ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року Справа № 915/1296/18

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області

головуючий суддя Коваль С.М.,

за участю секретаря судового засідання Сьянової О.С.,

від позивача: Ткаченко О.О. довіреність № 1-235 від 02.10.2018,

від відповідача: Іноземцев Є.С. довіреність 007Др-184-1218 від 26.12.2018,

від третьої особи: не явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: акціонерного товариства УКРТАНСГАЗ,

01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1;

до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз,

54003, м.Миколаїв, вул.Погранічна, буд.159;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз Україна,

01001, м.Київ, Б.Хмельницького, 6.

про стягнення коштів у розмірі 152014 грн. 16 коп. за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 №/П30,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерним товариством (АТ) УКРТАНСГАЗ пред`явлено позов до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації (ПАТ) Миколаївгаз, з вимогою про стягнення грошових коштів у розмірі 152014 грн. 16 коп. з них: 105137 грн. основний борг, 9211 грн. 75 коп. 3 % річних, 37665 грн. 59 коп. - сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції, з посиланням на неналежне виконання ПАТ Миколаївгаз грошових зобов`язань за укладеним між сторонами договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 №/П30, а саме, зобов`язань щодо своєчасної та в повному обсязі оплати за надані послуги транспортування, внаслідок чого утворився основний борг у спірній сумі, на яку АТ УКРТАНСГАЗ здійснено нарахування суми, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, позивач просить суд про стягнення з відповідача судових витрат.

За такими вимогами ухвалою від 12.12.2018 відкрито провадження в даній справі та призначено підготовче провадження на 16.01.2019.

Ухвалою суду від 16.01.19 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз Україна та відкладено підготовче засідання на 06.02.2019, у цей день розгляд підготовчого засідання продовжено та відкладено на 05.03.2019.

05.03.2019 у судовому засіданні оголошено перерву на 12.03.2019.

Ухвалою суду від 10.01.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено дану справу до судового розгляду по суті.

У відзиві від 01.02.2019 р. та запереченнях на відповідь на відзив від 04.03.2019 р. ПАТ Миколаївгаз позов не визнало повністю, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним, тому що, по-перше, позовні вимоги ПАТ Укртрансгаз в частині стягнення основного боргу є необґрунтованими, так як сторонами вже було оформлено надання послуг з транспортування 20,282 тис.м. куб. природного газу у жовтні 2015 року за даними позивача, а останні стверджує, що транспортувало 3095,912 тис.куб. природного газу у жовтні 2015 році без документального підтвердження (первинні документи) такої передачі; по-друге, відсутність первинної документації свідчить про відсутність господарської операції, зокрема відсутність факту транспортування природного газу в об`ємі 3095,915 тис.м.куб магістральними трубопроводами; по-третє, ані нормативно правовими нормами, ані умовами договору не визначено повноважень АТ Укртрансгаз щодо коригування обсягів протранспортованого природного газу.

Третя особа, у наданих поясненнях від 02.03.2019 та від 10.03.2019, зазначає, що НАК Нафтогаз Україна (далі-Компанія) у відповідності до укладеного між АТ УКРТАНСГАЗ та НАК Нафтогаз Україна договору від 31.12.13 №-ПР з транспортування природного газу магістральними трубопроводами (далі Договір -1), не замовляла згідно з щомісячними плановими (розрахунковими) балансами надходження та розподілу газу послугу транспортування газу в обсягах, зазначених у непідписаному акті, обсяги газу, наведені у непідписаному акті, не надходили до магістральних газопроводів газотранспортного підприємства з ресурсів Компанії; у третьої особи відсутні достовірних відомості стосовно транспортування позивачем обсягів газу, наведених у непідписаному Компанією акті; усі обсяги протранспортованого природного газу, зазначені в непідписаному акті, документально не підтверджені Реєстрами реалізації природного газу з ресурсів Компанії; у жовтні 2015 року третя особа не підписувала (не оформляла) обсяги природного газу із своїх ресурсів для забезпечення виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат для газорозподільних підприємств, у тому числі для ПАТ "Миколаївгаз", які зазначено в акті від 16.01.17 №10-15--ПР/КОР/ВТВ7, повернуто з відмовою на підписання оригіналів актів надання послуг транспортування природного газу.

