оренди від 04.05.2018 та повернення земельної ділянки

за участю представників:

від прокуратури: Колодяжна А.В.,

від відповідачів: не з`явились,

від третьої особи: не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Херсонської області звернувся до господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави до Херсонської обласної державної адміністрації, Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області та ПП "НК-Квазар" про визнання недійним та скасування розпорядження голови Херсонської обласної державної адміністрації від 31.03.2015 № 193 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, надання її в оренду та встановлення розміру орендної плати" зі змінами внесеними розпорядженням голови Херсонської обласної державної адміністрації від 26.01.2018 № 49 "Про внесення змін до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 31.03.2015 № 193"; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки б/н від 04.05.2018, кадастровий номер :02:027:0001, загальною площею 23,04 га, загальною вартістю 15 025 242,00 грн., укладений між Бериславською районною державною адміністрацією Херсонської області та ПП "НК-Квазар"; вилучення у ПП "НК-Квазар" та повернення до земель державної власності в особі Херсонської обласної державної адміністрації земельну ділянку, кадастровий номер :02:027:0001, загальною площею 23,04 га, загальною вартістю 15.025.242,00 грн., розташовану на території Бургунської сільської ради.

В обґрунтування позовних вимог прокуратура посилається на порушення вимог ст.ст. 124, 134 ЗК України, оскільки у ПП "НК-Квазар" відсутній спеціальний дозвіл на користування надрами.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.11.2018 позов задоволено повністю.

Суд виходив з того, що на момент прийняття Херсонською ОДА розпорядження № 193 від 31.03.2015 у ПП "НК-Квазар" був відсутній спеціальний дозвіл на користування надрами, що суперечить ст.ст. 124, 134 ЗК України та ст. 18 Кодексу України про надра.

Не погодившись з рішенням, ПП "НК-Квазар" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись, на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що ПП "НК-Квазар" не було повідомлено про судові засідання (не отримувало ухвал і позовну заяву, не брало участі в судових засіданнях, не подавало заяви і клопотання). За твердженням скаржника, на момент вчинення розпорядження № 193 від 31.03.2015 та на момент укладення договору оренди земельної ділянки у ПП "НК-Квазар" був в наявності гірничий відвід щодо земельної ділянки (акт гірничого відводу), що був виписаний головою Херсонської ОДА 23.12.2009, на підставі експертного висновку № 23г-Е/10-14 від 29.10.2014 наказом № 52 Державної служби геології та надр України ПП "НК-Квазар" було поновлено дію дозволу № 4961 від 10.04.2009.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП "НК-Квазар" на рішення господарського суду міста Києва від 22.11.2018 у справі № 910/11843/18.

21.02.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява Херсонської обласної державної адміністрації про розгляд справи без участі її представника.

25.02.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив прокуратури Херсонської області, в якому позивач просив залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з огляду на її безпідставність.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2019 залучено Державну службу геології та надр України до участі у справі третьою особою, розгляд справи відкладено на 26.03.2019, витребувано у третьої особи інформацію щодо зупинення, анулювання та поновлення дії спеціального дозволу на користування надрами № 4961 від 10.04.2009 ПП "НК-Квазар".

25.03.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшли пояснення Державної служби геології та надр України.

26.03.2019 до Північного апеляційного господарського суду від Прокуратури міста Києва надійшов супровідний лист із судовою практикою, яка склалась у подібних правовідносинах щодо наявності підстав для звернення прокурора з позовом в інтересах держави.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 розгляд справи відкладено на 16.04.2019, витребувано у третьої особи інформацію щодо поновлення наказом Деожгеонадр України від 19.03.2015 № 52 дії спеціального дозволу на користування надрами № 4961 від 10.04.2009 ПП "НК-Квазар" та належним чином засвідчену копію наказу Деожгеонадр України від 19.03.2015 № 52 з додатками.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2019 розгляд справи відкладено на 14.05.2019.

18.04.2019, на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2019, Держгеонадра надало належним чином засвідчену копію наказу № 52 від 19.03.2015 та повідомило, що вказаний наказ не містить інформації про поновлення дії спеціального дозволу на користування надрами № 4961 від 10.04.2009, наданого ПП "НК-Квазар".

В судове засідання представники відповідачів та третьої особи не з`явились, хоч були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з огляду на її безпідставність.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Підставою для скасування рішення місцевого господарського суду в будь-якому випадку, у тому числі й тоді, коли суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку є порушення норм процесуального права, зазначені в ч. 3 ст. 277 ГПК України, зокрема, якщо справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п. 3). У такому випадку апеляційний суд скасовує рішення місцевого господарського суду повністю і приймає нове судове рішення.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно із ч. 5, 6 ст. 242 ГПК України учасникам справи копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення або відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як свідчать матеріали справи, ПП "НК-Квазар" дійсно не приймало участі в судових засіданнях. Направлені місцевим господарським судом рекомендованою кореспонденцією на адресу ПП "НК-Квазар", зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ухвала про відкриття провадження у справі була одержана 25.09.2018, ухвала про відкладення судового засідання була одержана 18.10.2018, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень ухвала про виклик у судове засідання, повернулась з відміткою про сплив строку зберігання.

