ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/1082/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Кучко А.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 149)
до Фізичної особи - підприємця Киріченко Ольги Євгенівни ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 8949,45 грн
за участю

представників:

від позивача - Калініна О.О., довіреність №01-26/5802 від 18.10.2018;

від відповідача - не прибув.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області від Акціонерного товариства "Харківобленерго" надійшов позов до Фізичної особи - підприємця Киріченко Ольги Євгенівни про стягнення 8949,45 грн., що складається з: пені в розмірі 4713,08 грн., 3% річних у розмірі 281,83 грн., компенсації податку на землю в сумі 718,19 грн. та компенсації податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 3236,35 грн. Позов обґрунтовано неналежним виконання з боку відповідача своїх зобов`язань за Договором оренди нежитлового приміщення №М0670 від 25.05.2016 в частині повного та своєчасного здійснення платежів за договором.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/1082/19 в судовому засіданні з повідомленням сторін та призначено розгляд справи по суті на 14.05.2019 о 12:45.

14.05.2019 через загальний відділ діловодства господарського суду Харківської області від відповідача надійшла заява (вх. №11694), в якій відповідач повідомляє суд про визнання позовних вимог та просить зменшити заявлений до стягнення розмір пені на 60 %, яке досліджено та приєднано до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 14.05.2019 на підставі ч. 2 ст. 216 ГПК України оголошено перерву в судовому засіданні до 20.05.2019 о 12:45.

Позивач у судове засідання 20.05.2019 прибув, підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та просить суд стягнути з відповідача заявлену до стягнення пеню в розмірі 4713,08 грн., 3% річних у розмірі 281,83 грн., компенсації податку на землю в сумі 718,19 грн. та компенсації податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 3236,35 грн. у зв`язку з неналежним виконання з боку відповідача своїх зобов`язань за Договором оренди нежитлового приміщення №М0670 від 25.05.2016 в частині повного та своєчасного здійснення платежів за договором. При цьому, позивач просить суд повернути йому 50% судового збору, сплаченого останнім при зверненні з даним позовом до суду, у зв`язку з визнанням відповідачем заявлених позовних вимог.

Відповідач в судове засідання 20.05.2019 не прибув, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (т.с. I., а.с. 87)

Положеннями частини 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

З`ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши наявні у матеріалах справи докази та заслухавши позицію повноважного представника позивача, господарський суд встановив наступне:

25 травня 2016 року між Акціонерною компанією "Харківобленерго", після заміни назви Акціонерним товариством "Харківобленерго", (орендодавцем, позивачем) та Фізичною особою - підприємцем Киріченко Ольгою Євгенівною (орендарем, відповідачем) було укладено договір оренди нежитлового приміщення.

Пунктом 1.1. Договору визначено, що цим договором регулюються правовідносини, пов`язані з передачею орендодавцем орендареві у строкове платне користування (оперативний лізинг, за визначенням пункту 14.1.97 статті 14 Податкового кодексу України) нежитлового приміщення будівлі адміністративно-побутового корпусу "об`єкт, що орендується".

Згідно пункту 1.2. Договору, об`єкт, що орендується розташований за адресою: Харківська область, Зміївський район, смт. Комсомольське, вул. Балаклійське шосе, 36. Площа, що орендується - 131,7 кв.м.

Згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно позивач є власником будівель (комплексу), що орендується відповідачем, на підставі наказу Міністерства енергетики та електрифікації від 22 серпня 2004 року № 163.

Факт передачі об`єктів, що орендуються, у користування відповідача підтверджується актом приймання-передачі від 04 липня 2016 року, що засвідчений підписами обох сторін договору.

Пунктом 4.5 Договору, в редакції додаткової угоди від 07 грудня 2017 року № 2, передбачений обов`язок відповідача, крім орендної плати, в десятиденний термін сплачувати позивачу на підставі наданих рахунків компенсацію земельного податку та витрати з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, пропорційно частині площі будівлі, яка є об`єктом оренди.