Обсяги природного газу, зазначені в акті від 16.01.17 №10-15--ПР/КОР/ВТВ7 наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами оскаржувались АТ УКРТАНСГАЗ, проте залишені без змін рішенням у справі №910/3487/17.

Вислухавши представника позивача, який позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позові, з урахуванням пояснень та відповіді на відзив за вх. 2196/19 від 13.02.2019 р., та представника, який позов не визнав з підстав, викладених у відзиві від 02.02.2019 р. на позовну заяву, з урахуванням заперечень на відповідь на відзив від 04.03.2019 р., дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Між сторонами у справі укладено договір від 28.09.2011 р. № /П30 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами (далі - договір), згідно якого ПАТ Укртрансгаз (газотранспортне підприємство) зобов`язалося надавати ПАТ Миколаївгаз (замовнику) послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій (далі - ГРС), а замовник оплачувати надані послуги в розмірі, порядку та строки, передбачені умовами договору (пп. 1.1 договору з урахуванням додаткової угоди № 4 від 17.01.2013).

Річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника складає 142074,640 тис. куб. м. (пп. 1.2 договору з урахуванням додаткової угоди від 27.12.2014 № 8).

Послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами. Газотранспортне підприємство до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства. Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством (п.п. 3.1 - 3.4 договору з урахуванням додаткової угоди № 4 від 17.01.2013).

Розрахунки за послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (далі - НКРЕКП) (пп. 5.1 договору).

Тарифи, визначені в пункті 5.1 договору, є обов`язковими для сторін з дати набрання ними чинності. Визначена на їх основі вартість послуги буде застосовуватись сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунках за ці послуги згідно з умовами договору. Розрахунковий період за договором становить один місяць з 9:00 год. першого дня місяця до 9:00 год. Першого дня наступного місяця включно. Вартість послуг з транспортування газу за місяць визначається як добуток тарифу на загальну кількість протранспортованого газу, визначеного згідно з розділом 4 договору, та податку на додану вартість. Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (п.п. 5.2 5.4 договору).

Оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої передоплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. У платіжних дорученнях замовник повинен обов`язково вказувати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У випадку, якщо в платіжних дорученнях замовника не зазначені вказані дані, газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах (пп. 5.5 договору).

Сторонами погоджено, що договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє в частині транспортування газу з 01.01.2015 р. до 31.12.2015 р., а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги до повного виконання замовником своїх зобов`язань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (пп. 11.1 договору).

На виконання умов договору позивачем у жовтні 2015 року надано ПАТ Миколаївгаз послуги з транспортування природного газу в обсязі 3095, 915 тис.м.куб, що підтверджується актом наданих послуг № 10-15-/П30/ВТВ/КОР на суму 105137 грн. 27 коп. з ПДВ (а.с. 17), який надіслано відповідачу та який відмовився від підписання та оплати.

За твердженнями позивача, ПАТ Миколаївгаз не оплачено вартість наданих послуг, і на момент звернення ПАТ Укртрансгаз до суду з позовом у даній справі заборгованість відповідача за послуги, надані у період жовтні 2015 року, становить 105137 грн. 27 коп.

Цивільним законодавством передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Суд вважає, що позивачем не доведено своїх вимог.

У відповідності до умов договору № /П30 від 28.09.2011 року, в редакції, викладеній сторонами додатковою угодою № 4 від 17.01.2013 року, газотранспортне підприємство (Позивач) зобов`язується надати замовнику (Відповідач) послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС), а замовник зобов`язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору (п.1.1. договору).

Згідно п. 1.2. договору, в редакції, викладеній сторонами в додатковій угоді №8 від 27.12.2014 року, газ замовника, транспортування якого за цим договором здійснює газотранспортне підприємство, призначений для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання.

Відповідно п. 2.1. договору, в редакції, викладеній сторонами додатковою угодою № 4 від 17.01.2013 року, підставою для транспортування газу магістральними трубопроводами є підтвердження в установленому порядку Оператором Єдиної газотранспортної системи України (далі - Оператор) відповідно до щомісячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби (далі - підтверджені обсяги).

