ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2575/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Аленіна О.Ю., Лавриненко Л.В.

секретар судового засідання Безпалюк А.В.

за участю:

від ДП «Адміністрація морських портів України» - Мельніченко Т.С., договір № 72-В-АМПУ-18 від 30.05.2018;

від ДП водних шляхів «Устьдунайводшлях» - Драганов Д.М., договір № 15/19 від 22.05.2019;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства водних шляхів «Устьдунайводшлях»

на рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2019

суддя Малярчук І.А.

час та місце ухвалення: 10:14:21 год., м. Одеса

повний текст складено 22.03.2019

по справі № 916/2575/18

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Іллічівської філії

до відповідача Державного підприємства водних шляхів «Устьдунайводшлях»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря

про стягнення 2 223 029,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Іллічівської філії звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства водних шляхів «Устьдунайводшлях», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря про стягнення 2223029,40 грн., з яких 2140663,82 грн. заборгованості, 16260,10 грн. 3% річних, 66105,48 грн. втрат від інфляції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Іллічівської філії (позивач) надавались Державному підприємству водних шляхів «Устьдунайводшлях» послуги щодо постановки та зняттю бонових загороджень, забезпечення екологічної безпеки в районі стоянки з/с «Майкан» біля причалу «ЧТФ» з гарантією оплати наданих послуг, які виникли із укладеного між сторонами договору у спрощений спосіб, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг, згідно якого Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Іллічівської філії виступило виконавцем, а Державне підприємство водних шляхів «Устьдунайводшлях» замовником послуг.

Так, на підставі листів ДП «Устьдунайводшлях» від 04.05.2018 №04/05-18, від 05.05.2018 №05/05-18 позивачем були надані відповідні послуги на суму 2140663,82 грн. Однак, відповідачем кошти за надані позивачем послуги не оплачено, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 2140663,82грн., на яку позивачем нараховано три проценти річних та інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.03.2019 задоволено повністю позов Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Іллічівської філії до Державного підприємства водних шляхів «Устьдунайводшлях», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря про стягнення 2223029,40грн.

Стягнено з Державного підприємства водних шляхів «Устьдунайводшлях» на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Іллічівської філії 2140663,82 грн. заборгованості, 16260,10 грн. 3% річних, 66105,48 грн. втрат від інфляції, 11995,20 грн. витрат на правничу допомогу, 33345,44 грн. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Державне підприємство водних шляхів «Устьдунайводшлях» звернулось до Південно - західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2019 у справі № 916/2575/18 скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Державне підприємство водних шляхів «Устьдунайводшлях» не погоджується з рішенням Господарського суду Одеської області, вважає, що його було ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а висновки, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи.

Скаржник зазначає, що першої інстанції помилково кваліфікував витрати за послуги по забезпеченню проведення робіт з ліквідації наслідків забруднення території та акваторії морського порту, згідно з планом локалізації та ліквідації розливу забруднюючих речовин, надані Державним підприємством «Адміністрація морських портів України», які виникли в результаті забруднення навколишнього середовища відповідно до Закону України «Про морські порти» є одною з основних цілей утворення цього підприємства та його безпосереднім обов`язком, а, ніяк не наслідком, простого правочину між Позивачем та Відповідачем які виникли із укладеного між сторонами договору у спрощений спосіб, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Державне підприємство водних шляхів «Устьдунайводшлях» вважає, що висновок суду, що між позивачем та відповідачем виникли договірні відносини є необґрунтованим, так як відповідно до частини третьої статті 180 Господарського Кодексу України між позивачем та відповідачем не було досягнуто угоди про ціну наданої послуги, обсяг, тарифи, пов`язані з наданням послуг, тому суд приймаючі рішення допустив порушення частини третьої статті 180 ГК України.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

21.05.2019 до Південно - західного апеляційного господарського суду від Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідно до якого, просить суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області без змін.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.04.2019 поновлено Державному підприємству водних шляхів «Устьдунайводшлях» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2019 у справі № 916/2575/18.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства водних шляхів «Устьдунайводшлях» на рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2019 у справі № 916/2575/18.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2019 призначено справу № 916/2575/18 до розгляду на 23.05.2019 об 12:00 год.