Матеріали справи свідчать про те, що всупереч умов вищевказаного договору, Фізична особа - підприємець Киріченко Ольга Євгенівна не відшкодовувала витрати зі сплати земельного податку, пропорційно площі, яку вона орендує, за період з липня 2018 року по листопад 2018 року, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість на загальну суму 718,19 грн., що відповідно до розрахунку заборгованості з компенсації плати за землю складається із заборгованості за: липень 2018 року в сумі 163,24 грн., серпень 2018 року в сумі 163,24 грн., вересень 2018 року в сумі 163,24 грн., жовтень 2018 року в сумі 163,24 грн., листопад 2018 року ( з 01.11.2018 по 12.11.2018) в сумі 65,23 грн.

Позивач платіжними дорученнями від 29.08.2018 року № 26811 на суму 8624,05 грн., від 28.09. 2018 року № 29477 на суму 8624,05 грн., від 29.10. 2018 року № 31945 на суму 8624,05 грн., від 29.11.2018 року № 162 на суму 8624,05 грн., та від 27.12.2018 № 35743 на суму 8624,05 грн. сплатив земельний податок за період з липня 2018 року по листопад 2018 року.

На підставі п. 4.5. Договору, відповідач щомісяця отримував рахунки-фактури з компенсації плати за землю за вказаний період, які на цей час залишені несплаченими, що є порушенням умов укладеного між сторонами договору.

Таким чином, за період з 01.07.2018 по 12.11.2018 року у відповідача утворилась заборгованість з компенсації земельного податку в розмірі 718,19 грн., яка підтверджена матеріалами справи, визнана відповідачем та підлягає стягненню з відповідача.

Разом з цим, в порушення умов п. 4.5 Договору, відповідачем не виконувалися взяті на себе зобов`язання з компенсації податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, внаслідок чого за останнім утворилася заборгованість в сумі 3 236, 35 грн., що відповідно до розрахунку заборгованості з компенсації податку на нерухоме майно складається з заборгованості за: липень 2018 року в сумі 735,54 грн.; серпень 2018 року в сумі 735,54 грн.; вересень 2018 року в сумі 735,54 грн., жовтень 2018 року в сумі 735,54 грн., листопад 2018 року ( з 01.11.2018 по 12.11.2018) в сумі 294,19 грн.

При цьому, позивач платіжними дорученнями від 29.10.2018 року № 32366 на суму 57067,53 грн., від 28.01.2018 року № 1855 на суму 57067,54 грн., сплатив податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період з липня 2018 року по листопад 2018 року.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що Фізичною особою - підприємцем Киріченко Ольгою Євгенівною щомісяця отримувалися рахунки на компенсацію податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які на цей час залишені несплаченими, що є порушенням пункту 4.5. Договору.

Таким чином, судом встановлено, що за період з 01.07.2018 року по 12.11.2018 року у відповідача виникла заборгованість з компенсації плати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 3 236,35 грн., яка підтверджена матеріалами справи, визнана відповідачем та підлягає стягненню з відповідача.

Згідно пункту 8.2.2. Договору, у разі несвоєчасної сплати орендних платежів, орендар сплачує орендодавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення до моменту сплати.

Як зазначалося вище, пунктом 4.1 Договору встановлено, що орендна плата сплачується орендарем в безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця не пізніші 20 числа поточного місяця за поточний розрахунковий місяць на підставі наданого орендодавцем рахунку, тобто рахунок за орендну плату за кожен місяць відповідач повинен сплатити до 20 числа цього місяця.

Матеріали справи свідчать про те, що Фізична особа - підприємець Киріченко Ольга Євгенівна щомісяця отримувала рахунки на оплату орендної плати, які сплачувала несвоєчасно.

Так, рахунок за грудень 2017 року від 12.12. 2017 року № М0670_201712_ ОРН на суму 2 717,92 грн.,відповідач сплатив 18.10.2018 року.

Рахунок за січень 2018 року від 12.01.2018 року № М0670_201801_ ОРН на суму 2 744,82 грн.,відповідач сплатив 29.12.018 року.

