Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/1145/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Прядко О.В.

секретар судового засідання: Чухалова О.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Лукіянчук С.М. - наказ №21-ДП від 25.07.2014,

від відповідача: Кімак З.К. - довіреність № 4136/6 від 28.12.2018,

Атаманюк Н.М. - довіреність № 855/6 від 18.02.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Подільського управління капітального будівництва Міністерства оборони України (м.Вінниця)

до Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради

про стягнення 175 579,32 грн.

Процесуальні дії по справі.

Подільське управління капітального будівництва Міністерства оборони України звернулось до суду з вимогою про стягнення з КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради 175579,32 грн сплаченого авансу за договором підряду з завершення робіт по підготовці та влаштуванню інженерних мереж до групи житлових будинків по проспекту Миру, 39 та вул. Жукова, 4, 6, 8, 10 в м. Житомирі.

Ухвалою господарського суду від 15.01.2019 суддею Тимошенко О.М. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засіданні для розгляду справи по суті на 05.02.2019.

В судовому засіданні від 05.02.2019 розгляд справи відкладено на 19.02.2019, про що зазначено в протоколі судового засідання та повідомлено відповідача ухвалою суду від 07.02.2019.

Згідно ухвали суду від 26.02.2019 у зв`язку з перебуванням судді Тимошенка О.М. на лікарняному, розгляд справи 906/1145/18, призначеної на 19.02.2019 не відбувся, відповідно суд ухвалив призначити розгляд справи на 06.03.2019.

Згідно довідки складеної помічником судді від 06.03.2019 у зв`язку з перебуванням судді Тимошенка О.М. на лікарняному, розгляд справи № 906/1145/18, призначеної на 06.03.2019 не відбувся.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Житомирської області Дєдух О.М. від 15.03.2019 №54/2019, у зв`язку з тим, що суддя Тимошенко О.М. з 04.03.2019 перебуває на лікарняному, здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 906/1145/18, згідно з яким вказана справа була передана судді Прядко О.В.

Ухвалою господарського суду від 20.03.2019 суддею Прядко О.В. прийнято справу №906/1145/18 до свого провадження та призначено судове засідання на 28.03.2019 о 09:10.

Ухвалою господарського суду від 28.03.2019 відкладено розгляд справи на 06.05.2019 о 12:00.

У зв`язку з перебуванням судді Прядко О.В. 06.05.2019 у відрядженні, справа №906/1145/18, призначена на 06.05.2019 о 12:00, в судове засідання не вносилась, що підтверджується довідкою складеною секретарем судового засідання Чухаловою О.А.

Ухвалою суду від 07.05.2019 судом призначено судове засідання у справі на 20.05.2019 о 14:00

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі укладеного між сторонами договору №333-23/13 від 10.08.2013 перерахував відповідачу 09.09.2013 в якості передоплати 420000,00грн; що зазначені кошти були перераховані відповідачу з власних рахунків на умовах їх повернення після сплати відповідачу коштів від Міністерства оборони; що відповідачем дійсно були виконані роботи на суму 613302,02грн за ідентичним договором №333- 23/13/227/ДКБ-343 Буд від 23.12.2013; що Міністерство оборони 25.06.2014 оплатило відповідачу виконані роботи в повному обсязі в розмірі 613302,02грн; що відповідач повернув позивачу лише частину отриманих коштів в сумі 244420,68грн у 2015 році, а тому позивач змушений був звернутися до суду з цим позовом.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив (а.с.85-103). Надав усні пояснення у справі.

Відповідач позов не визнав зазначивши, що на виконання умов договору №333-23/13 від 10.08.2013 виконав роботи на загальну суму 624060,10грн, у зв`язку з чим у грудні 2013 року сторонами підписані довідки про вартість робіт та Акти приймання виконаних робіт; згідно Акту звірки станом на 25.02.2015 відповідач мав заборгованість перед позивачем в сумі 234420,68грн, які були повернуті позивачу у період з 25.03.2015 по 23.12.2015.

Представник відповідача щодо позову заперечила з мотивів, викладених у відзиві №218/ДУ-19 від 01.02.2019 та відповіді на відповідь на відзив (а.с.52-83, 107-117), вказавши, зокрема, що боргу перед позивачем немає, оскільки відповідач врахував заборгованість позивача по оплаті виконаних робіт за іншими договорами. Представник відповідача в судовому засіданні подала письмову заяву про застосування строків позовної давності.

Представник позивача щодо застосування строків позовної давності заперечив з посиланням на платіжні доручення про повернення коштів.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

10 серпня 2013 року між Міністерством оборони України в особі Подільського управління капітального будівництва Міністерства оборони України (замовник/позивач) та Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (генпідрядник/відповідач) укладено договір №333-23/13 (а.с.9) (далі - попередній договір).

