ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2019 року м. Дніпро Справа № 904/1220/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Кузнецової І.Л., Широбокової Л.П.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро-Білозір`я"

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2019 р.

( суддя Васильєв О.Ю., м. Дніпро ),

прийнятої за результатами розгляду скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро-Білозір`я"

на дії приватного виконавця Плесюк О.С.

по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро",

м. Монастирище

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро-Білозір`я",

м. Дніпро

про: стягнення 1 423 059, 47 грн.

та

за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро-Білозір`я",

м. Дніпро

до : Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро",

м. Монастирище

про: визнання недійсним договору

за участю: приватного виконавця Плесюк О.С.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Приват-Агро-Білозір`я" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії приватного виконавця, в якій просив суд: визнати протиправними дії приватного виконавця Плесюка О.С. з винесення постанови від 10.10.2018 р., про відкриття виконавчого провадження № 57403985; визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця Плесюкя О.С. щодо не передачі виконавчого провадження № 57403985 до Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для об`єднання зі зведеним виконавчим провадженням № 56426140; скасувати постанову приватного виконавця Плесюка О.С. від 10.10.2018 р., про відкриття виконавчого провадження № 57403985; та поновити порушені оскаржуваними діями, бездіяльністю та постановою права ТОВ "Приват-Агро-Білозір`я" шляхом скасування всіх рішень приватного виконавця Плесюка О.С., прийнятих після відкриття виконавчого провадження № 57403985, у тому числі скасувати постанови від 10.10.2018 р. про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, про стягнення з боржника основної винагороди та повідомити про скасування органи, яким вказані постанови були направлені приватним виконавцем.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2019 р. у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро-Білозір`я" відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро-Білозір`я" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу uосподарського суду в повному обсязі, та прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник не погоджується з висновком господарського суду про наявність у Відповідача нерухомого майна за адресою Черкаська область, Черкаський район, с. Білозір`я, вул. Леніна, буд. 112/18 . Згідно інформаційної довідки наявної в матеріалах справи від 12.11.2018 р. № 144868312 об`єкт нерухомості за адресою Черкаська область, Черкаський район, с. Білозір`я, вул. Леніна, буд. 112/18 в реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я» не зареєстровано.

Водночас, на думку Скаржника, оскільки право оренди не може бути реалізовано в рамках виконавчого провадження, посилання суду на те що приватний виконавець відкрив провадження за місцем оренди земельних ділянок є безпідставним.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Також, від Товариства з обмеженою відповідальністю "Седна-Агро" надійшла заява про проведення судового засідання без участі представника Позивача.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Широбокова Л.П.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.04.2019 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро-Білозір`я" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2019 р. у справі № 904/1220/18 залишено без руху, та надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання суду доказів оплати суми судового збору у розмірі 1 921 грн.

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.04.2019 р. поновлено строк подання апеляційної скарги. Відкрито апеляційне провадження у справі та призначено в судове засідання на 21.05.2019р.

Скаржник та інші учасники провадження у справі не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку представників, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Беручи до уваги, що неявка учасників провадження у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності вказаних представників.

У судовому засіданні 21.05.2019 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2018 р. позовні вимоги ТОВ "Седна-Агро" до ТОВ "Приват-Агро-Білозір`я" задоволено в повному обсязі ; стягнуто з Відповідача на користь Позивача : 1 138 060,22 грн. - основної заборгованості; 146 045,86 грн. - пені; 49 717,00 грн. - інфляційних втрат; 89 236,39 грн. - 18 % річних за договором поставки № 22/03/2017-ПАБ від 22.03.2017 р.; 21 345,89 грн. - витрат на сплату судового збору та 29 900,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ТОВ "Приват-Агро-Білозір`я" до ТОВ "Седна-Агро" про визнання недійсним договору поставки № 22/03/2017-ПАБ від 22.03.2017 р. Після набрання рішенням законної сили видано відповідний наказ від 20.09.2018 р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.10.2018 р. виправлено описку у резолютивній частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2018 р. у цій справі та в наказі суду від 20.09.2018 р. - вказано код ЄДРПОУ Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро-Білозір`я" - 36598317.

