РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.05.2019Справа № 910/3330/19

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/3330/19

за позовом фізичної особи-підприємця Колібаби Олега Васильовича

до товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОХОЛДИНГ РУНО"

про стягнення 241 535,95 грн.

Без виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Колібаба Олег Васильович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг Руно" про стягнення 241 535,95 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договорів про надання послуг № 254/0717 від 01.07.2017р. та № 267/0718 від 09.07.2018р., внаслідок чого виникла заборгованість у загальній сумі 213 820,69 грн., за прострочення якої нараховані 3% річних у розмірі 5393,00 грн. та інфляційні втрати - 22 322,26 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2019р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін. При цьому, суд зобов`язав відповідача подати відзив на позовну заяву з доданням доказів, що підтверджують викладені в ньому обставини в строк до 19.04.2019р.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 19.03.2018р. була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04116, м. Київ, вулиця Шулявська, будинок 7, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 19.03.2019р. про відкриття провадження у справі та призначення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін отримав 30.03.2019р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, долученим до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Станом на 20.05.2019р. від позивача не надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також не отримано від відповідача відзиву на позовну заяву.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2017р. між позивачем (далі - виконавець) та відповідачем (далі - замовник) було укладено договір про надання послуг № 254/0717 (далі - договір-1), відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов`язується, в порядку та на умовах даного договору, на території сільськогосподарських угідь замовника надати останньому послуги по збиранню врожаю сільськогосподарських культур, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги. Виконавець надає вказані послуги на пальному замовника. При цьому, право власності та право розпоряджання до виконавця не переходить, пальне використовується виключно замовником з метою власного споживання згідно шляхових листків.

Згідно п. 3.1. договору-1 вартість послуг по збиранню врожаю за 1 зібраний гектар становить 850 грн. Вартість послуг за 1 зібраний гектар та/або обсяг надання послуг можуть бути змінені за домовленістю сторін, про що вони укладають відповідну додаткову угоду.

Відповідно до п. 2.2. договору-1 загальна вартість наданих послуг (сума до сплати замовником) обчислюється виходячи з фактично прибраної кількості гектар, що підтверджується Актами виконаних робіт (наданих послуг).

У п. 3.3. договору-1 зазначено, що оплата наданих послуг здійснюється шляхом перерахуванням грошових коштів на поточний рахунок виконавця на підставі Актів передачі-приймання наданих послуг в строк не пізніше ніж через 15 робочих днів з дати підписання сторонами відповідного Акту.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2017р., а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п. 7.1. договору-1).

На виконання умов договору-1 позивач надав, а відповідач прийняв надані послуги по збиранню врожаю сільськогосподарських культур на загальну суму 234 829,50 грн., що підтверджується підписаним представниками сторін та скріпленим печатками підприємств Актом приймання-передачі наданих послуг від 31.08.2017р.

Позивач зазначив, що відповідач оплатив надані послуги частково на суму 169 438,01 грн., у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість на суму 65 391,49 грн.

Заборгованість відповідача за договором-1 на суму 65 391,49 грн. відображена також в підписаному представниками сторін та скріпленому печатками підприємств Акті взаємних розрахунків за період січень 2017р. - листопад 2017р. за договором № 254/0717 від 01.07.2017р.

Позивач звертався до відповідача з претензією від 28.11.2018р., в якій просив оплатити вказану суму заборгованості за договором-1.

Однак, зазначену претензію відповідач залишив без відповіді та задоволення.

09.07.2018р. між позивачем (далі - виконавець) та відповідачем (далі - замовник) було укладено договір про надання послуг 267/0718 (далі - договір-2), відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов`язується, в порядку та на умовах даного договору, надати замовнику послуги по збиранню врожаю сільськогосподарських культур, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги. Виконавець надає вказані послуги на пальному замовника.

Згідно п. 3.1. договору-2 вартість послуг по збиранню врожаю за 1 зібраний гектар становить 840 грн. Вартість послуг за 1 зібраний гектар та/або обсяг надання послуг можуть бути змінені за домовленістю сторін, про що вони укладають відповідну додаткову угоду.

Відповідно до п. 2.2. договору-1 загальна вартість наданих послуг (сума до сплати замовником) обчислюється, виходячи з фактично прибраної кількості гектар, що підтверджується Актами виконаних робіт (наданих послуг).

