Справа № 909/722/14
У Х В А Л А

про розгляд заяви з грошовими вимогами

16.05.2019 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Андріїв Л. Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання грошових вимог у справі

за заявою: ОСОБА_1

до: Приватного підприємства "М-Туройл"

про банкрутство,

за участі:

від кредитора - Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області: Воришко Мирослави Василівни;

ліквідатора: Бігуна Романа Дмитровича,

У С Т А Н О В И В:

у провадженні Господарського суду Івано-Франківської області знаходиться справа за заявою ОСОБА_1 про банкрутство Приватного підприємства "М-Туройл".

10.07.2014 судом порушено провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства "М-Туройл"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів до закінчення провадження у справі.

Постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 13.11.2014 боржника - Приватне підприємство "М-Туройл" визнано банкрутом, відкрито щодо нього ліквідаційну процедуру.

10.11.2015 Господарським судом Івано-Франківської області продовжено строк ліквідаційної процедури ПП "М-Туройл" та повноваження ліквідатора ПП "М-Туройл" арбітражного керуючого Бігуна Р. Д. до завершення ліквідаційної процедури в порядку, встановленому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

10.04.2018 до суду від ДПІ в м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області надійшла заява (вх. № 5007/18 від 10.04.2018) про визнання грошових вимог в сумі 54 713, 27 гривень та включення їх до реєстру вимог кредиторів, яку ухвалою від 12.04.2018 призначено до розгляду в судовому засіданні на 15.05.2018.

15.05.2018 суд відмовив у задоволення заяви ДПІ в м. Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області (вх. № 5007/18 від 10.04.2018).

17.09.2018 Львівський апеляційний господарський суд відмовив у задоволенні вимог апеляційної скарги Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківськ Головного Управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 15.05.2018 у справі № 909/722/14 залишив без змін.

29.01.2019 Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області задовольнити частково. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 та ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 15.05.2018 у справі № 909/722/14 скасував. Справу № 909/722/14 в частині розгляду в ліквідаційній процедурі кредиторських вимог Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до Приватного підприємства "М-Туройл" направив на новий розгляд до Господарського суду Івано-Франківської області в іншому складі суду у зазначеній частині.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2019, справу № 909/722/14 (в частині розгляду в ліквідаційній процедурі кредиторських вимог Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до Приватного підприємства "М-Туройл") передано на розгляд судді Михайлишину В. В.

22.02.2019 заяву Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (вх. № 5007/18 від 10.04.2018) про визнання грошових вимог та включення їх до реєстру вимог кредиторів у справі № 909/722/14 про банкрутство приватного підприємства "М-Туройл" прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 21.03.2019.

19.03.2019 Державна податкова інспекція у місті Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області надала суду письмові пояснення (вх. № 4674/19) в яких зазначає, що податковий борг в розмірі 54 713, 27 гривень виник у Приватного підприємства "М-Туройл" при проведенні інвентаризації справ по боржниках, що перебувають в процедурах банкрутства. Як наслідок було встановлено, що Державною податковою інспекцією у місті Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області не проведено фіксацію ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 10.07.2014 у справі № 909/722/14 про порушення справи про банкрутство Приватного підприємства "М-Туройл" та не проведено відкриття в інформаційній системі органів ДФС справи банкрута. З врахуванням зазначених обставин, 15.01.2018 проведено нарахування пені в розмірі 54 713, 27 гривень, із них:

- по податку на прибуток приватних підприємств в сумі 44 289, 82 гривень;

- по податку на додану вартість в сумі 9 639, 97 гривень;

- по орендній платі за землю з юридичних осіб в сумі 783, 48 гривень.

Крім того, зазначає, що пеня в розмірі 54 713, 27 гривень була предметом розгляду в судовому засіданні, однак не включена в реєстр вимог кредиторів Приватного підприємства "М-Туройл".