02.11.2018 р. до Господарського суду Дніпропетровської області від ТОВ "Приват-Агро-Білозір`я" надійшла скарга на дії приватного виконавця , в якій Товариство просило суд визнати протиправними дії приватного виконавця Плесюка О. С. з винесення постанови від 10.10.2018 р. про відкриття виконавчого провадження № 57403985; визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця Плесюкя О.С. щодо не передачі виконавчого провадження № 57403985 до Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для об`єднання зі зведеним виконавчим провадженням № 56426140; скасувати постанову приватного виконавця Плесюка О.С. від 10.10.2018 р. про відкриття виконавчого провадження № 57403985; та поновити порушені оскаржуваними діями, бездіяльністю та постановою права ТОВ "Приват-Агро-Білозір`я" шляхом скасування всіх рішень приватного виконавця Плесюка О.С. , прийнятих після відкриття виконавчого провадження № 57403985 , у тому числі скасувати постанови від 10.10.2018 р. про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, про стягнення з боржника основної винагороди та повідомити про скасування органи, яким вказані постанови були направлені приватним виконавцем.

Скарга обґрунтована посиланням на ту обставину, що приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження з кодом ЄДРПОУ, відмінним від коду, який зазначений в наказі суду, чим порушив ст.19 Конституції України , ч.1. ст. 5, ст. ст. 2, 7 Закону України "Про виконавче провадження".

Також ТОВ "Приват-Агро-Білозір`я" посилалось на те, що приватним виконавцем порушено ч. 2. ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки відкрито виконавче провадження за місцезнаходженням майна у Черкаському виконавчому окрузі ( район, де Відповідач орендує земельні ділянки ), а право оренди земельних ділянок ( які орендує Відповідача ) не є майном, оскільки він не є власником ( що підтверджується ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2018 р. у справі № 925/39/14 ).

Окрім того, Відповідач зазначає, що приватний виконавець не мав права здійснювати будь-які дії з примусового виконання вищенаведеного судового рішення , а повинен був передати наказ суду для виконання до органу державної виконавчої служби ( Соборний ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області ), в якому перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з ТОВ "Приват-Агро-Білозір`я" заборгованості у сумі 600 069,34 грн. Враховуючи вищевикладене, ТОВ "Приват-Агро-Білозір`я" вважає, що оскільки приватний виконавець незаконно відкрив виконавче провадження , то всі його подальші дії з примусового виконання судового рішення є також незаконними.

Відповідно до приписів ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції; про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду (ст. 340 ГПК України).

Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій; пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ст. 341 ГПК України). Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються; неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду; якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі у справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права заявника. (ст.342 ГПК України).

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу; у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника; якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. (ст. 343 ГПК України).

Провадження з розгляду цієї скарги зупинялося господарським судом до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах ( у справі № 904/7326/17 за скаргою ПАТ "ДМК" на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. ).

Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С. та ТОВ "Седна-Агро" під час розгляду скарги в суді першої інстанції заперечували проти її задоволення, зазначаючи про законність дій приватного виконавця та не обґрунтованість скарги ТОВ "Приват-Агро-Білозір`я".

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С. від 10.10.2018 р. відкрите виконавче провадження ВП №57403985 з примусового виконання наказу № 904/1220/18 господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2018 р. про стягнення з ТОВ "Приват-Агро-Білозір`я" ( ) на користь ТОВ "Седна-Агро" ( ) : 1 138 060,22 грн. - основної заборгованості ; 146 045, 86 грн. - пені; 49 717,00 грн. - інфляційних втрат; 89 236,39 грн. - 18 % річних за договором поставки № 22/03/2017-ПАБ від 22.03.2017 р.; 21 345,89 грн. - витрат на сплату судового збору та 29 900,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу ( т. 2, а. с. 129-130 ).

10.10.2018 р. приватним виконавцем було винесено постанову ВП №57403985 про арешт майна боржника ( за виключенням рухомого майна, яке не підлягає арешту до проведення його опису) ( т. 2, а. с. 131-133 ). В той же день приватним виконавцем винесено постанову ВП № 57403985 про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 147 430, 53 грн. ( т. 2, а. с. 133-134 ).

