ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/20/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування", м. Київ
до Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів "Шляхрембуд", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 242871,68 грн
за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - Підверна І.В., договір про надання правової допомоги від 18.02.2019; св-во про право на заняття адвокатською діяльністю № 1133 від 15.12.2003.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування", м. Київ, звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів "Шляхрембуд", м. Харків, про відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 242871,68 грн.

Ухвалою господарського суду від 28.01.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу № 922/20/19 до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 18.02.2019 о 10:30 год.

18.02.2019 відповідачем, через канцелярію суду, надано відзив на позов (вх. № 4208), в якому відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, зазначає, що позивачем не доведено наявності протиправного діяння відповідача, адже, відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 21.05.018 адміністративну справу 640/99/18 було закрито. у зв`язку з закінченням терміну притягнення до адміністративної відповідальності. Вина правопорушника не встановлювалась. Також відповідач наголошує, що необхідного причинно-наслідкового зв`язку між пошкодженими колесами автомобіля в результаті наїзду на оглядовий колодязь та діями працівника відповідача - майстра ДЕФ-2 КП «Шляхрембуд», позивачем не доведено.

Протокольними ухвалами від 18.02.2019, 04.03.2019 розгляд підготовчого провадження відкладався, в порядку ст. 183 ГПК України.

Ухвалою господарського суду від 19.03.2019 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 28 квітня 2019 року. Відкладено підготовче засідання на 08.04.2019 об 12:00 год.

Ухвалою господарського суду від 08.04.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу № 922/20/19 до судового розгляду по суті на 22.04.2019 о 12:30 год.

Протокольною ухвалою від 22.04.2019 у судовому засіданні оголошувалась перерва, на підставі ч. 2 ст. 216 ГПК України.

У судове засідання 14.05.2019 представник позивача не з`явився, матеріали справи містять клопотання позивача про розгляд справи за відсутності його представника (вх. № 7377).

Представник відповідача у судовому засіданні 14.05.2019 проти позову заперечував, з підстав, викладених у відзиві на позов.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача погодився з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами, у відповідності до ст. 74 ГПК України.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 14.05.2019, відповідно до ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

05.04.2017 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» (позивач) та ОСОБА_1 Катаріною Сергіївною (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 130а7х (договір).

Предметом даного договору є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Bentley Continental», державний номерний знак НОМЕР_1 .

У відповідності до умов договору страхування, позивач взяв на себе зобов`язання, у разі настання страхового випадку, сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

Як зазначає позивач, 14.10.2017 о 21 год. 00 хв. в районі будинку 121 по вул. Шевченка у м. Харкові, ОСОБА_2 , будучи посадовою особою-майстром ДЕФ № 2 КП «Шляхрембуд», відповідальною за експлуатаційний стан вулично-дорожньої безпеки Київського району міста Харкова, не вжив своєчасних заходів щодо усунення перешкоди дорожнього руху у вигляді відхилення в 7 см висотної позначки кришки люку відносно рівня покриття проїзної частини вулиці в місці нещодавнього зняття верхнього шару покриття, та не попередив інших учасників дорожнього руху шляхом належного огородження та встановлення відповідних дорожніх знаків, що стало супутньою причиною ДТП за участю транспортного засобу «Bentley Continental» державний № НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди. застрахованому транспортному засобу "Bentley Continental", державний номерний знак НОМЕР_1 було завдано механічних ушкоджень, відповідно до чого страхувальник зазнав матеріального збитку.

Згідно рахунку на оплату № OЛO-000211 від 19.10.2017 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Bentley Continental», державний номерний знак НОМЕР_1 склала 282246,68 грн.

Виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору страхування, позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування, розмір якого, згідно до розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акту № АХА2238588 від 31.10.2017 склав 242871,68 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 385542 від 02.11.2017.

Враховуючи вищенаведене, позивач зазначає про загальний розмір фактично понесених витрат в розмірі 242871,68 грн.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 21.05.2018 року по справі про № 640/99/18, провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_2 за ч. 4 с. 140 КУпАП, закрито, у зв`язку з закінченням терміну притягнення до адміністративної відповідальності.

Звертаючись до господарського суду з даним позовом, позивач вважає, що внаслідок неправомірних дій посадових осіб ДЕФ № 2 КП «Шляхрембуд» щодо створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні сталася дана дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений транспортний засіб «Bentley Continental» державний НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3

З метою досудового врегулювання спору відповідачеві було направлено претензією про відшкодування збитків в порядку регресу.