Оскільки ПП "НК-Квазар" був повідомлений належним чином про місце засідання суду, розгляд справи за відсутності його представника не підпадає під ознаки, зазначені у ч. 3 ст. 277 ГПК України, які є безумовною підставою для скасування рішення суду.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Херсонської обласної державної адміністрації № 193 від 31.03.2015 затверджено ПП "НК-Квазар" проект землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки загальною площею 23,04 га (кадастровий номер :02:027:001) із земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення державної власності, розташованої на території Бургунської сільської ради Бериславського району за межами населеного пункту для промислової розробки Бургунського родовища вапняку. Вказану земельну ділянку надано ПП "НК-Квазар" в оренду строком на 5 років.

Розпорядженням Херсонської обласної державної адміністрації № 49 від 26.01.2018 внесено зміни до розпорядження Херсонської обласної державної адміністрації № 193 від 31.03.2015 та визначено, що земельну ділянку надано в оренду строком на 15 років.

Пунктом 5.1 вказаного розпорядження Бериславській районній державній адміністрації доручено укласти договір оренди земельної ділянки з ПП "НК-Квазар".

04.05.2018 між Бериславською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ПП "НК-Квазар" (орендар) укладено договір оренди землі, за яким на підставі розпоряджень Херсонської обласної державної адміністрації Херсонської області № 193 від 31.03.2015 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, надання її в оренду та встановлення розміру орендної плати за користування нею", № 49 від 26.01.2018 "Про внесення змін до роспорядження голови обласної державної адміністрації № 193 від 31.03.2015" орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 23,04 га несільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населеного пункту в адміністративних границях Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 23,04 га, кадастровий номер :02:027:0001 із земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого промислового призначення державної власності, яка розташована за межами населеного пункту в адміністративних границях Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

Відповідно до п. 7 договору він укладений на 15 років.

Місцевим господарським судом також встановлено, що 10.04.2009 Державною службою геології та надр України (Держгеонадра України) ПП "НК-Квазар" був виданий спеціальний дозвіл на користування надрами № 4961 щодо видобування вапняку Бургунського родовища, 1,5 км на північний захід від с. Бургунка, Бериславський район Херсонської області, строком на 20 років. Наказом Державної служби геології та надр України № 96 від 30.09.2011 дію спеціального дозволу на користування надрами № 4961 від 10.04.2009 зупинено.

16.02.2012 Державною службою геології та надр України прийнято наказ № 46 "Про анулювання, зупинення та поновлення дії спеціальних дозволів на користування надрами", відповідно до якого спеціальний дозвіл на користування надрами № 4961 від 10.04.2009, виданий ПП "НК-Квазар" анульовано.

Відповідно до Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого Указом Президента України № 391/2011 від 06.05.2011 (далі - Положення) Держгеонадра України є центральним органом виконавчої влади, який наділений функціями для забезпечення реалізації державної політики у сфері надрокористування.

Стаття 26 Кодексу України про надра передбачає вичерпний перелік припинення права користування надрами, однак частиною 3 передбачено, що законодавством України можуть бути передбачені й інші випадки припинення права користування надрами.

Згідно із підпунктом 12 пункту 4 Положення Держгеонадра України відповідно до покладених завдань в установленому порядку зупиняє та анулює дію спеціальних дозволів на користування надрами, поновлює їх дію.

Підпункт 9 пункту 23 Положення передбачає, що право користування надрами припиняється Держгеонадрами безпосередньо або за поданням органів державного гірничого та санітарно-епідеміологічного нагляду, державного геологічного і екологічного контролю, органів місцевого самоврядування, органів державної податкової служби у разі: невжиття надрокористувачем заходів для усунення причин зупинення дії дозволу в установлений строк.

Припинення права користування надрами здійснюється шляхом прийняття Держгеонадрами наказу про анулювання дозволу.

ПП "НК-Квазар" звернулось з позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва про визнання незаконним та скасування наказу Державної служби геології та надр України № 96 від 30.09.2011 у частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 4961 від 10.04.2009; визнання незаконним та скасування наказу Державної служби геології та надр України № 46 від 16.02.2012 щодо анулювання спеціального дозволу на користування надрами № 4961 від 10.04.2009. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.07.2012 у справі № 2а-4853/12/2670 в задоволені позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2012 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.07.2012 в частині відмови в задоволенні позовної вимоги щодо визнання незаконним та скасування наказу Державної служби геології та надр України № 46 від 16.02.2012 щодо анулювання спеціального дозволу на користування надрами № 4961 від 10.04.2009, виданого ПП "НК-Квазар" скасовано та в цій частині прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено та визнано незаконним та скасовано наказ Державної служби геології та надр України № 46 від 16.02.2012 щодо анулювання спеціального дозволу на користування надрами № 4961 від 10.04.2009, виданого ПП "НК-Квазар".

