СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2019 р. Справа № 905/98/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий:Зубченко І.В. (доповідач),
судді:Барбашова С.В., Пушай В.І.
при секретарі судового засідання: Трубниковій Ю.О.
за участю представників:
від позивача:Єфременко О.О., довіреність №14-81 від 14.03.2019р.
від відповідача:не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ (вх.№1194 Д/3 від 12.04.2019р.)
на рішення господарського суду Донецької області
ухвалене12.03.2019р. (повний текст підписано 22.03.2019р. у м.Харків)
у справі№905/98/19 (суддя Паляниця Ю.О.)
за позовомПублічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ
доКомунального комерційного підприємства Донецької міської ради Донецькміськтепломережа, м.Донецьк
простягнення 41648843,48грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ, позивач, звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради Донецькміськтепломережа, м.Донецьк, про стягнення 41648843,48грн., у тому числі основний борг у сумі 20189179,90грн., пеня у сумі 5832737,00грн., 3% річних у сумі 1777201,14грн. та інфляційні в сумі 13849725,44грн. Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №1346/15-КП-7 від 29.12.2014р. щодо здійснення повних та своєчасних розрахунків за поставлений у січні 2015р. природний газ.

Рішенням господарського суду Донецької області від 12.03.2019р. (повний текст підписано 22.03.2019р.) у справі №905/98/19 позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради Донецькміськтепломережа на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України основний борг у сумі 20189179,90грн., 3% річних у розмірі 1777200,96грн., інфляційні у сумі 13849725,44грн., а також судовий збір у сумі 530333,88грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення у справі №905/98/19, господарський суд встановив наявність невиконаного грошового зобов`язання відповідача з оплати вартості поставленого позивачем природного газу в сумі 20189179,90грн. (основний борг), а з огляду на наявність простроченого грошового зобов`язання, перевіривши наданий позивачем розрахунок, дійшов висновку, що розрахунок інфляційних є обґрунтованим та арифметично вірним, а у розрахунку 3% річних допущено арифметичну помилку. Відмова у стягненні пені мотивована наявністю мораторію на нарахування та стягнення штрафних санкцій з 07.02.2015р. на підставі ч.2 ст.2 Закону України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси №85-VІІІ від 13.01.2015р.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2019р. №226 «Деякі питання акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України» змінено тип публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України) звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 12.03.2019р. (повний текст підписано 22.03.2019р.) у справі №905/98/19 в частині відмови у стягненні пені в розмірі 5832737,00грн. і 3% річних у сумі 0,18грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. За твердженнями скаржника, рішення місцевого господарського суду в оскаржуваній частині винесене з порушенням норм матеріального права, зокрема, ст.625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси», Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» та норм процесуального права, а саме ст.73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), при неповному з`ясуванні обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає наступне:

- судом першої інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин положення Закону України №85-VІІІ від 13.01.2015р., оскільки позивач не має статусу «енергопостачальної компанії», а має статус «постачальника природного газу», а також з огляду на те, що природний газ не є предметом договору постачання енергоресурсів. В обґрунтування зазначеного твердження скаржник посилається на постанову Верховного Суду від 16.10.2018р. у справі №913/65/18;

- розрахунок 3% річних зроблено у відповідності з чинним законодавством, контррозрахунків відповідачем не надано, а судом в рішенні не відображено, як саме здійснено нарахування 3% річних.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2019р. у справі №905/98/19 сформовано колегію суддів у складі: головуючий (суддя-доповідач) Зубченко І.В., судді Барбашова С.В., Пушай В.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.04.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на рішення господарського суду Донецької області від 12.03.2019р. (повний текст підписано 22.03.2019р.) у справі №905/98/19 та зобов`язано відповідача у строк до 02.05.2019р. включно надати до суду відзив на апеляційну скаргу.

Комунальне комерційне підприємство Донецької міської ради Донецькміськтепломережа своїм правом, наданим ст.263 ГПК України, не скористалося, відзиву на апеляційну скаргу не надало.

Після проведення підготовчих дій в порядку ст.267 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 06.05.2019р. призначив справу №905/98/19 до розгляду на 22.05.2019р.

У судовому засіданні 22.05.2019р. представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Однак, враховуючи належне та своєчасне повідомлення про дату, час та місце судового засідання (підтверджено наявним у матеріалах справи оголошенням з офіційного веб-порталу «Судова влада України» у розділі «Новини та події суду»), визнання явки сторін у судове засідання необов`язковою та достатність наявних матеріалів справи, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу по суті без присутності представника Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради Донецькміськтепломережа.

Відповідно до ст.269 ГПК України дискреційні повноваження суду апеляційної інстанції щодо обсягів перегляду справ обмежуються доводами та вимогами апеляційної скарги (ч.1). Виключення з цього правила можливе лише у разі, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4).

Відповідно до ст.ст.222, 223 ГПК України та п.17.7 Перехідних положень ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації, складено протокол.