Судове засідання 21.03.2019 по розгляду заяву Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (вх. № 5007/18 від 10.04.2018) про визнання грошових вимог та включення їх до реєстру вимог кредиторів у справі № 909/722/14 про банкрутство приватного підприємства "М-Туройл" не відбулось у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності судді Михайлишина В. В.

25.03.2019 заяву Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (вх. № 5007/18 від 10.04.2018) про визнання грошових вимог та включення їх до реєстру вимог кредиторів у справі № 909/722/14 про банкрутство приватного підприємства "М-Туройл" призначено до розгляду в засіданні суду на 10.04.2019.

03.04.2019 від ОСОБА_2 через канцелярію суду надійшли заява за вх. № 5854/19 про приєднання до матеріалів справи четвертого тому справи № 909/722/14 та письмові пояснення (вх. № 5855/19) щодо кредиторських вимог Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області.

Також, 05.04.2019 від ОСОБА_2 надійшла до суду заява про заміну сторони кредитора - учасника процесу, в якій останній просить суд вирішити питання про заміну сторони заявника ОСОБА_1 , у зв`язку з його смертю, іншим учасником справи про банкрутство - його спадкоємцем ОСОБА_3 та правонаступником.

08.04.2019 від ліквідатора Бігуна Р. Д. до суду надійшло повідомлення (вх. № 6137/19), в якому останній зазначає, що ОСОБА_2 не є кредитором і не є учасником у справі № 909/722/14 про банкрутство Приватного підприємства "М-Туройл".

10.04.2019 заяву ОСОБА_2 (вх. № 6538/19 від 05.04.2019) про заміну сторони кредитора - учасника процесу - залишено без розгляду.

Крім цього, 10.04.2019 відкладено судове засідання по розгляду заяви Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання грошових вимог та включення їх до реєстру вимог кредиторів на 02.05.2019.

02.05.2019 розгляд зазначеної вище заяви відкладено на 16.05.2019.

15.05.2019 за вх. № 8208/19 до суду від ліквідатора Приватного підприємства "М-Туройл" Бігуна Р. Д. поступила заява про застосування строку позовної давності на заяву про визнання грошових вимог у справі № 909/722/14. Заява мотивована тим, що Державною податковою інспекцією у місті Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області порушено вимоги статті 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо строку звернення до суду з заявою про визнання грошових вимог.

Мотиви та норми права, які застосовує суд при винесенні даної ухвали.

09.10.2014 судом, серед інших, визнано грошові вимоги Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську до Приватного підприємства "М-Туройл" в розмірі 1 962 763, 81 гривень станом на 24.07.2014, в т. ч.:

- податок на прибуток у розмірі 1 492 685, 51 гривень, з яких: 1 193 494, 51 гривень - податкове зобов`язання, 299 191, 00 гривень - штрафні санкції, що підтверджується податковим повідомленням - рішенням № від 26.02.2014; актом № 10922/23-2/14277739 від 18.12.2011.

- податок на додану вартість у розмірі 459 817, 15 гривень, з яких: 397 063, 15 гривень - податкове зобов`язання, 62 754, 00 гривень - штрафні санкції, що підтверджується податковим повідомленням - рішенням № від 26.02.2014; актом № 10922/23-2/14277739 від 18.12.2011.

- орендна плата з юридичних осіб у розмірі 10 261, 51 гривень, з яких: 9 381, 97 гривень - податкове зобов`язання, 842, 09 гривень - штрафні санкції, 37, 09 гривень - пеня, що підтверджується самостійно задекларованої декларації № від 14.02.2012, № від 23.01.2013, податковим повідомленням - рішенням № , № від 30.05.2013; актом перевірки № 3900/15-03.

Вказані грошові вимоги включено до затвердженого судом реєстру вимог кредиторів ПП "М-Туройл": з них - 1 599 939, 63 гривень - третя черга, 362 824, 18 гривень (штраф та пеня) - шоста черга.