У п. 3.3. договору-1 зазначено, що оплата наданих послуг здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця на підставі Актів передачі-приймання наданих послуг в строк не пізніше ніж через 15 робочих днів з дати підписання сторонами відповідного Акту.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2018р., а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п. 7.1. договору-1).

На виконання умов договору-2 позивач надав, а відповідач прийняв надані послуги по збиранню врожаю сільськогосподарських культур на загальну суму 208 429, 20 грн., що підтверджується підписаними представниками сторін та скріпленими печатками підприємств Актами приймання-передачі наданих послуг від 31.07.2018р. на суму 123 270,00 грн. та від 05.08.2018р. на суму 85 129,20 грн.

Позивач зазначив, що відповідач оплатив надані послуги частково - на суму 60 000,00 грн., що підтверджується довідкою банку про надходження коштів, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість на суму 148 429,20 грн.

Позивач звертався до відповідача з претензією від 31.10.2018р., в якій просив оплатити вказану суму заборгованості за договором-2.

Однак, зазначену претензію відповідач залишив без відповіді та задоволення.

Позивач стверджує, що відповідачем допущено неналежне виконання договірних зобов`язань щодо оплати наданих послуг, у зв`язку із чим просить стягнути з останнього заборгованість у загальній сумі 213 820,69 грн., за прострочення якої нараховані 3% річних у розмірі 5393,00 грн. та інфляційні втрати - 22 322,26 грн., з яких:

- заборгованість за договором про надання послуг № 254/0717 від 01.07.2017р. у сумі 65 391,49 грн., за прострочення сплати якої нараховані 2 822,00 грн. 3% річних та 10 877,35 грн. інфляційних втрат, та

- заборгованість за договором про надання послуг № 267/0718 від 09.07.2018р. у сумі 148 429,20 грн., за прострочення сплати якої нараховані 2 571,00 грн. 3% річних та 11 444,91 грн. інфляційних втрат.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно зі ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за договором-1 належним чином, надав передбачені договором-1 послуги на загальну суму 234 829,50 грн., які були прийняті відповідачем без зауважень та заперечень, що підтверджується підписаним представниками сторін та скріпленим печатками підприємств Актом приймання-передачі наданих послуг від 31.08.2017р.

Також, судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за договором-2 належним чином, надав передбачені договором-2 послуги на загальну суму 208 429, 20 грн., які були прийняті відповідачем без зауважень та заперечень, що підтверджується підписаними представниками сторін та скріпленими печатками підприємств Актами приймання-передачі наданих послуг від 31.07.2018р. на суму 123 270,00 грн. та від 05.08.2018р. на суму 85 129,20 грн.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене та п. п.3.3 договору-1 та договору-2 , суд дійшов висновку, що строк виконання відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг за зазначеними вище актами є таким, що настав.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснив часткову оплату наданих послуг, а саме на суму 169 438,01 грн. за договором-1 та на суму 60 000,00 грн. за договором-2.

Таким чином, неоплаченими залишились надані послуги за договором-1 в сумі 65 391,49 грн. та за договором-2 в сумі 148 429,20 грн..

Враховуючи те, що строк оплати наданих послуг за договорами настав, а доказів оплати їх в повному обсязі станом на день розгляду справи відповідачем не надано, обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 213 820,69 грн. (65 391,49 заборгованість за договором-1 та 148 429,20 грн. заборгованість за договором-2)

Щодо заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрати, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що він є арифметично вірним, тому вимоги у цій частині суд задовольняє повністю.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, факт порушення відповідачем зобов`язань за договорами про надання послуг № 254/0717 від 01.07.2017р. та № 267/0718 від 09.07.2018р. щодо оплати наданих послуг належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю в розмірі 213 820,69 грн. основного боргу, 5 393,00 грн. 3% річних та 22 322,26 грн. інфляційних втрат.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг Руно" (04116, м. Київ, вулиця Шулявська, будинок 7, ідентифікаційний код 32736177) на користь фізичної особи-підприємця Колібаби Олега Васильовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) основний борг в розмірі 213 820 грн. 69 коп. , інфляційні втрати в розмірі 22 322 грн. 26 коп., 3% річних в розмірі 5 393 грн. та судовий збір в розмірі 3 623 грн. 04 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 20.05.2019р.

Суддя Привалов А.І.