ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2019 р. Справа №926/1227/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Дубник О.П.

Кордюк Г.Т.

при секретарі судового засідання Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Малковича Миколи Васильовича б/н від 08.11.2018

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 17.10.2018 (повний текст складено 19.10.2018, суддя Гушилик С.М.)

у справі №926/1227/18

за позовом: фізичної особи-підприємця Малковича Миколи Васильовича (надалі ФОП Малкович М.В . ), АДРЕСА_1

до відповідача: фірми SRL "BIGCONSTRUCT", м. Флорешти, Республіка Молдова

про стягнення заборгованості за контрактом № 1 від 01.07.2016 у сумі 2 733 доларів США 60 центів (71 921,01 грн відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 18.06.2018)

за участю учасників справи:

від позивача: Олексюк Л.В. - адвокат (довіреність б/н від 10.07.2018, ордер серія ІФ №045779 від 27.03.2019)

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

19.06.2018 ФОП Малкович М.В. звернувся до господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до SRL "BIGCONTRUCT" Республіка Молдова про стягнення заборгованості у сумі 2733,60 доларів США, що еквівалентно 71921,01 грн.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 17.10.2018 у справі №926/1227/18 у задоволені позову відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий господарський суд встановив, що матеріалами справи підтверджується факт поставки спірного товару лише на загальну суму 15393,10 доларів США. Разом з тим, судом встановлено, що відповідачем оплачено товар в більшому розмірі, а саме на загальну суму 16393,10 доларів США, що підтверджується виписками з банку та ордерами. В зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення заявленої суми.

Не погоджуючись з даним рішенням, ФОП Малкович М.В. подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Зокрема, скаржник звертає увагу на те, що судом першої інстанції не було враховано усіх декларації, згідно яких загальна сума поставленого товару становить 18 126,70 доларів США, в зв`язку з чим суд дійшов до помилкового висновку про переплату відповідачем отриманого товару.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав повністю. На підтвердження своїх доводів долучив до матеріалів справи акт звірки взаєморозрахунків станом на 23.11.2018, який підписаний та скріплений печатками уповноважених представників сторін, згідно якого підтверджується та визнається самим відповідачем, що загальна сума поставки становить 18 126,70 доларів США.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав, явку уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши учасника справи, Західний апеляційний господарський суд, встановив наступне.

26.07.2016 між ФОП Малковичем М.В. (продавець) та фірмою SRL "BIGCONSTRUCT" (покупець) укладено контракт №1, згідно з умовами якого продавець передає покупцю продукцію - пиломатеріали хвойних та листяних порід, а покупець приймає та оплачує товар. Предметом контракту є товар, зазначений в комерційному рахунку (інвойсі), що поставляється продавцем партіями на підставі замовлень покупця (а.с. 9-10).

Ціна за одиницю товару, асортимент і кількість кожної партії товару вказуються в комерційному рахунку (інвойсі), який оформляється на кожну партію товару (п.2.2 контракту).

У п. 3.1 контракту зазначено, що продавець постачає товар на умовах FCA Україна Івано-Франківська область у відповідності до правил Інкотермс 2010.

Згідно п.3.2, п.3.3 контракту продавець передає покупцю товар на основі замовлення, в якому зазначається асортимент, кількість, термін і умови поставки товару. Замовлення здійснюється за допомогою електронного та факсимільного зв`язку.

Відповідно до п.2.1, п.7.1 контракту оплата товару здійснюється в доларах США банківським переводом на рахунок продавця.

Строк дії контракту до 31.12.2017. Закінчення строку дії контракту не тягне за собою припинення виконання зобов`язань сторонами і не звільняє від відповідальності за їх порушення (п. п. 11.2.-11.3 контракту).

Позивач стверджує, що ним свої зобов`язання щодо поставки товару виконано належним чином. Загалом відповідачу було поставлено товар на загальну суму 18 126,70 доларів США. Проте, відповідач свої зобов`язання щодо оплати виконав не належним чином, розрахувався частково на суму 15393,10 доларів США, що підтверджується виписками з банку (а.с.36-42, 46, 127).

