ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2019 року Справа № 923/184/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. при секретарі Межерицькій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТерраТарса Україна", м. Каховка Херсонської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська перлина", м. Каховка Херсонської області

про стягнення 995063,13 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - Щербина О.Л., ордер серії ХС № 111101 від 15.04.2019р.;

від відповідача - не з`явився.

У відповідності до ч.1 п.1 статті 222 Господарського процесуального кодексу України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТерраТарса Україна" звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська перлина" заборгованості у розмір 995063,13 грн. з якої: 872606,58 грн. - сума основного боргу, 67032,91 грн. - сума пені, 21907,19 грн. - сума штрафу та 33516,45 грн. - сума 18% річних. Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд стягнути з відповідача.

Повні вимоги позивач обґрунтовує посиланням на умови укладеного між сторонами договору поставки № 03/21-7 від 21.03.2018.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2019, визначено суддю по справі - Нікітенко С.В.

Ухвалою від 20 березня 2019 року Господарський суд Херсонської області прийняв позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТерраТарса Україна" до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Цією ж ухвалою суд запропонував відповідачу надіслати (надати) до суду відзив на позовну заяву, позивачу - відповідь на відзив відповідача у встановлені строки.

Ухвала суду про відкриття провадження направлена сторонам рекомендованою поштою з повідомленням.

До суду повернулись поштові повідомлення з відмітками пошти про вручення ухвали суду від 20.03.2019 року адресантам.

Ухвалою від 16 квітня 2019 року суд закрив підготовче провадження у справі № 923/184/19 та призначив справу до судового розгляду по суті на 14 травня 2019 року о 10:00 год.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою належного повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 20.03.2019 та ухвала суду від 16.04.2019 були направлені судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 74800, Херсонська область, м. Каховка, Чаплинське шосе, буд. 7.

На адресу суду повернулись поштові повідомлення з відмітками пошти про вручення ухвал суду відповідачу (а.с. 177-178 та а.с. 189-190).

Згідно з ч.6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За таких обставин враховуючі приписи п.3.ч.6 ст. 242 ГПК України суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Також судом враховано висновок Європейський суд з прав людини зробив, про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження ( Рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Відтак, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, а також приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача судовому засіданні 14.05.2019р. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні 14.05.2019р. проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представникам сторін про дату складення повного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивач суд -

в с т а н о в и в :

Матеріали справи свідчать, що 21 березня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТерраТарса Україна" (надалі - постачальник або позивач) і Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровська перлина" (надалі - покупець або відповідач) був укладений договір поставки № 03/21-7 (надалі - договір) за умовами якого постачальник зобов`язався у визначені договором строки передати в власність покупцеві у власність мінеральні добрива, обладнання для крапельного зрошення, торф (надалі - товар), а останній в свою чергу зобов`язався прийняти визначений товар та оплатити його вартість.

Сторонами договору визначено ціні договору, умови проведення розрахунків, умови поставки, передачі, якість товару, обов`язки сторін, строк дії договору та інші умови, учасниками договору досягнуто згоди з основних умов укладеного договору, який підписано уповноваженими особами підприємств та скріплено печатками.

Строк дії договору становить до 31 грудня 2018, в частині виконання зобов`язань сторін за цим договором до їх припинення.

Сторонами погоджено, що загальність вартість товару за вказаним договором визначається специфікацією, ціна товару виражена у гривнях і включає в себе ПДВ за ставкою 20%. У специфікації наведено грошовий еквівалент вартості товару в іноземній валюті, а також курс продажу цієї валюти на міжбанківському валютному ринку України на день, що передує дню підписання Специфікації. Днем оплати вартості товару вважається день зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (п.2.1. договору).

Сторони домовились, що ціна (вартість) товару (в тому числі збільшена відповідно з особливою умовою, обумовленою у п. 2.1. договору), виражена у гривнях, яку покупець зобов`язаний оплатити постачальнику в разі збільшення курсу продажу іноземної валюти, визначеної у Специфікації більш ніж на 2 (два) % на день, що передує дню оплати вартості товару, в порівнянні з курсом, встановленим на день, що передує дню підписання такої Специфікації, коригується без додаткового узгодження за наступною формулою встановленою п.2.2. договору.