Місцевим господарським судом також встановлено, що приватним виконавцем було вказано вірний код ЄДРПОУ боржника відповідно до відомостей, зазначених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до відомостей з Реєстру прав власності речових прав на нерухоме майно за боржником ТОВ "Приват-Агро-Білозір`я" (код 36598317) на праві власності обліковується, як на момент відкриття провадження так і на даний момент, нежитлова будівля за адресою Черкаська область, Черкаський район, с. Білозір`я, вул. Леніна, буд. 112/18 ( в державному реєстрі зазначено Дочірнє підприємство "Приват-Агро-Білозір`я", однак код даної юридичної особи такий самий, як і код ТОВ "Приват-Агро-Білозір`я" - 36598317, тобто дана юридична особа змінювала організаційно-правову форму, що не припинило її право власності на вказане нерухоме майно). Вказане підтверджується інформаційною довідкою № 144868312 від 12.11.2018 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а. с. 26 т. 3 ).

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що не відповідає чинному законодавству твердження Скаржника про те, що право оренди не є майном. Боржник має майнові права на землі на території Черкаської області.

Спростовуючи доводи Скаржника стосовно того, що приватний виконавець не мав права здійснювати будь-які дії з примусового виконання вищенаведеного судового рішення , а повинен був передати наказ суду для виконання до органу державної виконавчої служби (Соборний ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області) , в якому перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з ТОВ "Приват-Агро-Білозір`я" заборгованості у сумі 600 069, 34 грн., суд першої інстанції послався на правову позицію Великої Палати Верховного Суду , викладену у постанові від 05.12.2018 р. у справі № 904/7326/17, згідно якої передача виконавчого документа чи виконавчого провадження від приватного виконавця до іншого приватного чи державного виконавця може здійснюватися лише за заявою чи згодою стягувача . Ст. 30 Закону № 1404-VIII передбачає обов`язок лише державного виконавця передати відкрите виконавче провадження іншому державному виконавцю, який першим відкрив виконавче провадження, для виконання ним у рамках зведеного виконавчого провадження кількох рішень щодо одного боржника. Приватний виконавець не зобов`язаний передавати виконавчий документ чи виконавче провадження для виконання тому державному чи приватному виконавцеві, який перший відкрив виконавче провадження щодо боржника, для виконання кількох рішень щодо одного боржника у рамках зведеного виконавчого провадження".

В основу оскаржуваного судового рішення покладено висновок місцевого господарського суду про законність дій приватного виконавця під час відкриття виконавчого провадження та не обґрунтованість скарги ТОВ "Приват-Агро-Білозір`я".

Не погоджуючись з судовим рішенням господарського суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення скарги на дії приватного виконавця Плесюка О. С.

Узагальнені доводи апеляційної скарги: у Відповідача відсутнє нерухоме майно за адресою Черкаська область, Черкаський район, с. Білозір`я, вул. Леніна, буд. 112/18 ; право оренди не може бути реалізовано в рамках виконавчого провадження.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, погоджується з висновками суду попередньої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги Відповідача з огляду на таке.

У силу статей 1, 5 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом № 1403-VIII.

Законом № 1403-VIII визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) державними виконавцями органів державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст.3).

П. 6 ч. 1 ст. 4 Закону № 1403-VIII та п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 1404-VIII установлюють принцип (засаду) диспозитивності виконавчого провадження та визначають його обов`язковість при здійсненні виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Цей принцип полягає, зокрема, у наданні стягувачу права вибору - пред`явити виконавчий документ для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 Закону № 1404-VIII віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців (абзац другий частини першої статті 19 цього Закону). Тобто вищевказані положення надають стягувачу право на власний розсуд обрати орган, що буде здійснювати примусове виконання, обираючи при цьому між державною виконавчою службою та приватними виконавцями.

Ч. 1 ст. 27 Закону № 1403-VIII і частина друга статті 24 Закону № 1404-VIII також передбачають право фізичних або юридичних осіб вільно обирати приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначених Законом № 1404-VIII. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Відповідно до відомостей з Реєстру прав власності речових прав на нерухоме майно за боржником ТОВ "ПРИВАТ-АГРО-БІЛОЗІР`Я" ( код 36598317 ) на праві власності обліковується, як на момент відкриття провадження так і на даний момент, нежитлова будівля за адресою Черкаська область, Черкаський район, с. Білозір`я, вул. Леніна, буд. 112/18 , (в державному реєстрі зазначено Дочірнє підприємство "ПРИВАТ-АГРО-БІЛОЗІР`Я", однак код даної юридичної особи такий самий як і код ТОВ "ПРИВАТ-АГРО-БІЛОЗІР`Я" - 36598317, тобто дана юридична особа змінювала організаційно-правову форму, що не припинило її право власності на вказане нерухоме майно).