На підставі п.4.2.3 договору №333-23/13 Подільське управління капітального будівництва Міністерства оборони України перерахувало на рахунок відповідача в рахунок передоплати 420000,00грн, що підтверджується платіжним дорученням №119 від 09.09.13 (а.с.29).

23.12.2013 між вказаними сторонами укладено договір №333- 23/13/227/ДКБ-343 Буд, за умовами якого генпідрядник зобов`язався у строк до 30.11.2013 виконати завершення робіт по підготовці та влаштуванню інженерних мереж до групи житлових будинків по проспекту Миру, 39 та вул. Жукова, 4, 6, 8, 10 в м. Житомирі (далі - основний договір).

Відповідно до п.1.1.-1.2. вказаних договорів, генпідрядник зобов`язується у 2013 році виконати зазначені у пункті 1.2 роботи, а Замовник-прийняти і оплатити виконані виконані роботи в межах зведеного кошторисного розрахунку. Найменування робіт: завершення робіт по підготовці території та влаштуванню інженерних мереж до групи житлових будинків по проспекту Миру,39-а та вул.Жукова,4.6.8.10 в м. Житомир (шифр 21-ж-інж) (далі Об`єкт), які замовник доручає виконати Генпідряднику, а Генпідрядник зобов`язується на свій ризик виконати та здати йому закінчені роботи.

В судовому засіданні представники сторін підтвердили ідентичність предметів вищевказаних договорів.

За п.3.1. договорів договірна ціна робіт з будівництва Об`єкта становить - 68046,80грн, в тому числі з ПДВ 20%- 113341,13 грн.

Згідно з п.4.2.1 договорів, розрахунки проводяться на підставі типових форм №КБ-2в "Акт приймання виконаних будівельних робіт" та "КБ-3 "Довідка про вартість виконаних будівельних робіт".

На виконання умов договору відповідач виконав роботи на загальну суму 624060,10грн, що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками у грудні 2013 року Довідками про вартість виконаних будівельних робіт, Актами приймання виконаних будівельних робіт (а.с.54-82). В судовому засіданні було оглянуто оригінали Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та Актів приймання виконаних будівельних робіт за основним договором, які є ідентичними.

За результатами перевірки вартість виконаних робіт було зменшено на 10758,08грн та станом на 01.01.2014 сторони здійснили звірку розрахунків по договору та зазначили в Акті, що замовник заборгував за виконані роботи по договору 613302,02грн (а.с.100).

25.06.2014 Міністерство оборони України перерахувало на користь відповідача 613302,02грн за виконані роботи за договором №333-23/13/227/ДКБ-343Буд від 23.12.2013, що підтверджується матеріалами справи (а.с.99, 116) та не заперечується представниками відповідача. Доказів існування Договору за №227/ДКБ-343Буд від 23.12.2013 суду не надано.

Таким чином, за виконані роботи за ідентичними договорами №333-23/13 від 10.08.13 та №333- 23/13/227/ДКБ-343Буд від 23.12.2013 відповідач отримав кошти від Подільського УКБ МО України (позивач) за платіжним дорученням №119 від 09.09.2013 на суму 420000,00грн (а.с.29) та Міністерства оборони України за платіжним дорученням №227/102/31 від 25.06.2014 на суму 613302,02грн (а.с.99).

Враховуючи викладене, мала місце подвійна оплата виконаних відповідачем робіт у сумі 420000,00грн.

25.03.2015 позивач направив відповідачу листа № 20/ДУ-15 про повернення 420000,00грн.

Відповідач у період з 25.03.2015 по 23.12.2015 повернув частину коштів в розмірі 244420,68грн, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.31-37).

Таким чином, залишок неповернутих коштів згідно листа № 20/ДУ-15 від 25.03.2015 становить 175579,32грн 20,68), які позивач просить стягнути з відповідача.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.635 УК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як зазначено вище та вбачається з матеріалів справи, сторонами було підписано попередній договір № 333-23/13 від 10.08.2013 та в подальшому договір №333-23/13/227/ДКБ-343Буд від 23.12.2013, предметом яких є виконання генпідрядних робіт, а саме: завершення робіт по підготовці території та влаштуванню інженерних мереж до групи житлових будинків по проспекту Миру,39-а та вул.Жукова,4.6.8.10 в м. Житомир. Ціна та інші умови вказаних договорів також є ідентичними.

В матеріалах справи наявні належним чином завірені копії платіжного доручення на суму 613303,02 грн з призначення платежу - оплата за роботи за договором №333-23/13/227/ДКБ-343Буд від 23.12.2013 та платіжного доручення №119 від 09.09.2013 на суму 420000,00грн з призначення платежу - оплата за роботи за договором № 333-23/13 від 10.08.2013.