В судовому засіданні 23.05.2019 представники відповідача надали пояснення, в яких підтримали доводи апеляційної скарги та просили задовольнити останню.

Представник позивача в судовому засіданні 23.05.2019 надав пояснення, в яких заперечував проти апеляційної скарги та просив суд, рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено господарським судом, Державне підприємство водних шляхів «Устьдунайводшлях» листами від 04.05.2018 №04/05-18, від 05.05.2018 №05/05-18 звернулось до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Іллічівської філії з проханням надати послуги щодо постановки та зняття бонових загороджень в районі стоянки земснаряду «Майкан», в яких повідомило, що за надані послуги оплату гарантує.

На виконання листів від 04.05.2018 №04/05-18, від 05.05.2018 №05/05-18 Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі Іллічівської філії були надані послуги щодо бонового огородження, послуги плавзасобів, послуги щодо відшкодування витрат при ліквідації аварійного забруднення, які проводились теплоходами «НМС-28», «Сміливий».

В підтвердження наданих послуг позивачем надані: довідки за підписом ДП «Устьдунайводшлях» щодо постановки бонового загородження довжиною 260п.м. від 04.05.2018, від 08.05.2018, наряди від 07.05.2018 №217, від 10.05.2018, від 10.05.2018 №218, від 11.05.2018, від 12.05.2018, від 15.05.2018, від 18.05.2018 №220/18.05.18, від 19.05.2018, №221/19.05.18, від 05.06.2018 №229/05.06.18, виконання нарядів від 07.05.2018 №217, від 10.05.2018, від 10.05.2018 №218, від 11.05.2018, від 12.05.2018, від 15.05.2018, від 18.05.2018 №220/18.05.18, від 19.05.2018 №221/19.05.18, від 05.06.2018 №229/05.06.18.

30.06.2018 ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Іллічівської філії за надані послуги виставило відповідачу рахунки №Пр/8751 від 30.06.2018 на суму 125 449,66 грн., №Пр/8752 від 30.06.2018 на суму 24 313,36 грн., №Пр/8753 від 30.06.2018 на суму 8 104,45 грн., №Пр/8754 від 30.06.2018 на суму 27 594,58 грн., №Пр/8755 від 30.06.2018 на суму 8104,45 грн., №Пр/8948 від 30.06.2018 на суму 779 678,41 грн., №Пр/8949 від 30.06.2018 на суму 7 876,45 грн. Рахунок №Пр/10941 на суму 1 159 542,46 грн. було виставлено відповідачу 07.08.2018.

Виставлені рахунки №Пр/8751, №Пр/8752, №Пр/8753, №Пр/8754, №Пр/8755, №Пр/8948 №Пр/8949 від 30.06.2018 були направлені та отриманні ДП «Устьдунайводшлях» 13.07.2018, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення від 10.07.2018. Рахунок №10941 від 07.08.2018 отриманий відповідачем 31.10.2018, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення від 26.10.2018.

В матеріалах справи відсутні докази оплати Державним підприємством водних шляхів «Устьдунайводшлях» виставлених Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі Іллічівської філії рахунків на загальну суму 2140663,82 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Іллічівської філії відповідно до наступного.

Згідно з статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Згідно з статтею 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, звертаючись з позовом позивач повинен довести наявність у нього порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до статті 11 Цивільного Кодексу України та статті 174 Господарського Кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 181 Господарського Кодексу України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (п. п. 1, 2 ст. 205 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до частини першої статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Отже, зі змісту статті 901 Цивільного Кодексу України вбачається, що при наданні послуг оплаті підлягає сам процес діяльності виконавця, а тому чинним законодавством не вимагається оформлення приймання-передачі послуг, оскільки вони споживаються в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності виконавцем.

Місцевим господарським судом вірно зазначено, що чинним законодавством не встановлена обов`язкова вимога щодо письмової форми договору про надання послуг.