Ухвала набрала законної сили 09.10.2014.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, вказана частина статті вказує на факти, які містяться у винесених раніше судових рішеннях. Ці факти мають для суду преюдиціальний характер (обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ). Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, позаяк їх з істинністю вже встановлено у рішенні, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Постановою господарського суду Івано-Франківської області від 13.11.2014 боржника - Приватне підприємство "М-Туройл" визнано банкрутом, відкрито щодо нього ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Ловаса В. О.

Як визначено в пункті 8 частини 1 статті 38 Закону, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури вимоги за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Пунктом 29 інформаційного листа Вищого Господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI) із змінами, роз`яснено, що розгляд грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону.

В ліквідаційній процедурі ПП "М-Туройл" ДПІ у місті Івано-Франківську заявлено до боржника 54 713, 27 гривень штрафних санкцій у вигляді пені за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, а саме: податку на прибуток приватних підприємств на суму 44 289, 82 гривень за період з 07.04.2014 по 10.07.2014, податку на додану вартість на суму 9 639, 97 гривень за період з 07.04.2014 по 10.07.2014 та орендної плати з юридичних осіб на суму 820, 57 гривень за період з 02.01.2013 по 10.07.2014.

Підставою для нарахування боржнику пені в розмірі 54 713, 27 гривень стало виявлення 15.01.2018 під час інвентаризації справ по боржниках непроведення фіксації ухвали суду від 10.07.2014 про порушення справи про банкрутство Приватного підприємства "М-Туройл" та відкриття в інформаційній системі органів ДФС справи банкрута.

Відповідно до вимог статей 13, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, належними та допустимими доказами.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства, заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися або первинними документами, що свідчить про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору. При цьому суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.

Однак, суд звертає увагу на те, що до заяви з грошовими вимогами ДПІ у місті Івано-Франківську, які заявлено в процедурі розпорядження майном ПП "М-Туройл", долучено довідку про заборгованість ПП "М-Туройл" за податковими платежами від 24.07.2014, з якої вбачається, що станом на 23.07.2014 за ПП "М-Туройл" обліковувався податковий борг на суму 37,09 гривень пені по орендній платі за землю, який було визнано місцевим судом та включено до реєстру вимог кредиторів ПП "М-Туройл" відповідно до ухвали суду від 09.10.2014.

Як вбачається з витягу з інтегрованих карток Приватного підприємства "М-Туройл" по податку на прибуток приватних підприємств, по податку на додану вартість, по орендній платі з юридичних осіб, залишок несплаченої боржником пені станом на 31.12.2017 відсутній.

Норми права, які застосовує суд при винесенні даної ухвали.

В силу приписів частини 1 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Основною метою Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) є повне або часткове задоволення вимог кредиторів шляхом застосування судових процедур (розпорядження майном боржника, мирова угода, санація, ліквідація банкрута).

В силу статті 1 Закону про банкрутство, кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Частинами 1, 3, 5, 7 статті 19 Закону про банкрутство, визначено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється, зокрема, виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій. Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів. Дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство.

Конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі (частини 1, 4 статті 23 Закону про банкрутство).

Суд вважає за необхідне взяти до уваги таке.

Нормами Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент звернення податкової інспекції з кредиторськими вимогами 06.04.2018) встановлено:

- стаття 41 - що органи державної фіскальної служби віднесені до переліку контролюючих органів, що здійснюють від імені держави функції контролю за своєчасністю і правильністю сплати суб`єктами господарювання податків і зборів, зокрема, шляхом проведення документальних невиїзних перевірок платників податків відповідно до статті 78 ПК України;

- частина 14.1.175 статті 14 - податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом;

- частина 46.1 статті 46 - податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку;

- частина 54.1 статті 54 - крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою;

- частина 54.3 статті 54 - контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (підпункт 54.3.3 частини 54.3 цієї статті);

- частина 57.1 статті 57 - платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом;

- частина 57.3 статті 57 - у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу;

- частина 58.2. статті 58 - податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності;

- частина 102.1 статті 102 - контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку;

- частина 102.4. статті 102 - у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Щодо заяви про застосування строку позовної давності.