Рахунок за лютий 2018 року від 12.02.2018 року М0670_201802_ОРН на суму 2 786,22 грн., відповідач сплатив 29.11.2018.

Рахунок за квітень 2018 року від 12.04.2018 року №0670 201804 ОРН на суму 2 842,12 грн., відповідач сплатив 29.11.2018.

Рахунок за червень 2018 року від 13.06.2018 № М0670 201806 ОПН на суму 2 864,88 грн., відповідач сплатив 12.09.2018.

Рахунок за вересень 2018 року від 12.09.2018 року № М0670 201809 ОРН на суму 2 684,88 грн., відповідач сплатив 29.11.2018.

Рахунок за жовтень 2018 року від 12.10.2018 року № М0670 201810 ОРН на суму 2 920,78, відповідач сплатив 30.11.2018.

Рахунок за листопад 2018 року від 14.11.2018 року № М0670 201811 ОРН на суму 1 584,24, відповідач сплатив 29.11.2018.

Рахунки за травень 2018 року від 14 травня 2018 року № М0670_201805_ОРН на суму 2 864,88 грн.; за липень 2018 року від 13 липня 2018 року № М0670_201807_ОРН на суму 2 864,88 грн.; за серпень 2018 року від 14 серпня 2018 року № М0670 ОРН на суму 2 864,88 грн. залишилися несплаченими.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення 4 713,08 грн. пені, суд зазначає про наступне.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ст. 525, ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України одним з наслідків порушення зобов`язань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

За період з 01 липня 2018 року по 28 лютого 2018 року відповідач частково сплатив заборгованість по пені на загальну суму 747,12 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з особового рахунку п/д № НОМЕР_1 від 29.11.2018 на суму 55,31грн. та п/д №Е397115 від 22.10.2018 на суму 691,81грн.

Таким чином, заборгованість Фізичної особи - підприємця Киріченко Ольги Євгенівни перед позивачем по пені складає суму у розмірі 4 713,08 грн.

Наданий позивачем розрахунок пені у розмірі 4 713,08 грн. судом перевірено та визнано його таким, що відповідає вимогам чинного законодавства та є арифметично вірним.

Разом з тим, відповідачем було подано клопотання про зменшення розміру пені на 60 %, про що суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов`язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України). Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв`язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв`язку з порушенням зобов`язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

Зважаючи на наведені обставини справи, суд вирішив клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 60 % задовольнити частково, тому вважає за можливе зменшити розмір пені на 50 %. При цьому судом враховано те, що на момент звернення позивача з позовом до суду сума основного боргу відповідачем була погашена.

За таких обставин, суд вважає можливим зменшити розмір пені на 50% від заявленої суми та стягнути її в сумі 2 356,54 грн., в решті позову в частині заявленої до стягнення пені слід відмовити.

Крім того, з огляду на прострочення виконання зобов`язання позивачем нараховано відповідачу передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних у розмірі 281,83 грн. за період з 01.08.2018 по 28.02.2019.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач, керуючись положеннями статті 625 Цивільного кодексу України нарахував відповідачу 281,83 грн. 3 % річних.

Здійснивши перерахунок 3% річних, суд вважає, що наданий розрахунок позивача є арифметично вірним, відповідає положенням статті 625 ЦК України, а відтак позовні вимоги про стягнення 281,83 грн. 3 % річних підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, Суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а Судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Харківобленерго" підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат у справі № 922/1082/19.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У зв`язку з тим, що відповідачем визнано позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, виклавши окремим документом.

Судові витрати в розмірі 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 130, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Киріченко Ольги Євгенівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 149, п/р 46 в ПАТ "Мегабанк", МФО 351629, ) пеню у розмірі 2356,54 грн., 3% річних у розмірі 281,83 грн., компенсації податку на землю у розмірі 718,19 грн., компенсації податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 3236,35 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 960,50 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення пені у розмірі 2356,54 грн. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "23" травня 2019 р.

Суддя Г.І. Сальнікова