Відтак, за підрахунками позивача, у відповідачем перед позивачем наявний борг на суму 2733,60 доларів США.

Зокрема, позивач стверджує, що згідно вантажно-митної декларації №206010/2017/13701 від 29.06.2017 відповідачу був поставлений товар на суму 2193,10 доларів США, який останній оплатив лише частково в розмірі 2 046,70 доларів США. Тобто, сума заборгованості по даній декларації становить 146,40 доларів США (а.с. 12-16, 56).

Згідно вантажно-митної декларації №206010/2017/13853 від 05.07.2017 відповідачу було поставлено товар на суму 2587,20 доларів США, яка відповідачем взагалі не оплачена (а.с. 20-26, 59).

В зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 2733,60 доларів США (еквівалент в гривнях 72863,46 грн), яка виникла в зв`язку з неоплатою митних декларацій №206010/2017/13701 від 29.06.2017 та №206010/2017/13853 від 05.07.2017.

В свою чергу відповідач проти позову заперечив, вважає його безпідставним. Зокрема, ним визнається факт поставки товару, однак, виникнення заборгованості не визнає, посилаючись на те, що ним за весь період дії контракту здійснено повну оплату товару та навіть переплачено на 1000,00 доларів США більше, що підтверджується довідками банку (а.с. 49-75).

За твердженнями відповідача, позивачем протягом дії договору відповідно до декларацій було поставлено товар на загальну суму 15 393,10 доларів США:

- №QY07561841 від 26.07.2016 на суму 236,80 доларів США,

- №XL07400261 від 26.07.2016 - 2536,80 доларів США,

- №BRK від 02.08.2016 - 2776,80 доларів США,

- №BRK від 29.10.2016 - 2572,80 доларів США,

- №BRK від 28.04.2017 - 2489,60 доларів США,

- №BRK від 30.06.2017 - 2193,10 доларів США,

- №BRK від 05.07.2017 - 2587,20 доларів США.

Відповідачем оплачено товар на загальну суму 16393,10 доларів США, що підтверджується:

- ордером №13 від 26.07.2016 на суму 2707,00 доларів США;

- ордером №13 від 03.08.2016 на суму 2737,00 доларів США;

- ордером №14 від 15.08.2016 на суму 4645,00 доларів США;

- ордером №18 від 29.08.2016 на суму 2703,00 доларів США;

- ордером №33 від 04.07.2017 на суму 2601,1 доларів США;

- випискою з банку від 11.04.2018 на суму 500,00 доларів США;

- випискою з банку від 17.04.2018 на суму 500,00 доларів США (а.с. 50-65).

Також як на доказ оплати товару на суму 16393,10 доларів США, відповідачем долучено до матеріалів справи акт перевірки взаєморозрахунків від 29.08.2018 (підписаний лише відповідачем) (а.с. 95-96) та виписки з банку №10011/294 від 13.09.2018 і №450 від 13.09.2018 про перерахування на рахунок ФОП Малковича М.В. суму в розмірі 16 393,10 доларів США (а.с. 121-122).

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Згідно ст. 1 Господарського кодексу України (надалі ГК України) основні засади господарювання в Україні визначає Господарський кодекс України, який регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Пункт 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За своєю правовою природою укладений сторонами правочин є договором є договором купівлі-продажу.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що позивач у позові посилається на контракт №1 від 01.07.2016, проте до позову долучив контракт №1 від 26.07.2016. Судом першої інстанції з`ясовувалося наявність у сторін контракту №1 від 01.07.2016. Сторони підтвердили, що інших правочинів, окрім контракту №1 від 26.07.2016, між ним укладено не було, отже суд дійшов висновку, що між сторонами був укладений лише один контракт, по якому здійснювалася поставка, проте позивачем помилково зазначена інша дата.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч.1, ч.2, ст. 692 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 18 126,70 доларів США, що підтверджується митними деклараціями:

- №BRK2 від 22.07.2016 на суму 2733,60 доларів США (а.с. 157)

