ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року

м. Київ

Справа № 905/1882/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, судді: Баранець О.М., Стратієнко Л.В.

за участю секретаря судового засідання: Натаріної О.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Донецької області

(судді - Зекунов Е.В.)

від 11.12.2018

та постанову Східного апеляційного господарського суду

(головуючий - Крестьянінов О.О., судді: Пуль О.А., Шевель О.В.)

від 12.03.2019

у справі №905/1882/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Сервіс"

про стягнення 1 029 323, 12 грн,

за участю представників учасників справи:

позивача - Петрук Я.Ю.;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Комунального підприємства "Сервіс" (далі - КП "Сервіс") про стягнення заборгованості у загальній сумі 1 029 323, 12 грн, у тому числі: сума основного боргу - 462 000, 15 грн, пеня - 115 739, 92 грн, 3% річних - 47 043, 75 грн, інфляційні втрати - 404 539, 30 грн.

1.2. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору №4012/14-БО-6/718 від 11.12.2013 купівлі-продажу природного газу в частині проведення своєчасної оплати товару, що стало підставою для вимог про стягнення боргу, нарахування пені, 3% річних та втрат від інфляції.

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2.1. Рішенням Господарського суду Донецької області від 11.12.2018 у справі №905/1882/18, з урахуванням додаткового рішення від 06.02.2019, позовні вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до КП "Сервіс" про стягнення боргу, інфляційних втрат, 3% річних та пені у загальному розмірі 1 029 323 грн 12 коп. задоволено частково, стягнуто з КП "Сервіс" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України": основну заборгованість у розмірі 462 000 грн 15 коп., три відсотки річних у сумі 47 043 грн 75 коп.; інфляційні нарахування у сумі 404 539 грн 30 коп.; пеню у розмірі 7 075 грн 52 коп. У задоволенні позовних вимог ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про стягнення з КП "Сервіс" пені на суму 108 664 грн 40 коп. відмовлено.

2.2. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 12.03.2019 рішення Господарського суду Донецької області від 11.12.2018 залишено без змін.

2.3. Господарськими судами встановлено такі фактичні обставини справи:

-11.12.2013 між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (продавець) та КП "Сервіс" (покупець) укладено договір №4012/14-БО-6/718 купівлі-продажу природного газу, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами (п. 1.2 договору);

-згідно з пунктом 2.1. договору продавець передає покупцеві з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 160,00 тис. куб. м.;

-пунктом 5.2. договору сторони погодили, що до сплати за 1000 куб. м. природного газу - 3823,78 грн., крім того ПДВ - 17 % - 650,04 грн., всього з ПДВ - 4473,82 грн;

-відповідно до пункту 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу;

-договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення;

-сторонами договору було укладено ряд додаткових угод, а саме: №1 від 28.01.2014, №2 від 30.04.2014, №3 від 27.05.2014, № 4 від 13.06.2014, №5 від 30.09.2014, №6 від 26.11.2014, №7 від 22.12.2014;

-додатковою угодою № 1 від 28.01.2014, зокрема, п. 1.2. статті 1 "Предмет договору" викладено у такій редакції: "Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями";

-за умовами додаткової угоди № 7 від 22.12.2014 пункт договору 5.2 викладений в такій редакції: "До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 6 384, 70 грн, крім того ПДВ - 20% - 1 276, 94 грн, всього з ПДВ - 7 661, 64 грн;

-сторонами договору протягом січня, лютого, березня, квітня, жовтня, листопада, грудня 2014 року було підписано акти прийому-передачі природного газу, а саме: від 31.01.2014 на суму 79 750, 43 грн, від 28.02.2014 на суму 76 900, 76 грн, від 31.03.2014 на суму 65 094, 56 грн, від 30.04.2014 на суму 23 581, 39 грн, від 31.10.2014 на суму 88 278, 55 грн, від 30.11.2014 на суму 143 558, 86 грн, від 31.12.2014 на суму 238 430 грн.

2.4. Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення основної заборгованості у розмірі 462 000 грн 15 коп., 3% річних у сумі 47 043 грн 75 коп.; інфляційних нарахувань у сумі 404 539 грн 30 коп.; пені у розмірі 7 075 грн 52 коп, місцевий господарський суд виходив з того, що вони є обґрунтованими та доведеними матеріалами справи, оскільки фактичне перерахування вартості природного газу було здійснено відповідачем з порушенням строків.

2.5. Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про стягнення пені у розмірі 108 664 грн 40 коп, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки позивач є енергопостачальною організацією, а відповідач є виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг на території, де проводилася в спірний період часу антитерористична операція, то на спірні правовідносини, пов`язані із стягненням пені, поширюється дія мораторію, встановленого частиною другою статті 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси".

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнений виклад позиції інших учасників справи

3.1. Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Донецької області від 11.12.2018 та постановою Східного апеляційного господарського суду від 12.03.2019, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" подало касаційну скаргу, в якій просить оскаржувані судові рішення в частині відмови в стягненні 108 664 грн. 40 коп. пені скасувати та в цій частині прийняти нове рішення, яким зазначену позовну вимогу про стягнення пені задовольнити в повному обсязі.

