ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2019 р. Справа № 909/1012/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Матущак О.І.,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз", №1001вих-19-1052 від 07 березня 2019 року

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2019 року (підписане 08.02.2019 року), суддя Малєєва О.В.

у справі № 909/1012/18

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ

до відповідача Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз", м. Івано-Франківськ

про стягнення 61 943, 32 грн., з яких пеня - 33 379, 58 грн., 3 % річних - 8 571, 31 грн., інфляційні втрати - 19 992, 43 грн.

в с т а н о в и в :

16 листопада 2018 року Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" про стягнення 61 943, 32 грн., з яких: 33 379, 58 грн. - пеня, 8 571, 31 грн. - 3 % річних, 19 992, 43 грн - інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2019 року у справі №909/1012/18 позовні вимоги задоволено частково: присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 41 553, 57 грн з яких: 12 989, 83 грн пені, 8 571, 31 грн 3% річних, 19 992, 43 грн інфляційних втрат та 1 182, 01 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору. В задоволенні позову в частині 20 389, 75 грн пені відмовлено.

Суд у рішенні дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується, а відповідачем не заперечується факт прострочення виконання договірних зобов`язань по оплаті послуг з транспортування магістральними трубопроводами природного газу впродовж січня грудня 2017 року. Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд визнав їх обґрунтованими. Водночас судом застосовано позовну даність до нарахованої позивачем пені та задоволено її частково, в сумі 12 989, 83 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2019 року у справі №909/1012/18 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 20 389, 75 грн пені та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову. Зокрема вказує, що сторони відступили від строку нарахування штрафних санкцій, передбаченого ч. 6 ст. 232 ГК України, та погодили умовами п. 7.4 договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, що нарахування пені здійснюється протягом шести місяців, що передують моменту пред`явлення Газотранспортним підприємством претензії та/або звернення Газотранспортного підприємства з позовом до суду. Стверджує, що суд першої інстанції залишив поза увагою таку умову договору.

25.04.2019 відповідачем подано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечує проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та зазначає, що у договорі на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П17 від 28.09.2011 відсутній п. 7.4, на який посилається скаржник в апеляційній скарзі. А іншими пунктами договору сторони не встановлювали зміни строку нарахувань штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань, передбачених ч. 6 ст. 232 ГК України. Отже відповідач просить залишити рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 5 лютого 2019 року у справі №909/1012/18 без змін, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" - без задоволення.

Оскільки ціна позову в даній справі становить 61 943, 32 грн, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то враховуючи ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про розгляд цієї справи в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши наявні в справі матеріали, давши оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, відзиві на неї, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2019 року у справі №909/1012/18 без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 28 вересня 2011 року Дочірньою компанією «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (змінено найменування на Акціонерне товариство «Укртрансгаз»), як газотранспортним підприємством, та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз», як замовником укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П17 від 28.09.2011 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1 якого Газотранспортне підприємство зобов`язується надати Замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а Замовник зобов`язується внести плату за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами цього договору.

Річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника складає 302 500 тис.куб.м. (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору послуги з транспортування газу оформляються Газотранспортним підприємством і Замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними газопроводами.

Згідно з п. 3.4, 5.4 договору акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством; вартість фактично наданих Газотранспортним підприємством Замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг.

Оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводяться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (п. 5.5 договору).

У разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 7.3 договору).

Відповідно до п. 11.1 цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 жовтня 2011 року. Договір діє в частині транспортування газу до 31 грудня 2012 року, а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги до повного виконання замовником своїх зобов`язань за цим договором.