- №QY07561841 від 26.07.2016 - 236,80 доларів США (а.с. 52, 99),

- №XL07400261 від 26.07.2016 - 2536,80 доларів США (а.с. 57),

- №BRK від 02.08.2016 - 2776,80 доларів США (а.с. 53),

- №BRK від 29.10.2016 - 2572,80 доларів США (а.с. 54),

- №BRK від 28.04.2017 - 2489,60 доларів США (а.с. 55),

- №BRK від 30.06.2017 - 2193,10 доларів США (а.с. 56),

- №BRK від 05.07.2017 - 2587,20 доларів США (а.с. 59).

Даний факт поставки на суму 18 126,70 доларів США визнається і самим відповідачем, зокрема двостороннім актом звірки взаєморозрахунків між сторонами станом на 23.11.2018 (а.с. 195).

Відповідачем оплачено товар на загальну суму 16393,10 доларів США, що підтверджується:

- ордером №13 від 26.07.2016 на суму 2707,00 доларів США;

- ордером №13 від 03.08.2016 на суму 2737,00 доларів США;

- ордером №14 від 15.08.2016 на суму 4645,00 доларів США;

- ордером №18 від 29.08.2016 на суму 2703,00 доларів США;

- ордером №33 від 04.07.2017 на суму 2601,1 доларів США; а також

виписками з банку №10011/294 від 13.09.2018 і №450 від 13.09.2018 про перерахування на рахунок ФОП Малковича М.В. суму в розмірі 16 393,10 доларів США (а.с. 121-122).

Позивачем в судовому засіданні також повідомлено суду апеляційної інстанції, що після винесення судового рішення відповідачем оплачено заборгованість на 1 000, 0 доларів США двома платежами по 500,00 доларів США.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин згідно ст. ст. 193 ГК України, ст. ст. 525, 526 ЦК України повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Колегія суддів звертає увагу на те, що факт отримання товару на суму 18 126,70 доларів США визнається і самим відповідачем, разом тим, останнім, станом на момент розгляду даної справи, не представлено доказів повної оплати отриманого товару.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено свої вимоги щодо стягнення з відповідач на його користь 2 733,60 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти станом 18.06.2018 становить 71 921,01 грн, в зв`язку з чим позов підлягає до задоволення.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, місцевий господарський суд неповно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав невірну юридичну оцінку обставинам справи, в зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Апелянтом з врахуванням вищенаведених нормам права, належними та допустимими доказами підтверджено свої доводи, викладені в апеляційній скарзі.

В свою чергу відповідачем не спростовано доводи апеляційної скарги.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, а апеляційну скаргу задоволити.

За змістом ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 269, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу ФОП Малкович М.В. задоволити.

2. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 17.10.2018 у справі № 926/1227/18 скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити.

3. Стягнути з фірми SRL "BIGCONSTRUCT" (MD-5001, Республіка Молдова, м. Флорешти, вул. Штефан чел Марє, 67/а, державний ідентифікаційний номер і фіскальний код 650 ) на користь ФОП Малковича М.В. ( АДРЕСА_1, код НОМЕР_2) 2 733 доларів США, 60 центів, що в еквіваленті до національної валюти станом 18.06.2018 становить 71 921,01 грн.

4. Стягнути з фірми SRL "BIGCONSTRUCT" (MD-5001, Республіка Молдова, м. Флорешти, вул. Штефан чел Марє, 67/а, державний ідентифікаційний номер і фіскальний код 650 ) на користь ФОП Малковича М.В. ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) 1 762,00 грн судового збору сплаченого за позовну заяву.

5. Стягнути з фірми SRL "BIGCONSTRUCT" (MD-5001, Республіка Молдова, м. Флорешти, вул. Штефан чел Марє, 67/а, державний ідентифікаційний номер і фіскальний код 650 ) на користь ФОП Малковича М.В. ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 643,00 грн.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки передбаченні ст.288 ГПК України.

7. Справу повернути до Господарського суду Чернівецької області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді О.П. Дубник

Г.Т. Кордюк