3.2. Узагальнені доводи касаційної скарги:

-позивач не був і не є енергопостачальною компанією, а тому норми Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" не можуть бути застосовані до нього;

-судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права, а саме: статтю 275 Господарського кодексу України, пункт 27 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу", статтю 714 Цивільного кодексу України;

-судами попередніх інстанцій не враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 16.10.2018 у справі № 913/65/18.

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, якими керувався суд

4.1. Відповідно до частини 1 статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Доводи та вимоги касаційної скарги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" стосуються лише відмови судів попередніх інстанцій в задоволенні позовної вимоги про стягнення 108 664 грн. 40 коп. пені.

4.2. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 7.2 договору сторони погодили, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Як встановлено судами попередніх інстанцій у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору позивачем нараховано до стягнення пеню у сумі 115 739, 92 грн.

4.3. Разом з тим статтею 1 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" (далі - Закон) визначено, що метою цього Закону є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31 грудня 2015 року цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного.

Згідно зі статтею 2 вказаного Закону встановлено мораторій на час, визначений у статті 1, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Вказаний Закон набрав чинності 07.02.2015.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.2012 №705 "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" гарантованими постачальниками природного газу є суб`єкти господарювання, що в установленому порядку отримали ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом та провадять діяльність на затвердженій Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, території з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом для споживачів України (крім промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії); гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що в установленому порядку отримала ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

У пункті 5 статуту Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 № 747 (у редакції, яка діяла на момент прийняття Закону) встановлено, що метою діяльності Компанії є сприяння структурній перебудові нафтової, газової та нафтопереробної галузей, підвищення рівня енергетичної безпеки держави, забезпечення ефективного функціонування та розвитку нафтогазового комплексу, більш повного задоволення потреб промислових і побутових споживачів у сировині та паливно-енергетичних ресурсах і отримання прибутку.

Пунктом 6 статуту Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (в зазначеній редакції) встановлено, що предметом діяльності Компанії є, зокрема, постачання природного газу, організація виробництва і постачання електричної та теплової енергії.

Законом України "Про енергозбереження" визначено, що: "енергозбереження" - діяльність (організаційна, наукова, практична, інформаційна), яка спрямована на раціональне використання та економне витрачання первинної та перетвореної енергії і природних енергетичних ресурсів в національному господарстві і яка реалізується з використанням технічних, економічних та правових методів; "паливно-енергетичні ресурси" - сукупність всіх природних і перетворених видів палива та енергії, які використовуються в національному господарстві.

Відповідно до пункту 1.5 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" енергоносії - кам`яне і буре вугілля, торф, інші види первинного твердого палива, кам`яновугільні брикети, інші види вторинного твердого палива, буровугільні і торф`яні брикети, газ нафтопереробки, нафтопродукти, природний газ, природні енергетичні ресурси (ядерна, гідравлічна та геотермальна енергія, інші природні ресурси), електрична і теплова енергія.

Тобто природний газ як матеріальний об`єкт, різновид палива, в якому зосереджена енергія, придатна для практичного використання, є одним з видів енергетичних ресурсів.

З урахуванням наведеного, в силу приписів чинного законодавства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" є енергопостачальною компанією в розумінні статті 2 Закону.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №913/66/18 від 18.01.2019.

4.4. З огляду на наведене, колегією суддів відхиляються як необґрунтовані доводи касаційної скарги про те, що норми Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" не можуть бути застосовані до скаржника, оскільки він не був і не є енергопостачальною компанією відповідно до визначення, яке міститься в пункті 27 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу", а природний газ не є предметом договору постачання енергоресурсів, відповідно до положень статті 275 Господарського кодексу України, статті 714 Цивільного кодексу України.

Окрім того, на підставі частини 2 статті 315 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою у постанові об`єднаної палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, що передала справу на розгляд об`єднаної палати, колегією суддів відхиляються посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 16.10.2018 у справі № 913/65/18.

4.5. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції, чинній на момент прийняття Закону) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції, чинній на момент прийняття Закону) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

За інформацією, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як встановлено судами попередніх інстанцій, основним видом діяльності Комунального підприємства "Сервіс" є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (код КВЕД 35.30).

Тобто відповідач є виробником/виконавцем житлово-комунальних послуг та здійснює свою господарську діяльність у смт. Новоамвросіївське (Донецька обл., Амвросіївський район), яке входить до переліку населених пунктів на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р.

Отже, встановивши, що позивач є енергопостачальною організацією, а відповідач є виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг на території, де проводилася в спірний період часу антитерористична операція, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо поширення на спірні правовідносини, пов`язані із стягненням пені, мораторію, встановленого частиною другою статті 2 Закону.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у сумі 108 664 грн 40 коп. за період починаючи з 07.02.2015, враховуючи поширення на спірні правовідносини, пов`язані із стягненням пені, мораторію, встановленого частиною другою статті 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси".

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Згідно зі статтею 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

5.2. З огляду на встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, виходячи із меж перегляду справи в касаційній інстанції, а також в межах доводів та вимог касаційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень.

6. Судові витрати

6.1. З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 236, 238, 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 11.12.2018 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.03.2019 у справі № 905/1882/18 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий В. Студенець

Судді О. Баранець

Л. Стратієнко