До цього часу відповідачем не було проведено ніяких дій щодо вирішення питання в досудовому порядку та відшкодування завданих збитків, що і стало підставою для звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За змістом статті 980 ЦК України та статті 4 Закону України «Про страхування» залежно від предмета договору страхування може бути особистим, майновим, а також страхуванням відповідальності.

Згідно з положеннями статті 999 ЦК України і статей 6, 7 Закону України «Про страхування» за вольовою ознакою страхування може бути добровільним і обов`язковим, тому кожен вид страхування має свої особливості правового регулювання.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Отже, у справі, що розглядається, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування», здійснивши виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, набуло права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди закріплені в положеннях статті 1166 ЦК України.

За змістом положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З аналізу наведеної норми вбачається, що однією з підстав виникнення зобов`язання - є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов`язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов`язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне (позадоговірне) зобов`язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов`язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов`язальних правовідносин.

Отже, фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності - є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є: склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. Також деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто, вина особи, яка заподіяла шкоду, презюмується та вважається встановленою, якщо такою особою не буде доведено інше.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, при зверненні до суду з вимогами про стягнення з відповідача заподіяної шкоди у розмірі 242871,68 00 грн., саме позивачем повинно бути доведено, як сам факт заподіяння шкоди так і наявність причинно-наслідкового зв`язку між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою відповідача.

За загальним правилом, згідно з положеннями статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд, за вибором потерпілого, може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Норми чинного законодавства не містять вимоги, за змістом якої розмір матеріальної шкоди може бути підтверджений виключно звітом про оцінку, складеним згідно з Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Перелік можливих доказів у даному випадку не є вичерпним.

Доказами, за визначенням частини 1 статті 73 ГПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як зазначалось судом, обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, повинні бути підтверджені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

У даному випадку судом враховано, що гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є компетенцією виключно національних судів першої та апеляційної інстанцій. Проте зважаючи на прецеденту практику Європейського суду з прав людини, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Суди повинні враховувати якість поданих сторонами доказів і, зокрема, те, чи породжують обставини, за яких вони були отримані, будь-який сумнів щодо їхньої достовірності й точності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Допустимість доказів означає, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ст. 77 ГПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 ГПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 ГПК України.

При цьому, обов`язок доказування, встановлений статтею 74 ГПК України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Позивач, звертаючись до господарського суду з даним позовом, посилається на постанову Київського районного суду м. Харкова від 21.05.2018 у справі № 640/99/18, відповідно до якої, на думку позивача, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, чим останній скоїв правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Натомість, як встановлено судом, відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 21.05.018, адміністративну справу 640/99/18 було закрито, у зв`язку із закінченням терміну притягнення до адміністративної відповідальності. Вина правопорушника не встановлювалась.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, обставини, визнані господарським судом загальновідомими, не потребують доказування. Факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Суд враховує, що рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України", яке є в силу ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" джерелом права, визначено, що "право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів ("Брумареску проти Румунії", § 61)".

Таким чином, всупереч викладеним вище вимогам процесуальних норм, за висновками суду, позивачем не було доведено наявності в діях відповідача неправомірної поведінки, яка б потягнула за собою заподіяння майнової шкоди страхувальнику.

Приймаючи до уваги викладені вище висновки суду про недоведення позивачем наявності протиправної поведінки відповідача, то, як наслідок, відсутній такий елемент цивільного правопорушення як причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідача та шкодою, а також не вбачається наявності вини відповідача у заподіянні майнової шкоди на суму 242871,68 грн.

За таких обставин, повно та всебічно оцінивши письмові пояснення учасників судового процесу та наявні у справі докази, приділивши увагу кожному твердженню, посиланню та доводу у даній справі, господарським судом не встановлено обставин, з наявністю яких закон пов`язує можливість застосувати до відповідача відповідальність у вигляді відшкодування майнової шкоди. Під час розгляду справи позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами наявності усіх елементів складу правопорушення, необхідного для настання цивільно-правової відповідальності відповідача, а саме наявності протиправної поведінки відповідача, причинно-наслідкового зв`язку між заподіяними збитками та діями відповідача, а також вини останнього в їх завданні.

Таким чином, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів "Шляхрембуд" є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір в сумі 3643,00 грн., сплачений при подачі позовної заяви, залишається за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 123, 129, 177, 183, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 256 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, );

Відповідач - Комунальне підрядне спеціалізоване підприємство по ремонту і будівництву автошляхів "Шляхрембуд" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 20, ).

Текст рішення буде розміщено в мережі Інтернет за адресою http// www.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 20.05.2019.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/20/19