Так, сторонами на підставі листів ДП «Устьдунайводшлях» від 04.05.2018 №04/05-18, від 05.05.2018 №05/05-18, довідок щодо постановки бонового загородження довжиною 260п.м. від 04.05.2018, від 08.05.2018, нарядів від 07.05.2018 №217, від 10.05.2018, від 10.05.2018 №218, від 11.05.2018, від 12.05.2018, від 15.05.2018 від 18.05.2018 №220/18.05.18, від 19.05.2018 №221/19.05.18, від 05.06.2018 №229/05.06.18, виконання нарядів від 07.05.2018 №217, від 10.05.2018, від 10.05.2018 №218, від 11.05.2018, від 12.05.2018, від 15.05.2018, від 18.05.2018 №220/18.05.18, від 19.05.2018 №221/19.05.18, від 05.06.2018 №229/05.06.18, рахунків №Пр/8751, №Пр/8752, №Пр/8753, №Пр/8754, №Пр/8755, №Пр/8948 №Пр/8949, № 10941 , виникли зобов`язання з укладеного договору у спрощений спосіб, що за своєю природою є договором про надання послуг, за яким позивач зобов`язався надати відповідачу відповідні послуги, а відповідач, в свою чергу, зобов`язався оплатити надані послуги в повному обсязі.

Зобов`язання по оплаті послуг безпосередньо виникли у відповідача з отриманням рахунків №Пр/8751, №Пр/8752, №Пр/8753, №Пр/8754, №Пр/8755, №Пр/8948 №Пр/8949, що мало місце 13.07.2018 та судом розцінюється як надсилання позивачем відповідачу вимоги про сплату заборгованості за надані послуги в порядку ч.2 статті 530 ЦК України, яку останній мав задовольнити в строк до 20.07.2018.

Також, отримання рахунку №10941 від 07.08.2018, як вимоги про сплату боргу за ним, мало місце 31.10.2018, позаяк, оплата даного рахунку ним мала відбутись 07.11.2018.

З матеріалів справи вбачається, що при прийнятті виконаних позивачем робіт, на момент підписання нарядів, виконання нарядів, зауваження у відповідача щодо проведених робіт були відсутні, про що свідчить підпис останнього на даних документах, як підтвердження належного виконання позивачем наданих послуг.

Крім того, твердження відповідача щодо неузгодження між сторонами вартості послуг під час укладання договору, як однієї з істотних умов правочину, не відповідає дійсності, оскільки при звернені з проханням про надання послуг щодо постановки та зняття бонових загороджень, відповідач гарантував оплату без вимоги стосовно роз`яснення тарифів, відповідно до яких позивач розраховував суму за надані послуги та такі тарифи затверджені наказом начальника Адміністрації Іллічівського морського порту «Про затвердження вільних тарифів» від 20.11.2017 №274.

Згідно статті 629 Цивільного Кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статей 525, 526 Цивільного Кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що відповідачем не було проведено оплату отриманих рахунків, у зв`язку із чим позовна вимога позивача щодо стягнення вартості наданих послуг в сумі 2 140 663,82 грн. є правомірною.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 16 260,10 грн. та інфляційних втрат у розмірі 66 105,48грн, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами статті 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 (три) проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів перевірила правильність розрахунку 3% річних за період 21.07.2018 по 12.11.2018 за допомогою методики визначеної у програмно-технічному комплексі «Законодавство» та дійшла до висновку, що розрахунок 3% річних зроблено арифметично і методологічно вірно, та господарським судом правомірно задоволено позовні вимоги в частині стягнення суми 3% річних за період 21.07.2018 по 12.11.2018 в розмірі 16 260,10 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат колегія суддів погоджується з розрахунком суду першої інстанції та з врахуванням того, що позивачем заявлено до стягнення меншу суму інфляційних втрат, ніж встановлену та перевірено судом, задоволенню підлягає сума інфляційних втрат розрахована позивачем у розмірі 66105,48грн. Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги, що висновок суду першої інстанціії, стосовно того, що між позивачем та відповідачем виникли договірні відносини є необґрунтованим, так як відповідно до частини третьої статті 180 Господарського Кодексу України між позивачем та відповідачем не було досягнуто угоди про ціну наданої послуги, обсяг, тарифи, пов`язані з наданням послуг.