Згідно п 2.5. договору, в редакції, викладеній сторонами додатковою угодою №4 від 17.01.2013 року, приймання-передача газу в пунктах приймання-передачі та на ГРС здійснюється сторонами відповідно до порядку доступу до Єдиної газотранспортної системи України, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.05.2015 № 1640 було анульовано з 01 липня 2015 року ПАТ «Миколаївгаз»- ліцензію на постачання природного газу.

Наказом Міністерства та вугільної промисловості України від 02.12.2013 № 882, функції Оператора Єдиної газотранспортної системи України було покладено на публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», тобто на Позивача.

Доступ до Єдиної газотранспортної системи України затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19.04.2012 № 420 «Про затвердження Порядку доступу та приєднання до Єдиної газотранспортної системи України» (далі - Порядок № 420) (втратив чинність 27.11.2015 року на підставі постанови НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 року «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем»). ,

Починаючи з липня 2015 року:

1) за договором № /П30 від 28.09.2011 року Позивачем надавались послуги з транспортування природного газу, що використовувався Відповідачем виключно на власні потреби;

2) за договором № /П30 від 28.09.2011 року підставою для транспортування газу мали бути обсяги газу, підтверджені Позивачем, який виконував функції Оператора Єдиної газотранспортної системи України;

3) за договором № /П30 від 28.09.2011 року транспортування природного газу здійснювалось з дотриманням Порядку доступу та приєднання до Єдиної газотранспортної системи України.

При цьому, як зазначає Позивач у позовній заяві, в жовтні 2015 року ним було надано Відповідачеві в рамках договору № /П30 від 28.09.2011 року послуги транспортування природного газу, який було використано Відповідачем на виробничо-технологічні витрати та нормовані втрати, що підтверджується Реєстром реалізації природного газу споживачам соціальної сфери тощо по ПАТ «Миколаївгаз» за жовтень 2015 року.

Даний реєстр є підтвердженням розподілу Відповідачем газу в жовтні 2015 року виключно для забезпечення природним газом соціальної сфери області. Втім, у даному Реєстрі не містяться відомості, яким би підтверджувався факт транспортування Позивачем природного газу у промисловій сфері та на власні потреби Відповідача.

До того ж, позивач безпідставно об`єднано обсяги природного газу, витрачені відповідачем для покриття виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат, пов`язаних із ліцензованою діяльністю Відповідача із обсягами природного газу, витрачено Відповідачем на власні потреби.

Так, згідно з п. 3.1. Порядку № 420, транспортування газу здійснюється на підставі договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, умови якого мають відповідати Типовому договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами.

Згідно з п. 3.2. Порядку № 420, порядок укладення договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами для споживачів (крім населення) визначається правилами користування природним газом для юридичних осіб, затвердженими НКРЕ.

Як передбачено абз. 3 п. 1.3. Правил користування природним газом для юридичних осіб, затверджених постановою НКРЕ від 13.09.2012 № 1181 (далі - Правила № 1181) (втратила чинність 27.11.2015 року на підставі постанови НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 року «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем»), зміст якого відповідає змісту абз. 4 п. 1.3. Порядку № 420, виробничо-технологічні витрати та нормовані втрати - це нормативна кількість газу, яка визначається на здійснення технологічних процесів при видобуванні, підготовці до передачі в ЄГТСУ, транспортуванні, розподілі та зберіганні (закачування, зберігання, відбір) природного газу в межах ЄГТСУ.

Згідно приписів п. 3.2. Правил № 1181, розрахунки втрат і витрат проводяться відповідно до Методики визначення виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами та Методики визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 30 травня 2003 року № 264, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 9 липня 2003 року за № 570/7891 та № 571/7892 відповідно (зі змінами) (Методика 1 та Методика 2).

Відтак, зазначеними Методиками 1 та 2 визначені поняття:

Виробничо-технологічні (нормовані) втрати газу - це газ, що втрачається під час транспортування газу газорозподільними та внутрішньобудинковими мережами, а також під час виконання профілактичних робіт і поточних ремонтів.

Виробничо-технологічні (нормовані) витрати газу - це газ, що витрачається під час виконання комплексу робіт, пов`язаних з введенням в експлуатацію новозбудованих, реконструйованих та капітально відремонтованих об`єктів системи газопостачання та на опалення газорегуляторних пунктів та іншого газорегуляторного обладнання.

Проте, як зазначено в обох Методиках, власні потреби підприємств газового господарства - це витрати газу, безпосередньо не пов`язані з технологічним процесом транспортування газу; витрати на опалення, гаряче водопостачання, вентиляцію приміщень та закладів, які перебувають на балансі підприємств з газопостачання та газифікації. Обсяги витрат газу на власні потреби не включаються до розрахунків виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат, передбачених цими Методиками.

Таким чином, за договором № /П30 від 28.09.2011 року позивач, у спірний період, надавав відповідачу послуги транспортування природного газу, що використовувався відповідачем виключно на власні потреби. При цьому, зобов`язання щодо надання позивачем послуг з транспортування природного газу для виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат, та обов`язок відповідача сплатити такі послуги договором № /П30 від 28.09.2011 року не передбачено.

Ураховуючи наведене, позивач безпідставно стверджує про правомірність надання відповідачеві в жовтні 2015 року послуг транспортування природного газу, який був використаний відповідачем для власних виробничо-технологічних витрат саме на виконання умов договору № /П30 від 28.09.2011 року.

Крім того, як випливає з матеріалів справи позивач до 27.11.2015 року виконував окрім функцій газотранспортного підприємства також і функції Оператора Єдиної газотранспортної системи України, покладені на нього наказом Міненерго від 02.12.2013 № 882.

Завдання, функції і права Оператора ЄГТСУ встановлені розділом II Порядку № 420.

Зокрема, згідно п. 2.1. головним завданням Оператора ЄГТСУ є оперативно-диспетчерське управління ЄГТСУ шляхом балансування обсягами закачування, зберігання, відбору, транспортування та розподілу природного газу з метою забезпечення постачання природного газу споживачам України відповідно до укладених договорів. Оператор здійснює балансування обсягів природного газу та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою з транспортування, зберігання та розподілу газу з метою здійснення відповідних заходів, що впливають на співвідношення обсягів природного газу, що надійшли до газотранспортної системи, і обсягів природного газу, розподілених та поставлених споживачам, що забезпечують у Єдиній газотранспортній системі України тиск, який не загрожує безпеці та експлуатаційній ефективності системи, забезпечення безперебійного та безаварійного газопостачання споживачів України.

До функцій Оператора ЄГТСУ згідно п. 2.2. Порядку № 420 належать зокрема:

- формування місячного планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу природного газу;

- формування планового розподілу природного газу споживачам;

- здійснення балансування між обсягами надходження газу до ЄГТСУ (від ГДП (газодобувних підприємств), за міжнародними угодами, за зовнішньоекономічними контрактами та за рахунок відбору газу з ПСГ (підземних сховищ газу) та обсягами подачі газу з ЄГТСУ (реалізація газу споживачам України, транзиту територією України та закачування до ПСГ);

- облік відбору газу з ПСГ, його закачування до ПСГ та залишків у ПСГ у розрізі власників природного газу згідно з укладеними договорами на зберігання (закачування, зберігання, відбір) природного газу;

- обробка та аналіз оперативної інформації щодо надходження, транспортування, розподілу, постачання природного газу;

- формування планових та фактичних обсягів відбору та закачування газу з/до ПСГ (по кожному замовнику) з урахуванням оформлених актів приймання-передачі газу;

- документальне оформлення руху газу замовників до ПСГ тощо.

Відповідно до пп. 2.4.1. п. 2.4. Порядку № 420, Оператор ЄГТСУ зобов`язаний здійснювати координацію діяльності диспетчерських служб Газотранспортного підприємства, Газодобувного підприємства та Газорозподільного підприємства щодо балансування обсягів транспортування газу споживачам України та його транзиту територією України.

Згідно п. 2.9. Порядку № 420, балансування обсягів природного газу в ЄГТСУ забезпечується:

- фізичним балансуванням;

- комерційним балансуванням;

- заміщенням обсягів газу.

Головною метою фізичного балансування є врівноваження кількості газу, що подається до ЄГТСУ та відбирається з ЄГТСУ, шляхом поточного корування роботою ЄГТСУ. У разі виявлення незбалансованої кількості газу, переданого до ЄГТСУ або одержаного з ЄГТСУ, Оператор здійснює заходи, що мають на меті стабілізувати роботу ЄГТСУ, використовуючи такі інструменти: регулювання об`єму надходження газу в ЄГТСУ (пунктах входу та/або виходу з ЄГТСУ); регулювання об`єму природного газу, який зберігається у ПСГ (пп. 2.9.1. Порядку № 420).

Головною метою комерційного балансування є встановлення на підставі документального оформлення даних відповідності між фактичним надходженням і фактичним розподіленням газу за звітний місяць по кожному постачальнику газу.

Перевищення розподілення над його надходженням є негативним дисбалансом, а перевищення надходження газу над його розподіленням - позитивним дисбалансом. Загальний облік дисбалансів проводить Оператор, який інформує постачальників та газорозподільне підприємство про наявність дисбалансу за звітний місяць (пп. 2.9.2. Порядку № 420).

Згідно пп. 2.9.2.2. Порядку № 420, при негативному дисбалансі постачальник (за винятком гарантованого постачальника) зобов`язаний до 7 числа місяця, наступного за звітним, відібрати з ПСГ газ, який належить йому, у тому числі страховий запас, в обсязі, достатньому для покриття негативного дисбалансу, та документально оформити з газозберігаючим підприємством такий відбір або провести закупівлю газу в обсязі дисбалансу у Власника газу та/або у постачальника, що має позитивний дисбаланс, і документально оформити таку закупівлю.

У разі невиконання постачальником, що має негативний дисбаланс, вимог пп. 2.9.2.2. Оператор здійснює відбір з ПСГ газу постачальника в обсязі дисбалансу та оформляє в односторонньому порядку передачу газу постачальнику в обсязі дисбалансу, у тому числі шляхом заміщення. При цьому постачальник має здійснити розрахунок з Газозберігаючим підприємством за відбір газу з ПСГ на загальних умовах (пп. 2.9.2.3.).

Відтак, позивач, як Оператор ЄГТСУ, в жовтні 2015 року, в разі виникнення негативного дисбалансу, мав виконати оперативно-диспетчерські функції управління газотранспортною системою та здійснити комерційне балансування обсягів природного газу в ЄГТСУ.

Проте, позивач не здійснив жодних заходів комерційного балансування протягом жовтня-листопада 2015 року, що свідчить про відсутність будь-яких претензій в нього до відповідача. До того ж, як випливає з листа від 17.12.2015 року № 16033/12-004 (т. 2 а.с. 182) позивач повідомив відповідача про відсутність інформації про наявність дисбалансу в період з 01.10 по 31.10.2015 року.

Посилання позивача на рішення Господарського суду м. Києва від 19.07.2017 у справі № 910/3487/17 в підтвердження своїх доводів, судом відхиляються, як таке що не встановлює факту існування надання послуг транспортування газу в обсязі 3095,915 тис.куб.м для ВТВ відповідача у жовтні 2015 року, договір №/П30 в підставу позову по справі № 910/3487/17 не покладався, оцінка вчинених дій сторонами такого договору судами не вчинялась, а тому наведені судові рішення не є преюдиційними.

З огляду на це, що позивачем не доведено факту існування зобов`язання у відповідача по оплаті акту №10-15-/П30/ВТВ/КОР, так і факту неправомірної несплати відповідачем у жовтні 2015 року обсягу газу 3 095,915 тис. куб. м. саме за умовами договору №/П30, а тому відсутні підстави для стягнення визначеної позивачем вартості основного боргу 105 137,27 грн.

Позивачем заявлено до стягнення, окрім суми основного боргу, ще 3% річних - 9 211,75 грн. та інфляційних втрат 37 665,59 грн. за порушення зобов`язань оплати відповідачем послуг жовтень 2015 року по акту №10-15-/П30/ВТВ/КОР.

Приписами ст. ст. 13,14 ЦК України законодавчо закріплено, що цивільні права та цивільні обов`язки здійснюються та виконуються в межах наданих договором або актами цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язкових для неї.