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Заперечень щодо продовження дії договору матеріали справи не місять, отже такий продовжувався до 31 грудня 2018 року.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу впродовж січня 2016 року - грудня 2017 року на загальну суму 1 613 996, 09 грн, що підтверджується актами наданих послуг від 31.01.2016 № 01-16-/П17 на суму 31 427, 95 грн; від 29.02.2016 № 02-16-/П17 на суму 32 780, 59 грн; від 31.03.2016 № 03-16-/П17 на суму 31 675, 02 грн; від 30.04.2016 № 04-16-/П17 на суму 12 300, 54 грн; від 31.05.2016 № 05-16-/П17 на суму 7 174, 06 грн; від 30.06.2016 № 06-16-/П17 на суму 6 205, 02 грн; від 31.07.2016 № 07-16-/П17 на суму 5 839, 80 грн; від 31.08.2016 № 08-16-/П17 на загальну суму 6 140, 38 грн; від 30.09.2016 № 09-16-/П17 на суму 30 509, 35 грн; від 31.10.2016 №10-16-/П17 на суму 254 000, 87 грн; від 30.11.2016 № 11-16-/П17 на суму 236 159, 77 грн; від 31.12.2016 №12-16-/П17 на суму 245 157, 29 грн; від 31.01.2017 № 01-17-/П17 на суму 145 041, 02 грн; від 28.02.2017 № 02-17-/П17 на суму 123 649, 98 грн; від 31.03.2017 № 03-17-/П17 на суму 25 331, 95 грн; від 30.04.2017 № 04-17-/П17 на суму 11 282, 40 грн; від 31.05.2017 № 05-17-/П17 на суму 25 518, 83 грн; від 30.06.2017 № 06-17-/П17 на суму 18 974, 52 грн; від 31.07.2017 № 07-17-/П17 на суму 15 009, 50 грн; від 31.08.2017 № 08-17-/П17 на суму 15 836, 70 грн; від 30.09.2017 № 09-17-/П17 на суму 74 912, 47 грн; від 31.10.2017 № 10-17-/П17 на суму 47 069, 62 грн; від 30.11.2017 № 11-17-/П17 на суму 91 190, 78 грн; від 31.12.2017 № 12-17-/П17 на суму 120 807, 68 грн.

Акти підписані представниками двох сторін, їх підписи скріплені печатками юридичних осіб сторін договору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач здійснив остаточний розрахунок за отриманий газ з порушенням строків, встановлених п. 5.5 договору.

Вказані обставини не заперечуються обома сторонами.

За порушення строків здійснення остаточного розрахунку за газ (до 20-го числа місяця, наступного за звітним) позивачем заявлені до стягнення на підставі п. 7.3 договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України 33 379, 58 грн пені, 8 571, 31 грн 3% річних та 19 992, 43 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про ринок природного газу» за договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом першої інстанції перевірено розрахунок позивача та присуджено до стягнення з відповідача на його користь 8 571, 31 грн 3% річних, 19 992, 43 грн інфляційних втрат.

Слід зазначити, що в цій частині судове рішення апелянтом не оскаржується.

Поряд з тим, скаржник оскаржує судове рішення в частині відмови в стягненні 20 389, 75 грн пені.

Правові наслідки порушення зобов`язання, визначені ст. 611 ЦК України, якою передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За порушення строків оплати п. 7.3 договору передбачено сплату пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем подано заяву про застосування позовної даності.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦК України, особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу у межах позовної давності.

До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В частинах 3, 4 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем пропущено позовну даність щодо заявленої вимоги про стягнення пені за період з 01 березня 2017 року по 21 листопада 2017 року на загальну суму 20 389, 75 грн та відмовив в цій частині.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи скаржника щодо зміни сторонами строку нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України з посиланням на п. 7.4 договору, оскільки в долученому до позовної заяви самим позивачем договорі на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П17 від 28.09.2011 такого пункту (7.4) не міститься.

Жодних інших заперечень в апеляційній скарзі позивачем не наведено.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Беручи до уваги наведені вище обставини, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 12 989, 83 грн пені, 8 571, 31 грн 3% річних, 19 992, 43 грн інфляційних втрат.

Відтак, беручи до уваги все наведене вище, доводи апеляційної скарги є безпідставними та такі не спростовують висновків місцевого господарського суду щодо позовних вимог.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ч. 13 ст. 8, ст.ст. 12, 86, 129, 236, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2019 року у справі №909/1012/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Матеріали справи №909/1012/18 повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Матущак О.І.