Вказане також підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ( а. с. 33-39 т. 1 ), відповідно до якого ТОВ "ПРИВАТ-АГРО-БІЛОЗІР`Я" є правонаступником Дочірнє підприємство "ПРИВАТ-АГРО-БІЛОЗІР`Я" ТОВ "ПРИВАТ-АГРО-БІЛОЗІР`Я" ( а. с. 35 т. 1 ).

Отже, наведене спростовує доводи апеляційної скарги щодо відсутності на час відкриття виконавчого провадження у Відповідача нерухомого майна за адресою Черкаська область, Черкаський район, с. Білозір`я.

Залежно від вибору стягувача та після пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця у відповідного виконавця виникають передбачені статтею 18 Закону № 1404-VIII права й обов`язки, зокрема обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Застосування правила щодо обов`язкового передання виконавчого провадження від приватного виконавця до державного і навпаки призведе до порушення основоположного принципу диспозитивності, порушення права стягувача на вибір виконавця, передбаченого законом.

Забезпечення рівноцінної конкуренції між державними та приватними виконавцями судових рішень (як однієї із необхідних умов підвищення ефективності виконавчого провадження) запроваджено Стратегією реформування судоустрою, судочинства та суміжних правових інститутів на 2015 - 2020 роки, схваленою Указом Президента України від 20.05.2015 р. № 276/2015.

Примусова передача виконавчого провадження від приватного виконавця до органів державної виконавчої служби позбавить стягувача вищенаведених прав та гарантій, установлених законодавством.

Необхідність передання виконавчого провадження іншому виконавцю, який перший відкрив провадження, може створити істотні ускладнення як для стягувача (наприклад, якщо виконавець, який першим відкрив виконавче провадження щодо боржника, знаходиться у віддаленій від стягувача місцевості), так і для приватного виконавця, який буде змушений виконувати виконавчі документи по всій території України, не маючи для цього відповідних можливостей і ресурсів. Це може спричинити суттєве підвищення витрат на виконання, які буде змушений нести стягувач і які можуть бути не покриті за рахунок коштів боржника.

Положення Закону № 1404-VIII не зобов`язують приватного виконавця передавати виконавче провадження, яке перебуває у нього на виконанні, державному виконавцю з тієї підстави, що державний виконавець відкрив перше виконавче провадження щодо одного боржника.

Натомість ч. 5 ст. 5 цього Закону допускає передачу виконавчого документа від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби, або від органу державної виконавчої приватному виконавцю лише за заявою стягувача.

Системний аналіз норм законів № 1403-VIII і 1404-VIII свідчить про те, що закодавством визначено неоднаковий порядок дій для державних та приватних виконавців у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника; допустив можливість одночасного виконання судових рішень щодо одного боржника різними виконавцями у випадку обрання стягувачем приватного виконавця для примусового виконання виконавчого документа, тоді як Інструкція не може визначати такого обов`язку.

Окрім того, за змістом положень законодавства, яким визначено порядок здійснення виконавчого провадження, будь-яка передача виконавчого документа чи виконавчого провадження від одного виконавця до іншого здійснюється лише за згодою стягувача. Такого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 05.12.2018 р. у справі № 904/7326/17 ( провадження № 12-197гс18 ).

Щодо доводів пов`язаних із правом оренди, то колегія суддів зазначає, що оскаржувана ухвала не містить наведених Скаржником в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції стовно того, що «…оскільки ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я» орендує земельні ділянки у Черкаській області і на них можна звернути стягнення…». Разом з тим, з оскаржуваного судового рішення вбачається, що місцевий господарсьткий суд вказав на не відповідність чинному законодавству твердження Скаржника про те, що право оренди не є майном.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро-Білозір`я" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2019 р. у справі № 904/1220/18 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 24.05.2019 р.

Головуючий суддя І. М. Кощеєв

Суддя І. Л. Кузнецова

Суддя Л. П. Широбокова