Приписами п. 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004 №22, реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Доказів повідомлення відповідача про зміну призначення платежу за цими дорученнями в установленому порядку, матеріали справи не містять.

Враховуючи, що істотні умови договорів № 333-23/13 від 10.08.2013 та № 333-23/13/227/ДКБ-343Буд від 23.12.2013 є однаковими, грошові кошти у сумі 420 000,00 грн та у сумі 613 302,02 грн було сплачено відповідачу за виконання одних і тих самих робіт.

Суд не приймає заперечення відповідача, зокрема, щодо відсутності боргу з посиланням на Акт звірки станом на 25.02.2015 (а.с.53), оскільки акт звірки не є первинним бухгалтерським документом та до акту звірки включено також зобов`язання позивача перед відповідачем за іншими договорами № 227/ДКБ-345Буд від 23.12.2013 на суму 69938,84 грн та № 224/ДКБ-344Буд від 23.12.2013 на суму 104882,40 грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Доказів повернення відповідачем сплаченого авансу у повному обсязі в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в сумі 175579,32 грн обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

При цьому суд звертає увагу відповідача на те, що останній не позбавлений права звернутись до суду з позовом до позивача про стягнення заборгованості по оплаті виконаних робіт за договорами № 227/ДКБ-345Буд від 23.12.2013 та № 224/ДКБ-344Буд від 23.12.2013.

Щодо клопотання відповідача від 20.05.2019 про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідач вказує на те, що позивачем було пропущено трирічний строк позовної давності щодо вимог про стягнення сплаченого авансового платежу у сумі 175579,32 грн.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з положеннями ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 2.1 Постанови № 10 від 29.05.13. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом ч. 2 ст. 9 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 223 Господарського кодексу України позовна давність має застосовуватися до вимог, що випливають з майново-господарських зобов`язань, визначених ст.175 Господарського кодексу України.

При цьому, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до прийняття ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3 та 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

За приписами п. 2.2 зазначеної Постанови, за змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Аналогічна позиція міститься також в постанові від 12.06.2007 Верховного Суду України у справі № П-9/161-16/165.

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст. 267 Цивільного кодексу України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Судом встановлено, що відповідачем не було повернуто позивачу сплачений аванс на суму 175 579,68 грн.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Листом від 25.03.2015 № 208ДУ-15 Подільське управління капітального будівництва звернулось до КП "Житомиртеплокомуненерго" з вимогою про необхідність повернення бюджетних коштів перерахованих згідно платіжного доручення № 119 від 09.09.2013 у сумі 420 000,00 грн. Вказана вимога була отримана відповідачем 25.03.2015, про що свідчить платіжне доручення про часткове повернення коштів (а.с.31).

Матеріали справи не містять доказів виконання вимоги позивача про повернення коштів в повному обсязі до 01.04.2015 відповідно до ч.3 ст. 530 ЦК України (семиденний строк з моменту отримання вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання, перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. З вказаної статті).

З огляду на наведене вище в сукупності, суд дійшов висновку, що здійснення відповідачем часткового повернення коштів у період з 25.03.2015 до 23.12.2015 вказує на визнання відповідачем своїх зобов`язань з повернення коштів та свідчить про переривання перебігу строку позовної давності за вимогами про стягнення означених коштів.

Як зазначалось вище, після переривання перебіг позовної давності починається заново, отже, у даному випадку строк позовної давності за вимогою про стягнення 175579,32 грн почав свій перебіг заново 24.12.2015 та на момент звернення до суду 21.12.2018 (згідно штемпелю господарського суду про надходження позовної заяви до суду) не сплив.

З вищенаведеного вбачається, що позивач звернувся до відповідача з вимогами про стягнення в повернення сплаченого авансу у сумі 175 579,32 грн в межах встановлених строків позовної давності, а саме в межах трирічного строку, що є підставою для відмови в задоволені клопотання відповідача про застосування строків позовної давності.

Згідно з частинами 2-4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в сумі 175579,32 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Подільського управління капітального будівництва Міністерства оборони України до Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради про стягнення 175 579,32 грн задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (10014, м. Житомир, вул. Київська,48; код 35343771) на користь Подільського управління капітального будівництва Міністерства оборони України (21027,м.Вінниця, вул. 600-річчя, 68; код 24980188):

- 175579,32 грн боргу;

- 2633,69 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 23.05.19

Суддя Прядко О.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу - Подільське управління капітального будівництва МОУ ( 21027, Вінницька обл., м.Вінниця, вул. 600-річчя, буд.68) - рек. з пов.

3 - КП "Житомиртеплокомуненерго" ЖМР (10014, Житомирська обл, м.Житомир, вул.Київська, буд.48) - рек. з пов.