З огляду на відсутність за умовами договору №/П30 права позивача на здійснення коригувань обсягів газу для виробничо-технологічних витрати та нормованих втрат відповідача, відсутності прав на складання такого акту за умовами договору, а як наслідок відсутність обов`язку відповідача на підписання та оплату такого акту, вимоги позивача про стягнення основного боргу на підставі договору №/П30 та акту №10-15-/П30/ВТВ/КОР є безпідставними, недоведеними та не ґрунтуються на умовах договору або актах законодавства. А тому додаткові вимоги про стягнення річних та інфляційних збитків, обґрунтовані ст.625 ЦК України та наявністю невиконання відповідачем грошових зобов`язань, задоволенню не підлягають.

Крім того, відповідач в підтвердження позиції також надає до суду лист Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 27.06.2017 №7044/16.3.2/7-17.

Відповідно до вищенаведеного листа, адресованого ПАТ «Укртрансгаз», копія Операторам газорозподільними систем, положеннями розділу 14 Кодексу газорозподільних систем передбачено, що оператор газотранспортної системи є відповідальним за визначення місячного небалансу замовників послуг транспортування для кожного місяця. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації. Місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок заходів, передбачених пунктом 7 глави 3 розділу 14 Кодексу. Згідно з положеннями глави 4 розділу 14 Кодексу розрахунок вартості послуг балансування, що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування. Оператор газотранспортної системи до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування односторонній акт про надання послуг балансування. Отже кодексом передбачено що оператор ГТС має надати замовнику послуг транспортування акти про надання послуг балансування до 14-го числа місяця, наступного за звітним. Інших термінів оформлення послуг балансування діючим законодавством України не передбачено. Крім цього, чинними нормативно-правовими актами не передбачено здійснення оператором ГТС коригування розрахунків небалансу замовників послуг транспортування попередніх періодів, по яким оператор ГТС вже здійснив балансування. Надання оператором ГТС замовникам послуг транспортування коригуючих актів суперечить положенням розділу 14 Кодексу. НКРЕКП звертає увагу оператора ГТС на необхідність неухильного дотримання вимог чинного законодавства України, зокрема положень Кодексу у частині надання послуг балансування.

Порядок, строки оформлення та підписання актів наданих послуг по транспортуванню природного газу магістральними трубопроводами, наслідки відмови від його підписання, урегулювання розбіжностей визначаються пунктами 3.2., 3.3. Договору.

Вище наведеними пунктами договору №/П30, не передбачено складання позивачем в односторонньому порядку коригуючих актів послуг транспортування для промислових споживачів, щодо обсягів газу для виробничо-технологічних витрат та нормованих витрат відповідача.

Надана відповідач копія акту звірки між сторонами у спорі станом на 31.12.2015 року по зобов`язанням відповідача щодо оплати послуг на користь позивача за договором №/П30 (т. 2 а.с. 10), не свідчить про наявність будь-якої заборгованості за жовтень 2015 року, яка є предметом позовних вимог.

Пунктами 1,2 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами [цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно статті 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до вимог частини 1 статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 74 ГПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. ст. 76,77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, позивачем не подано доказів, які підтверджують невиконання відповідачем умов договору № /ПЗО від 28.09.2011 року; які підтверджують, що відповідачем було замовлено у позивача послугу транспортування обсягів природного газу для покриття виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат та обов`язок позивача здійснювати таке транспортування за замовленням відповідача, а також позивачем не подано доказів у відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», щодо відображення в бухгалтерському обліку операцію надання послуг транспортування природного газу в пред`явлених обсягах у спірний період та послідуючих періодах.

Таким чином, суд визнає, що у задоволенні позову ПАТ Укртрансгаз належить відмовити повністю.

Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд виходить з того, що, згідно ст. 129 ГПК України, у разі відмови у позові, судовий збір підлягає покладенню на позивача.

У судовому засіданні 25.04.2019, згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову публічного акціонерного товариства Укртрансгаз відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оформлене відповідно до статті 238 цього Кодексу, рішення підписано 06.05.2019.

Суддя С.М. Коваль