Умовами договору встановлено, що умови поставки вказуються у специфікації, товар вважається переданий в момент поставки. За умовами договору моментом поставки є момент підписання водієм першого перевізника товарно-транспортної накладної або момент оформлення іншого документа, що свідчить про прийняття перевізником товару до перевезення, або момент підписання уповноваженим представником покупця видаткової накладної на товар.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ТерраТарса Україна" на виконання умов договору було здійснено поставку товару Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпровська перлина", в свою чергу останнім порушено зобов`язання за договором в частині проведення розрахунків за поставлений товар, що стало підставою для звернення позивача з відповідною позовною заявою.

Позивачем на підтвердження здійснення поставки товару та заборгованості відповідача за укладеним договором надано наступні докази: специфікації на товар який постачається покупцю згідно договору № 03/21-7 від 21.03.2018 за період з березня 2018 року по вересень 2018, видаткові накладні за період з березня 2018 року по вересень 2018, виписки з банківського рахунку постачальника за період з березня 2018 року по листопад 2018, рахунки на оплату поставленого товару за період з березня 2018 року по вересень 2018, довіреності покупця, акт звірки взаєморозрахунків, який підписано представниками сторін та скріплено печатками підприємств, лист відповідача про зарахування коштів.

За розрахунками позивача, на виконання умов договору поставки № 03/21-7 від 21.03.2018 року було поставлено відповідачу товар у період з 22 березня 2018 року по 20 вересня 2019 на загальну суму 1731656,39 грн. Відповідачем частково було здійснено розрахунок за поставлений товар, залишок несплаченої суми становить 872606,58 грн. Зазначена заборгованість виникла на підставі специфікацій № 1-4 до вказаного договору.

Розділом 2 договору сторони погодили ціну договору та умови проведення розрахунків.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами у справі укладений договір, який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 Цивільного кодексу України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (частина перша статті 691 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, позивачем у період з 22 березня 2018 року по 20 вересня 2019 було поставлено товару на загальну суму 1731656,39 грн. Позивачем зазначено, що відповідачем частково сплачено вартість поставленого товару, станом на день звернення позивача з даним позовом до суду, сума основного боргу відповідача перед позивачем становить 872606,58 грн.

Відповідач позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення основної суми заборгованості.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 872606,58 грн., є доведеними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені, штрафу та відсотків річних, то суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено що в разі, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із частинами першою, другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказані інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування за загальним правилом здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи із суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Разом з тим, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже при нарахуванні інфляційних та річних основними складовими частинами нарахування є сума заборгованості, період заборгованості та розмір процентів та коефіцієнтів, які діють у такий період.

Право на нарахування пені, штрафу та 18% річних сторони узгодили в п.7.3 та п.7.4. договору, якими передбачили, що у разі порушення покупцем строків оплати товару, останній сплачує постачальнику пеню від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення платежу, і, крім того, при простроченні оплати товару тривалістю більш ніж 30 (тридцять) календарних днів разовий штраф в розмірі 5 (п`яти) відсотків від несплаченої в установлений строк вартості товару. Також у відповідності до підпункту "а" п.7.4. при порушенні покупцем строків оплати товару постачальник має право стягнути з відповідача суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, і нарахуванням 18 (вісімнадцяти) відсотків річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Судом перевірено правильність виконаних позивачем розрахунків пені, штрафу та 18% річних ( а.с.172- 175 ), та встановлено, що вони є вірним.

За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення суми пені у розмірі 67032,91 грн., суми штрафу у розмірі 21907,19 грн. та суми 18% річних у розмірі 33516,45 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст.ст. 123, 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача

Керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська перлина" (74800, Херсонська область, м. Каховка, Чаплинське шосе, 7, ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "ТерраТарса Україна" (74800, Херсонська область, м. Каховка, вул. Південна, 4, ) суму основного боргу у розмірі 872606,58 грн., суму пені у розмірі 67032,91 грн., суму штрафу у розмірі 21907,19 грн., суму 18% річних у розмірі 33516,45 грн. та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 14925,95 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.05.2019р.

Суддя С.В. Нікітенко