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.03.2013 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2012 скасовано та залишено в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.07.2012.

Згідно зі ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" дія документа дозвільного характеру припиняється через десять робочих днів із дня прийняття (винесення) дозвільним органом рішення про анулювання такого документа, якщо інше не передбачено законом. Днем поновлення безпідставно анульованого документа дозвільного характеру є день внесення відповідного запису до реєстру документів дозвільного характеру.

В реєстрі запис: "анульований". Запис щодо скасування анулювання дії спецдозволу № 4961 від 10-04-2009 (лист Держгеонадра від 23-10-2012 № 613-14/12) вилучено на підставі листа Держгеонадра від 07-07-2015 № 350-15/15).

Згідно інформації наданої Державною службою геології та надр України у листі № 9030/03/14-18 від 24.05.2018 наказ № 46 від 16.02.2012 щодо анулювання спеціального дозволу на користування надрами № 4961 від 10.04.2009 є чинним; заяви на отримання спеціального дозволу на користування надрами для розробки Бургунського родовища від ПП "НК-Квазар" не надходили, спеціальні дозволи на користування надрами для розробки Бургунського родовища ПП "НК-Квазар" не надавались.

Доводи ПП "НК-Квазар" щодо поновлення дії спеціального дозволу № 4961 від 10.04.2009, виданого ПП "НК-Квазар", наказом № 52 Державної служби геології та надр України не знайшли свого підтвердження належними доказами.

За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що на момент прийняття Херсонською обласною державною адміністрацією розпорядження № 193 від 31.03.2015 у ПП "НК-Квазар" був відсутній спеціальний дозвіл на користування надрами, що суперечить ст.ст. 124, 134 ЗК України та ст. 18 Кодексу України про надра.

Згідно зі ст. 18 Кодексу України про надра надання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, провадиться в порядку, встановленому земельним законодавством України.

Відповідно до ст. 19 Кодексу України про надра, надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Земельні ділянки для користування надрами, крім випадків, передбачених статтею 23 цього Кодексу, надаються користувачам надр після одержання ними спеціальних дозволів на користування надрами чи гірничих відводів.

Стаття 23 Кодексу України про надра регламентує право землевласників і землекористувачів на видобування корисних копалин місцевого значення, торфу, підземних вод (крім мінеральних) та користування надрами для інших цілей. (загальною глибиною розробки до двох метрів)

Вапняк як сировина для будівельного вапна постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 № 827 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1370) віднесено до корисних копалин місцевого значення.

Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно із ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або Законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Оскільки розпорядження Херсонської обласної державної адміністрації № 193 від 31.03.2015 прийнято з порушеннями вимог чинного законодавства України, воно підлягає визнанню незаконним та скасуванню у судовому порядку.

Відповідно до приписів ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Враховуючи той факт, що розпорядження Херсонської обласної державної адміністрації № 193 від 31.03.2015 є незаконним, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду з приводу того, що договір оренди земельної ділянки № б/н від 04.05.2018, укладений між Бериславською районною державною адміністрацією Херсонської області та ПП "НК-Квазар" на виконання вказаного розпорядження є таким, що суперечить вимогам законодавства, а відтак, підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

З огляду на визнання недійсним договору оренди земельної ділянки № б/н від 04.05.2018 місцевим господарським судом вмотивовано задоволено вимоги про повернення земельної ділянки кадастровий номер :02:027:0001.

Відповідно до ч. 3 - 5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F. W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, пункт 27).

Водночас ЄСПЛ звертав увагу також на категорії справ, у яких підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у разі захисту інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси значного числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

При цьому ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не стосуються сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечення обмеження повноважень і функцій прокурорів сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему здійснення кримінального правосуддя, водночас для виконання будь-яких інших функцій має бути засновано окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

Зважаючи на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким має бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Так відповідно до ч. 1 абз. 1 ч. 3 та абз. 1 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 05.02.2019 у справі № 910/7813/18.

Оскільки спірна земельна ділянка не є земельною ділянкою сільськогосподарського призначення та не належить до агропромислового комплексу, Держгеокадастр у цьому разі не наділений повноваженнями розпорядника з усіма повноваженнями власника на захист права власності, а надані законом функції державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства не наділяють Держгекадастр правом звернення до суду з позовними вимогами, заявленими у цій справі.

Отже, як вбачається із матеріалів цієї справи, зі змісту позовної заяви, аргументації про протиправність дій районної державної адміністрації, зазначеного предмета спору, характеру спірних правовідносин, прокурор навів достатньо суджень і обґрунтувань для звернення до суду за захистом інтересів держави та, відповідно, розгляду його позовних вимог по суті.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "НК-Квазар" на рішення господарського суду міста Києва від 22.11.2018 у справі № 910/11843/18 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 22.11.2018 у справі № 910/11843/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/11843/18 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова