ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року Справа № 915/1377/17

м.Одеса, проспект Шевченка, 29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.А .Мишкіної

суддів Л.О. Будішевської, С.В. Таран

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від Миколаївської міської ради - не з`явився;

від Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області - не з`явився;

від ФОП Колтун Т.А. - Бортик Р.О. - за ордером

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Миколаївської міської ради

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 15 березня 2019 року про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову

у справі №915/1377/17

за позовом Миколаївської міської ради

до:

- Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області;

- Фізичної особи-підприємця Колтун Тетяни Анатоліївни

про скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про право власності

суддя суду першої інстанції: Н.О. Семенчук

час і місце постановлення ухвали: 15.03.2019р., м.Миколаїв, господарський суд Миколаївської області

Учасники процесу належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 21.05.2019р. згідно ст.233, 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

18.12.2017р. Миколаївська міська рада (надалі-позивач, Миколаївська міськрада) звернулася до господарського суду Миколаївської області з позовом до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, Фізичної особи-підприємця Колтун Тетяни Анатоліївни (надалі - відповідач, ФОП Колтун Т.А.), в якому просила суд:

- скасувати рішення державного реєстратора третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївського міського нотаріального округу Фоменко С.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35241877 від 18.05.2017р. про державну реєстрацію за Колтун Тетяною Анатоліївною , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 29.10.2013 року, видавник: Центральний РВ у м.Миколаєві УДМС України в Миколаївській області, права власності на торговельний комплекс загальною площею 159,6 кв.м., який складається з 18 магазинів, та знаходиться за адресою АДРЕСА_3;

- скасувати запис про право власності №20461260 від 16.05.2017 року про державну реєстрацію за Колтун Тетяною Анатоліївною , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 29.10.2013 року, видавник: Центральний РВ у м.Миколаєві УДМС України в Миколаївській області права власності на торговельний комплекс загальною площею 159,6 кв.м., який складається з 18 магазинів, та знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

В обґрунтування позовних вимог Миколаївська міськрада зазначила, що на земельній ділянці, яка розташована за адресою: вул. Крилова, біля будинку №38 та надавалася суб`єкту господарювання для розміщення групи пересувних тимчасових споруд за договором особистого строкового сервітуту (площа 54кв.м.), з урахуванням змін до цього договору, Колтун Т.А. здійснила самочинне будівництво нерухомого майна - торговельного комплексу загальною площею 159,6кв.м., який складається з 18 магазинів (адреса: АДРЕСА_3 ), право власності на яке 16.05.2017р. зареєстровано Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївського міського нотаріального округу, що порушує права територіальної громади в особі Ради як власника земельної ділянки. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою виникнення права власності вказано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, серія та номер: МК №61, виданий 10.05.2017р., видавник: Управління ДАБІ в Миколаївській області.

За результатами проведеної позапланової перевірки управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міськради на об`єкті «Реконструкція торгівельного комплексу» за адресою: АДРЕСА_3 в м.Миколаєві, замовник гр.. Колтун Т.А. встановлено факти порушення вимог чинного містобудівного законодавства, які є підставою вважати збудований об`єкт самочинним; наказом управління ДАБК Миколаївської міськради від 19.07.2017р. №35 реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації МК №61 від 10.05.2017р. скасовано.

Оскільки декларація про готовність об`єкта до експлуатації скасована, наявні правові підстави для скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно та запису про право власності.

З посиланням на норми ст.ст.2,5,26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункти 41,45 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабміну України №1127 від 25.12.2015р., позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

14.03.2019р. позивач подав місцевому господарському суду заяву про забезпечення позову, в якій просив суд:

- заборонити ФОП Колтун Т.А. (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) відчужувати торговельний комплекс загальною площею 159,6 кв.м, який складається з 18 магазинів, та знаходиться за адресою АДРЕСА_3 область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- заборонити державним реєстраторам, нотаріусам, іншим суб`єктам та посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 101 - торговельний комплекс загальною площею 159,6 кв.м, який складається з 18 магазинів, та знаходиться за адресою вул. АДРЕСА_4 8, м. Миколаїв, Миколаївська область.

В обґрунтування заяви Миколаївська міськрада, з посиланням на норми ч.1 ст.136, ст.137, п.6 ч.1 ст.139, ст.141 ГПК України зазначила, що зі змісту позовних вимог вбачається, що невжиття заходів забезпечення позову по даній справі об`єктивно може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, зважаючи на норми Цивільного кодексу України щодо можливості власника розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд. В разі відчуження Колтун Т.А. належного їй торговельного комплексу по АДРЕСА_4 , 38/8 або вчинення щодо нього будь-яких інших юридично значущих дій, що призведуть до зміни чи знищення існуючого об`єкту, навіть у випадку задоволення даного позову рішення суду фактично виконати буде складно або й навіть неможливо. Вжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, жодним чином не позбавляє відповідача права володіти, тим більше користуватися своїм майном, а лише обмежує у праві відчуження цього майна.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 15.03.2019р. (суддя Н.О. Семенчук) у задоволенні вказаної заяви про забезпечення позову відмовлено.

Постановляючи ухвалу, місцевий господарський суд з посиланням на ст.ст.136,137, ч.1 ст.139 ГПК України зазначив, що необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Позивачем не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на можливе відчуження торговельного комплексу (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації) та не обґрунтовано наявність підстав та доцільність забезпечення позову; заявником не конкретизовано яким саме іншим суб`єктам та посадовим особам слід заборонити вчиняти реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомості, що утруднить здійснення виконавчих дій щодо виконання ухвали суду про вжиття заходів забезпечення позову державним виконавцем. Посилання позивача на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду ґрунтується на припущеннях; Миколаївською міськрадою не доведено належними засобами доказування, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

08.04.2019р. до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Миколаївської області надійшла апеляційна скарга Миколаївської міської ради, в якій скаржник просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати через виконавчий комітет Миколаївської міськради.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт , крім доводів наведених у заяві про забезпечення позову, зазначає, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому, згідно з ч. 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність в свою чергу передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Вказана позиція узгоджується з викладеною Верховним Судом в постанові від 08.10.2018р. по справі №913/257/18. Натомість вказана позиція не була врахована судом І інстанції при відмові в задоволенні відповідної заяви позивача. Крім того, скаржник зазначив, що вжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, жодним чином не позбавляє відповідача права володіти, тим більше користуватися своїм майном, а лише обмежує у праві відчуження цього майна.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.04.2019р. апеляційну скаргу залишено без руху; ухвалою від 22.04.2019р. поновлено Миколаївській міській раді пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Миколаївської області від 15.03.2019р. у справі №915/1377/17; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Миколаївської міської ради; встановлено іншим учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 06.05.2019р.

08.05.2019р. до суду апеляційної інстанції надійшов відзив ФОП Колтун Т.А. (надісланий поштою 06.05.2019р.), в якій відповідач просить залишити оскаржену ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. У відзиві відповідач послалась на пункти 13-17 мотивувальної частини постанови Верховного Суду від 02.04.2019р. по справі №918/702/18 та зазначив, що заява позивача про забезпечення позову, а також апеляційна скарга не містили посилання на докази, які свідчать про намір ФОП Колтун Т.А. здійснити відчуження об`єкта нерухомості по АДРЕСА_3 , а містять лише посилання на гіпотетичну можливість. Крім того, навіть у випадку відчуження об`єкта нерухомості, рішення суду про задоволення позову буде підставою для скасування записів про проведену державну реєстрацію права власності за ФОП Колтун Т.А.; запропоновані позивачем заходи забезпечення позову не відповідають критерію співмірності з заявленими позовними вимогами.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2019р. призначено справу до розгляду у судовому засіданні 21.05.2019р.

17.05.2019р. до суду апеляційної інстанції надійшов лист Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, в якій відповідач просить розглянути справу без представника державної нотаріальної контори.

В засідання суду апеляційної інстанції представник Миколаївської міської ради не з`явився, про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином.

Представник ФОП Колтун Т.А. проти доводів апеляційної скарги заперечує з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно із п.3 ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали оскарження ухвали на предмет надання попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 269 ГПК України, враховуючи межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1, 2 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно до п.2 ч.1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідно до п.4, 10 ч.1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується можливість виконання судового рішення.

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позовних вимог не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Отже, у розумінні зазначених положень обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Таку правову позицію наведено Верховним Судом у постанові від 14.06.2018р. по справі №910/361/18.

З матеріалів оскарження ухвали вбачається, що предметом позову у даній справі є скасування рішення державного реєстратора та скасування запису про державну реєстрацію за Колтун Т.А. права власності на торговельний комплекс.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації, на підставі якої прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасована, а тому наявні підставі для скасування рішення державного реєстратора та скасування запису про право власності.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовано ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За приписами ч.1 ст.26 вказаного Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Згідно ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З наведеного випливає, що фактично у випадку задоволення позовних вимог Миколаївської міської ради відповідне судове рішення має виконуватись в порядку, встановленому ст. 26 Закону, шляхом внесення Держреєстратором запису до Державного реєстру прав.

Миколаївська міська рада не ставила на розгляд суду вимог, які би потребували виконання судового рішення державною виконавчою службою в примусовому порядку, яким чином вжиття заявлених заходів забезпечення позову спроможне запобігти неможливості виконання судового рішення або полегшити його виконання заявником не обгрунтовано.

Не є адекватними також і заходи забезпечення, заявлені на підставі п.2 ч.1 ст. 137 ГПК України, - а саме про заборону ФОП Колтун Т.А. відчужувати торговельний комплекс, що розташований на земельній ділянці комунальної власності, адже зміна власника об`єкта нерухомого майна, що гіпотетично може відбутись до закінчення розгляду справи, не може вплинути на вирішення спору за позовною заявою Миколаївської міськради .

Поряд із цим обсяг прав наступного набувача об`єкта нерухомості на земельну ділянку, на якій цей об`єкт розташований, визначається відповідно до положень ст. 377 ЦК України, і саме на захист права Територіальної громади м. Миколаєва на землі комунальної власності подана позовна заява.

Колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції, що обґрунтування необхідності забезпечення позову спирається на припущення та не підтверджено позивачем будь-якими доказами.

Таким чином, заходи забезпечення позову, на необхідності застосування яких наполягає скаржник , не перебувають у зв`язку з предметом позовних вимог, їх застосування не впливатиме на виконання судового рішення у справі у разі задоволення позовних вимог.

Заявником не представлено суду належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.76, 77, 79 ГПК України в підтвердження побоювань щодо імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття визначених заявником заходів забезпечення позову, не підтверджено вчинення ФОП Колтун Т.А. дій або наміру вчинення дій, які б могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі та мали б негативні наслідки для позивача, тоді як забезпечення позову не може ґрунтуватись лише на припущеннях заявника щодо можливості вчинення певних дій відповідачів у майбутньому.

Судовою колегією не приймаються до уваги посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 08.10.2018р. №913/257/18, оскільки згадана постанова ухвалена за інших обставин, ніж у даній справі.

Колегія суддів наголошує, що при вирішенні питання щодо застосування заходів до забезпечення позову значущим є саме доведеність заявником фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову, чого у даному випадку Миколаївською міськрадою не було дотримано.

З цих підстав колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви Миколаївської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ФОП Колтун Т.А. відчужувати торговельний комплекс загальною площею 159,6 кв.м. та заборони державним реєстраторам, нотаріусам, іншим суб`єктам та посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 101 - торговельний комплекс.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Миколаївської області від 15.03.2019р., прийнята при належному з`ясуванні обставин, що мають значення для вирішення питання необхідності забезпечення позову, та з правильним застосуванням норм процесуального права.

Отже підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні; апеляційна скарга залишається судом апеляційної інстанції без задоволення, а ухвала господарського суду Миколаївської області від 15.03.2019р. у справі №915/1377/17 - без змін.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 235, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 15.03.2019р. у справі №915/1377/17 залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст. 284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.ст.286,287 ГПК України.

Повна постанова складена 23 травня 2019 року.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран