ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2019 р. Справа№ 910/14596/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Ярмак О.В.,

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 14.05.2019,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шейк"

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 06.12.2018 ( повний текст підписано 11.12.2018)

у справі № 910/14596/18 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Корал Тревел Маркет»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шейк»

про визнання договору суборенди припиненим та стягнення 78 000, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

В листопаді 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Корал Тревел Маркет" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шейк" про визнання договору суборенди припиненим та стягнення 78000,00 грн.

Позов мотивовано тим, що Договір суборенди №45 від 31.03.2017, який було укладено з відповідачем щодо користування нежитловим приміщенням площею 38,00 кв. м. за адресою: м. Київ, пр. Академіка Глушкова, 13-Б, припинив свою дію, у зв`язку із зверненням 02.06.2018 стягнення на предмет іпотеки іпотекодержателем та відповідно зміною власника приміщення. Відтак, у відповідача виник обов`язок повернути забезпечувальний платіж у сумі 30 500,00 грн., сплачений за договором суборенди, та повернути попередньо сплачену орендну оплату за червень 2018 року в сумі 47 500,00 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2018 у справі №910/14596/18 позовні вимоги задоволено частково: присуджено до стягнення відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 78 000 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762 грн. В іншій частині вимог в позові відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що судом першої інстанції встановлено обставини, за яких позивач був позбавлений можливості користуватись орендованим майном, у зв`язку з чим та враховуючи положення частини 6 статті 762 ЦК України, суборендар звільняється від орендної плати за червень 2018 року у розмірі 47500,00 грн. Крім того, оскільки договір суборенди є припиненим, а у позивача відсутня заборгованість з орендної плати, перераховані позивачем відповідачу кошти в забезпечення виконання суборендарем договірних зобов`язань в сумі 30500,00 грн. також підлягають поверненню позивачу.

В частині вимог про визнання договору суборенди припиненим, суд першої інстанції дійшов висновків про те, що зазначена вимога (про встановлення факту) виходить за межі повноважень господарських судів, оскільки, розглядаючи таку вимогу, суд не здійснює захисту прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських відносин, у зв`язку з чим обраний позивачем спосіб захисту своїх прав не відповідає способам, встановленим законодавством, і, як наслідок, не призводить до поновлення його порушеного права, а тому виключає можливість задоволення позовних вимог у цій частині.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить рішення скасувати в частині стягнення заборгованості у розмірі 78000,000 грн., ухвалити в цій частині нове рішення, яким у позові відмовити у повному обсязі, мотивуючи свої вимоги неналежним дослідженням та оцінкою судом першої інстанції поданих позивачем доказів, не з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваному рішенні, дійсним обставинам справи.

Так, апелянт зазначає, що ТОВ «ШЕЙК» не є власником ні Торгівельно-розважального центру «МАГЕЛАН», розташованого за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 13Б, ні приміщення, яке 01.04.2017 передало позивачу в суборенду. Спірне приміщення передано в суборенду позивачу на підставі укладеного з власником ТРЦ «МАГЕЛАН» 01.02.2017 договору майнового найму №2/МЦ, який станом на дату написання цієї апеляційної скарги є чинним та не припинений. Змістом цього договору майнового найму не передбачено його припинення у разі звернення стягнення на предмет іпотеки - ТРЦ «МАГЕЛАН». Навпаки, пунктом 10.3 договору майнового найму визначено, що «цей Договір є обов`язковим для відповідних правонаступників і цесіонаріїв Сторін цього Договору Наймач має право уступити або передати будь-яке своє право або зобов`язання за цим Договором виключно після попередньої письмової згоди Наймодавця, за винятком випадків, передбачених цим Договором. Наймодавець може в будь-який час передати або уступити будь-які з його прав та обов`язків за цим Договором».

За доводами відповідача, згідно із частиною 1 ст.770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. А тому, підстави для припинення як договору майнового найму, так і договору суборенди №45 від 31.03.2017 відсутні. Зазначені договори чинні та діють на тих самим комерційних умовах без будь-якої правової необхідності їх переукладення. Тобто, відбувається лише заміна кредитора у зобов`язанні (ст.512 ЦК України).

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти вимог апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Позивач зазначає, власником нежитлового будинку (ТРЦ «Магелан») з 19.12.2017 і по даний час є ПАТ «Сбербанк», відтак згідно п. 10.6. договору суборенди, договір припиняється у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержателем. Враховуючи дані обставини, договір суборенди, на думку позивача, є припиненим. Крім того, з 01.06.2018 позивач не мав належного доступу до своєї торгівельної площі, відтак приміщення не використовувалось відповідно до його цільового призначення - провадження турагентської діяльності позивача. Отже, фактично останнім місцем використання позивачем спірним приміщенням за призначенням був травень 2018 року. Відтак, відповідно до п. 3.7., 8.6., 10.6. договору суборенди сплачений позивачем забезпечувальний платіж в сумі 30500,00 грн. та сплачені кошти в сумі 47500,00 грн. в рахунок оплати за оренду підлягають поверненню позивачу.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

31.03.2017 між ТОВ «Корал Тревел Маркет» (суборендар) та ТОВ «Швейк» (орендар) укладено договір суборенди №45 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого орендар передає, а суборендар приймає у строкове платне користування частину нежитлового приміщення (надалі - приміщення), яке знаходиться в Торгівельно-розважальному центрі "Магелан" (надалі - ТРЦ), розташованому за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 13Б.

Відповідно до п. 2.1. договору строк суборенди у відповідності до умов цього договору починається з дати передачі приміщення та підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення в суборенду суборендарю і закінчується в момент підписання сторонами акту приймання-передачі (повернення) приміщення орендарю.

Згідно п. 2.2. договору приміщення передається в суборенду за актом приймання-передачі приміщення, який підписується сторонами не пізніше 01 квітня 2017 року.

Пунктом 2.3. договору сторони погодили, що при припиненні дії цього договору суборендар зобов`язаний повернути приміщення орендареві за актом приймання-передачі (повернення) приміщення не пізніше 3 (трьох) робочих днів з дня припинення дії договору. При цьому суборендар зобов`язаний припинити здійснювати свою комерційну діяльність в приміщенні в день припинення дії цього договору.

За користування приміщенням суборендар сплачує орендареві суборендну плату, а також компенсує комунальні та експлуатаційні витрати у розмірі та на умовах, визначених цим договором (п. 3.1. договору).

У п. 3.1. договору сторони погодили, що суборендна ставка (суборендна плата за 1 кв. м приміщення) на момент укладання цього договору становить 668,86 грн. 86 коп., крім цього ПДВ (20%) - 133 грн. 77 коп., всього з урахуванням ПДВ - 802 грн. 63 коп.

Відповідно до п. 3.2. договору суборендар сплачує орендареві суборендну плату за кожен місяць користування приміщенням за цим договором у сумі, що обчислюється: суборендна плата = суборендована площа помножена на суборендну ставку на день виставлення рахунку-фактури.

Згідно п. 3.6. договору суборендна плата сплачується у безготівковому порядку на поточний рахунок орендаря у формі передплати не пізніше 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, що передує місяцю, за який здійснюється оплата. Суборендна плата сплачується у визначений цим пунктом строк у будь-якому випадку, навіть якщо суборендар не отримав від орендаря рахунку-фактури на сплату суборендної плати, незалежно від наслідків господарської діяльності суборендаря.

У п. 3.7. договору вказано, що не пізніше 10 банківських днів з дня укладення цього договору суборендар зобов`язаний перерахувати на поточний рахунок орендаря, в якості забезпечення виконання суборендарем його зобов`язань за цим договором, грошові кошти у розмірі 30 500,00 грн., у тому числі ПДВ (20%) - 5 083 грн. 33 коп. (надалі - забезпечувальний платіж), які при належному виконані суборендарем зобов`язань будуть зараховані в рахунок оплати суборендної плати за 1 (один) останній місяць суборенди приміщення. Будь які проценти на забезпечувальний платіж не нараховуються.

Договір набуває чинності з моменту укладення його сторонами та діє до 31 грудня 2017 року включно, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 8.1. договору).

Пунктом 10.6. договору встановлено, що відповідно до ст. 770 ЦК України, договір припиняється у разі звернення стягнення на приміщення іпотекодержателем.

Як підтверджено матеріалами справи, на підставі укладеного договору оренди, орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове оплатне користування частину нежилого приміщення, яке находиться у Торгівельно-розважальному центрі "МАГЕЛАН", розташоване за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 13Б, відповідно до Акта приймання-передачі приміщення від 01.04.2017. Вказаний акт підписаний представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

На виконання п. 3.7. договору ТОВ "КОРАЛ ТРЕВЕЛ МАРКЕТ" сплатило відповідачу забезпечувальний платіж у розмірі 30 500,00 грн. згідно платіжного доручення № 2543 від 14.07.2017.

Також, позивачем була сплачена суборендна плата за червень 2018 року у розмірі 47 500,00 грн. згідно платіжного доручення № 6546 від 14.05.2018.

У позовній заяві "КОРАЛ ТРЕВЕЛ МАРКЕТ" стверджує, що суборендар не мав змоги використовувати приміщення за призначенням протягом всього червня 2018 року з причин, що не залежали від останнього, а саме доступ до ТРЦ "Магелан" був заблокований. На підтвердження неможливості використання приміщення за призначенням позивачем надано публікації в ЗМІ з приводу ситуації, що склалась із ТРЦ "Магелан" в червні 2018 року.

07.06.2018 ТОВ "Бронкс Стайл" листом повідомило позивача про перехід права власності на орендоване приміщення до АТ "Сбербанк" та про необхідність укладення нових договорів оренди.

Відповідно до витягу № 108256715 з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на орендоване приміщення перейшло до АТ "Сбербанк" 19.12.2017 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи викладене, позивач стверджує, що договір суборенди №45 від 31.03.2017 вважається припиненим, а забезпечувальний платіж у розмірі 30 500,00 грн. підлягає поверненню, оскільки у відповідача відсутні правові підстави для користування вказаними грошовими коштами. А також, що за приписами ч. 6 ст. 762 ЦК України попередньо оплачена суборендна плата за червень 2018 року у розмірі 47 500,00 грн. позивачу підлягає поверненню.