Відповідно до статті 256, частин 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Положеннями частини 1.1. та частини 1.3 статті 1 Податкового кодексу України визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Разом із цим, питання погашення податкового боргу з осіб, на яких поширюються процедури, визначені Законом про банкрутство, регулюються цим Законом.

В силу частин 1, 4 статті 23 Закону про банкрутство, саме з моменту офіційної публікації оголошення про порушення щодо боржника справи про банкрутство є таким, що фактично настав, строк виконання усіх зобов`язань боржника, які виникли до моменту порушення щодо нього провадження у справі про банкрутство, і незалежно від настання строку їх виконання, кредитори за такими зобов`язаннями зобов`язані заявити грошові вимоги до боржника у справі про банкрутство з додержанням тридцятиденного строку від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство, так як протилежне матиме наслідком втрату такими вимогами статусу конкурсних і їх включення до реєстру як вимог шостої черги. Зазначене не виключає можливості подання конкурсним кредитором своїх грошових вимог у ліквідаційній процедурі, однак матиме наслідком їх включення до вимог шостої черги.

За змістом частини 1 статті 38 Закону про банкрутство вбачається, що законодавцем встановлено право поточних кредиторів на пред`явлення вимог до боржника за зобов`язаннями, що виникли у нього під час проведення процедур банкрутства, протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Приписами статті 46 Податкового кодексу України визначено, що на платників податків покладено обов`язок з подання податкових декларацій контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі яких здійснюється нарахування (сплата) податкового зобов`язання.

Разом із цим, у разі невиконання платником податків обов`язку щодо подання податкової звітності контролюючий орган в силу частини 102.1 статті 102 Податкового кодексу України має право провести податкову перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених Податковим кодексом України, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

При цьому, частиною 102.4. статті 102 Податкового кодексу України законодавцем встановлено граничний строк давності для стягнення контролюючим органом податкового боргу, нарахованого платнику податків за результатами проведення його податкової перевірки та/або самостійно визначеного платником податків у податковій декларації, у 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Отже, податковим законодавством передбачено спеціальний строк давності для звернення податкової інспекції до платника податків з вимогою про погашення податкового боргу, який застосовується імперативно (в силу закону). При цьому, застосування штрафних санкцій до платників податків, які прострочили сплату податкових платежів, також здійснюється з урахуванням спеціальних положень ПК України (стаття 102) щодо строків давності для стягнення податкового боргу.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд відхиляє посилання кредитора на проведення інвентаризації справ по боржниках та виявленням тільки 15.01.2018 ухвали суду від 10.07.2014, оскільки за змістом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України для застосування позовної давності має значення лише обізнаність саме кредитора з порушенням своїх прав, оскільки інформація про банкрута є загальнодоступною, оприлюднюється на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. Разом із тим, кредитором не проведено податкової перевірки та самостійно не визначено суму грошових зобов`язань боржника у випадках, визначених Податковим кодексом України, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування позовної давності за заявою ліквідатора боржника Бігуна Р. Д. та відмовляє в задоволенні заяви Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання грошових вимог в розмірі 54 713, 27 гривень.

Керуючись статтею 9 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статтями 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні заяви Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання грошових вимог в розмірі 54 713, 27 гривень - відмовити.

2. Дану ухвалу направити:

1) боржнику: Приватному підприємству "М-Туройл" (вул. К. Данила, 36, кв.17, м. Івано-Франківськ, 76018);

2) ліквідатору Бігуну Р. Д. ( АДРЕСА_1 );

3) кредитору: Державній податковій інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018).

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення - 16.05.2019.

4. Ухвала може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

5. Повний текст ухвали складено 21.05.2019.

Суддя В. В. Михайлишин