У судовому засіданні 22.05.2019р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 29.12.2014р. між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі - продавець) та Комунальним комерційним підприємством Донецької міської ради Донецькміськтепломережа (далі - покупець) укладено договір №1346/15-КП-7 купівлі-продажу природного газу (далі договір), за умовами п.1.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2015р. природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ (далі газ) на умовах цього договору.

Згідно з п.1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ).

Пунктом 2.1 сторони погодили, що продавець передає покупцеві, зокрема, у січні 2015р. газ обсягом 5150тис.куб.м.

Відповідно до п.3.3 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

До сплати за 1000куб.м природного газу належить 6384,70грн, крім того ПДВ 20% 1276,94грн., всього з ПДВ 7661,64грн. (п.5.2 договору).

Згідно з п.6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У відповідності до п.7.2 у разі невиконання покупцем пункту 6.1 цього договору він зобов?язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

За змістом розділу 11 договору договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов договору сторонами підписано та скріплено печатками підприємств акт приймання-передачі природного газу б/н від 31.01.2015р. на суму 20189179,90грн.

Таким чином, позивачем поставлено, а відповідачем отримано природний газ на суму 20189179,90грн. Доказів наявності заперечень щодо кількості поставленого природного газу, а також порядку поставки та інших зауважень матеріали справи не містять.

Неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №1346/15-КП-7 від 29.12.2014р. в частині повної та своєчасної оплати отриманого природного газу зумовило звернення позивача до суду за захистом порушеного права.

Східний апеляційний господарський суд, дослідивши правову природу спірних правовідносин з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, надаючи оцінку всім обставинам справи, оцінивши надані сторонами на підтвердження їх вимог докази, погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору №1346/15-КП-7 від 29.12.2014р., кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з купівлі-продажу.

Сутність заявлених позовних вимог полягає у спонуканні відповідача до сплати грошових коштів, передбачених умовами договору №1346/15-КП-7 від 29.12.2014р., за отриманий у власність природний газ на суму 20189179,90грн. і нарахованих відповідно до ст.625 ЦК України на суму несвоєчасно виконаних грошових зобов`язань 3% річних у сумі 1777201,14грн. та інфляційних у сумі 13849725,44грн., а також пені у розмірі 5832737,00грн., стягнення якої передбачено п.7.2 договору №1346/15-КП-7 від 29.12.2014р.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 ГК України та ст.525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст.202 ГК України та ст.598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки грошове зобов`язання покупця перед продавцем за природний газ, поставлений у січні 2015р. на суму 20189179,90грн. не виконано, позовні вимоги в цій частині цілком правомірно та обґрунтовано задоволені господарським судом Донецької області. Про відсутність здійснення відповідачем оплат за договором №1346/15-КП-7 від 29.12.2014р. свідчать наявні у матеріалах справи довідки Сальдо з 01.01.2015р. по 31.12.2017р., Операції з 01.01.2015р. по 31.12.2017р. по підприємству відповідача, а Комунальним комерційним підприємством Донецької міської ради Донецькміськтепломережа протилежного не доведено.

Своєю чергою, за змістом ст.625 ЦК України наслідком прострочення виконання грошового зобов`язання є право кредитора вимагати сплати заборгованості, з нарахованими впродовж періоду прострочення на неї 3% річних та інфляційних.

Так, позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача 3% річних у сумі 1777201,14грн. за період з 17.02.2015р. по 23.01.2018р. та інфляційні у сумі 13849725,44грн. за період з березня 2015р. по грудень 2017р.

Оскільки матеріали справи свідчать про порушення відповідачем строків виконання зобов`язань, передбачених умовами договору №1346/15-КП-7 від 29.12.2014р., з оплати отриманого від позивача у власність природного газу, останній цілком управнений був вимагати сплати заявлених до стягнення нарахувань на суму прострочених виконанням грошових зобов`язань.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок, господарський суд Донецької області дійшов висновку, що розрахунок інфляційних є арифметично вірним, а розмір 3% річних, який відповідає обставинам справи щодо прострочення відповідача, становить 1777200,96грн.

За твердженнями скаржника, розрахунок 3% річних зроблено у відповідності з чинним законодавством, контррозрахунків відповідачем не надано, а судом в рішенні не відображено, як саме здійснено нарахування 3% річних, у зв`язку з чим стягненню з відповідача підлягають 3% річних у заявленому позивачем розмірі.

Однак, перевіривши розрахунок 3% річних, судова колегія Східного апеляційного господарського суду погоджується з висновком господарського суду Донецької області про те, що належний до стягнення з відповідача розмір 3% річних за період з 17.02.2015р. по 23.01.2018р. становить 1777200,96грн.

За змістом ст.ст.549, 611 ЦК України та ст.ст.216-218 ГК України наслідком прострочення виконання грошового зобов`язання є також право кредитора вимагати, зокрема, сплати пені, передбаченої п.7.2 договору купівлі-продажу природного газу №1346/15-КП-7 від 29.12.2014р.

За розрахунком позивача, сума пені за прострочення основного зобов`язання становить 5832737,00грн. за період з 17.02.2015р. по 16.08.2015р.

Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені з огляду на наявність мораторію на нарахування та стягнення штрафних санкцій з 07.02.2015р. на підставі ч.2 ст.2 Закону України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси №85-VІІІ від 13.01.2015р. (далі Закон України).

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин положення названого Закону України, оскільки Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України не має статусу «енергопостачальної компанії», а також з огляду на те, що природний газ не є предметом договору постачання енергоресурсів.

Спростовуючи дані твердження, Східний апеляційний господарський суд зауважує наступне. Відповідно до ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові від 18.01.2019р. у справі №913/66/18, прийнятій об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, був викладений наступний правовий висновок.

Статтею 1 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" визначено, що метою цього Закону є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31 грудня 2015 року цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного.

Згідно зі статтею 2 Закону України встановлено мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.1998р. №747 "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" встановлено, що гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3млн.куб.метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що в установленому порядку отримала ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

У пункті 5 статуту Компанії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998р. №747 (у редакції, яка діяла на момент прийняття Закону України) встановлено, що метою діяльності Компанії є сприяння структурній перебудові нафтової, газової та нафтопереробної галузей, підвищення рівня енергетичної безпеки держави, забезпечення ефективного функціонування та розвитку нафтового комплексу, більш повного задоволення потреб промислових і побутових споживачів у сировині та паливно-енергетичних ресурсах і отримання прибутку.

Пунктом 6 статуту Компанії (у зазначеній редакції) встановлено, що предметом діяльності Компанії є, зокрема, постачання природного газу, організація виробництва і постачання електричної та теплової енергії.

Законом України "Про енергозбереження" визначено, що: "енергозбереження" - це діяльність (організаційна, наукова, практична, інформаційна), яка спрямована на раціональне використання та економне витрачання первинної та перетвореної енергії і природних енергетичних ресурсів в національному господарстві і яка реалізується з використанням технічних, економічних та правових методів; "паливно-енергетичні ресурси" - це сукупність всіх природних і перетворених видів палива та енергії, які використовуються в національному господарстві.

Відповідно до пункту 1.5 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" енергоносії - це кам`яне і буре вугілля, торф, інші види первинного твердого палива, кам`яновугільні брикети, інші види вторинного твердого палива, буровугільні і торф`яні брикети, газ нафтопереробки, нафтопродукти, природний газ, природні енергетичні ресурси (ядерна, гідравлічна та геотермальна енергія, інші природні ресурси), електрична і теплова енергія.

Отже, природний газ як матеріальний об`єкт, різновид палива, в якому зосереджена енергія, придатна для практичного використання, є одним з видів енергетичних ресурсів.

З урахуванням наведеного, в силу приписів чинного законодавства Компанія є енергопостачальною компанією в розумінні статті 2 Закону України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції, чинній на момент прийняття Закону України) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо (пункт 1 частини першої статті 13 названого Закону в зазначеній редакції).

Як встановлено господарським судом Донецької області, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради Донецькміськтепломережа є, зокрема, постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

Крім того, відповідно до п.1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ).

Отже, судом першої інстанції правомірно встановлено, що Комунальне комерційне підприємство Донецької міської ради Донецькміськтепломережа є виробником/виконавцем житлово-комунальних послуг та здійснює свою господарську діяльність у місті Донецьку, яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. №1275-р.

Таким чином, встановивши, що позивач є енергопостачальною організацією, а відповідач є виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг на території, де проводилася в спірний період часу антитерористична операція, господарський суд Донецької області дійшов правомірного висновку щодо поширення на спірні правовідносини, пов`язані зі стягненням пені, мораторію, встановленого частиною другою статті 2 Закону.

Крім того, Східний апеляційний господарський суд зауважує, що наведені положення Закону України поширюються на правовідносини між енергопостачальними компаніями і виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг і не містять обмежень щодо виду енергетичних ресурсів.

Аналогічна правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 10.05.2018р. у справі №905/3272/16, від 25.10.2018р. у справі №905/2949/17, від 31.01.2019р. у справі №905/272/18 та від 21.03.2019р. у справі №905/1100/18.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні про відсутність підстав для стягнення пені зроблені відповідно до норм вищевказаного законодавства, а також відповідно до встановлених обставин справи.

Посилання скаржника на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 16.10.2018р. у справі №913/65/18, судовою колегією не приймаються, оскільки такі висновки були предметом аналізу у постанові від 18.01.2019р. у справі №913/66/18, прийнятій об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, і був зроблений вищевказаний правовий висновок.

Відтак, враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які (доводи і вимоги апеляційної скарги) у даному випадку не підтверджують ухвалення переглядуваного рішення із порушеннями, визначеними ст.277 ГПК України в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України підлягає залишенню без задоволення, а переглядуване рішення - без змін.

За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ на рішення господарського суду Донецької області від 12.03.2019р. (повний текст підписано 22.03.2019р.) у справі №905/98/19 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 12.03.2019р. (повний текст підписано 22.03.2019р.) у справі №905/98/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

У судовому засіданні 22.05.2019р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 23.05.2019р.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Суддя С.В. Барбашова

Суддя В.І. Пушай