Колегія суддів зазначає, що загальний порядок укладення договорів врегульований положеннями, зокрема, статей 205, 207, 638-642 Цивільного кодексу України та статті 181 Господарського кодексу України.

З аналізу зазначених норм убачається, що за загальним правилом договір є укладеним у випадку повного і безумовного прийняття (акцепту) однією стороною пропозиції іншої сторони про укладення договору (оферти). При цьому укладання господарських договорів допускається у спрощений спосіб шляхом обміну листами, прийняття до виконання замовлень тощо. Зокрема, прийняттям пропозиції відповідно до частини 2 статті 642 Цивільного кодексу України є вчинення особою, яка одержала оферту, відповідних конклюдентних дій (надання послуг, сплата коштів тощо). Зазначена правова норма не містить вичерпного переліку можливих конклюдентних дій.

Так, Державне підприємство водних шляхів «Устьдунайводшлях» при зверненні до позивача з проханням про надання послуг щодо постановки та зняття бонових загороджень, відповідач гарантував оплату без вимоги стосовно роз`яснення тарифів, відповідно до яких позивач розраховував суму за надані послуги та такі тарифи затверджені наказом начальника Адміністрації Іллічівського морського порту «Про затвердження вільних тарифів» від 20.11.2017 №274.

Зважаючи на положення наведених правових норм, колегія суддів погоджується з висновками суду першої, що відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договором надання послуг, укладеним в спрощений спосіб.

Неправомірною є також посилання скаржника, що позивач намагається компенсувати збитки, які спричинило судно «Майкан» за рахунок відповідача, оскільки позивач звернувся до суду з вимогою про сплату заборгованості за надані послуги щодо постановки та зняття бонових загороджень, що виникли із договору, укладеного в спрощеній формі, а не стягнення збитків, які поніс чи міг понести позивач.

Крім того, відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про морські порти України» у морських портах надаються послуги з обслуговування суден, здійснення операцій з вантажами, у тому числі проведення вантажно-розвантажувальних робіт, послуги з обслуговування пасажирів та інші послуги, передбачені законодавством.

Пунктом 5 частини третьої статті 19 Закону України «Про морські порти України», визначено, що виключно державними підприємствами, установами та організаціями надаються послуги, зокрема з забезпечення запобігання і ліквідації розливу забруднюючих речовин. Отже закон визначає, забезпечення запобігання і ліквідації розливу забруднюючих речовин.

Щодо розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, колегія суддів також погоджується з висновком місцевого господарського суду, оскільки представником позивача підтверджено правовий статус адвоката, та те, що розмір гонорару не залежить від обсягу наданих послуг і виконаних робіт, які було здійснено адвокатом у межах даної справи, з врахуванням задоволення судом позову позивача, у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Іллічівської філії на правову допомогу в сумі 11995,20 грн. покладаються на відповідача Державне підприємство водних шляхів «Устьдунайводшлях».

На підставі викладеного, рішення Господарського суду Одеської області від 10.09.2018 у справі № 916/1402/18 є законним та обґрунтованим, оскільки його винесено в результаті повного з`ясування обставин, що мають значення для справи та правильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги Державного підприємства водних шляхів «Устьдунайводшлях» суд апеляційної інстанції не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 ГПК України покладаються на Державне підприємство водних шляхів «Устьдунайводшлях».

Керуючись статтями 255, 269, 270, 275, 276, 281- 283 Господарського процесуального кодексу України, Південно-Західний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2019 у справі № 916/2575/18- залишити без змін.

Апеляційну скаргу Державного підприємства водних шляхів «Устьдунайводшлях» - залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство водних шляхів «Устьдунайводшлях».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 27.05.2019.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Л.В. Лавриненко