З метою досудового вирішення спору, 26.06.2018 ТОВ "КОРАЛ ТРЕВЕЛ МАРКЕТ" направляло на адресу ТОВ "Шейк" лист №2 про припинення договору, повернення забезпечувального платежу та з пропозиціями підписати Акти повернення приміщення з суборенди від 27.06.2018 на підставі п. 10.6., 8.6 Договору суборенди №45.

Вказаний лист ТОВ "ІШЕЙК" не було отримано та повернуто ТОВ "КОРАЛ ТРЕВЕЛ МАРКЕТ" за закінченням терміну зберігання.

26.07.2018 ТОВ "КОРАЛ ТРЕВЕЛ МАРКЕТ" повторно направляло на адресу ТОВ "Шейк" Лист № 44 від 26.07.2018 про припинення договору, повернення забезпечувального платежу та з пропозиціями підписати Акти повернення приміщення з суборенди від 27.06.2018 на підставі п. 10.6., 8.6 Договору суборенди №45.

Вказаний лист ТОВ "ШЕЙК" було отримано 07.08.2018.

Однак, жодної відповіді від ТОВ "Шейк" позивачем не було отримано та не було повернуто суму забезпечувального платежу і суборендної плати за червень 2018 року.

У зв`язку із вищевикладеним, позивач звернувся до суду з вимогами визнати Договір суборенди №45 від 31.03.2017 припиненим та стягнути з відповідача забезпечувальний платіж у сумі 30 500,00 грн. та попередньо сплачену орендну оплату за червень 2018 року в сумі 47 500,00 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1, 3 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом першої інстанції, 01.04.2017 між сторонами підписано Акт приймання-передачі приміщення, відповідно до якого відповідач передав, а позивач прийняв частину нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 13Б.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання п. 3.7. договору ТОВ "КОРАЛ ТРЕВЕЛ МАРКЕТ" сплатило відповідачу забезпечувальний платіж у розмірі 30 500,00 грн. згідно платіжного доручення № 2543 від 14.07.2017.

Також, позивачем була сплачена суборендна плата за червень 2018 року у розмірі 47500,00 грн. згідно платіжного доручення № 6546 від 14.05.2018.

Пунктом 10.6. договору встановлено, що відповідно до ст. 770 ЦК України договір припиняється у разі звернення стягнення на приміщення іпотекодержателем.

Відповідно до положень ст. 770 ЦК України, у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Сторони можуть встановити у договорі найму, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється.

З наявного в матеріалах справи витягу № 108256715 з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності на орендоване приміщення перейшло до АТ "Сбербанк" 19.12.2017 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з 19.12.2017 договір суборенди №45 від 31.03.2017 є припиненим.

Суд першої інстанції також прийняв до уваги надані позивачем публікації в ЗМІ, з яких вбачається, що ТОВ "КОРАЛ ТРЕВЕЛ МАРКЕТ" не мало змоги використовувати орендоване приміщення за призначенням протягом всього червня 2018 року з причин, що не залежали від останнього, а саме доступ до ТРЦ "Магелан" був заблокований.

Отже, враховуючи зазначені обставини, у червні 2018 року позивач був позбавлений можливості користуватися орендованим майном.

Вказані обставини відповідачем не спростовані.

Положеннями ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України встановлено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Таким чином, враховуючи приписи зазначеної норми, відповідач звільняється від орендної плати за червень 2018 року у розмірі 47 500,00 грн.

Крім того, оскільки договір суборенди №45 від 31.03.2017 є припиненим з 19.12.2017 та враховуючи відсутність ТОВ "КОРАЛ ТРЕВЕЛ МАРКЕТ" заборгованості з орендної плати, суд дійшов висновку, що перераховані позивачем грошові кошти в забезпечення виконання суборендарем договірних зобов`язань в сумі 30 500,00 грн. підлягають поверненню позивачу.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 78 000,00 грн., з яких забезпечувальний платіж у сумі 30 500,00 грн. та попередньо сплачена орендна плата за червень 2018 року в сумі 47 500,00 грн.

Колегія суддів також звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини першої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною четвертою статті 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги. Якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на те, що судом апеляційної інстанції не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, та оскільки апелянт просить переглянути рішення суду першої інстанції лише в частині вимог про стягнення 78000,00 грн., в силу приписів частини першої статті 269 ГПК України рішення суду першої інстанції в частині розгляду позовних вимоги про визнання договору оренди припиненим судом апеляційної інстанції не переглядається.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2018 у справі №910/14596/18 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 240, 270, 273, 275, 276, 281- 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шейк" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2018 у справі №910/14596/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2018 у справі №910/14596/18 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/14596/18 повернути до Господарського суду міста Києва .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст складено: 20.05.2019.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б.Михальська

І.М. Скрипка