ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2019 р. Справа№ 927/605/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Суліма В.В.

Дідиченко М.А.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - Федоренко Є.В., адвокат ордер №1000238 від 13.05.2019;

від відповідача - Руденок П.С., адвокат, ордер №040602 від 09.01.2019,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Чернігівської області від 11.02.2019 у справі №927/605/18 (суддя Романенко А.В., повний текст складено - 11.02.2019) за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівська маслосирбаза» про визнання недійсним рішення зборів учасників товариства

ВСТАНОВИВ наступне.

ОСОБА_1 , як учасник товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівська маслосирбаза» звернулась до Господарського суду Чернігівської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівська маслосирбаза» про визнання недійсним рішення зборів учасників товариства від 17.12.2001.

Обґрунтовуючи заявлений позов ОСОБА_1 зазначає, що відповідачем порушено її права на участь в управлінні товариством внаслідок недотримання вимог закону та Статуту в частині скликання та проведення загальних зборів учасників, а саме: вимог статей 10, 53 Закону України «Про господарські товариства», Закону України «Про акціонерні товариства», п.п. 5.7, 7.2.5.2, 7.2.5.14, 7.2.8, 7.2.9 Статуту ТОВ «Чернігівська маслосирбаза».

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 11.02.2019 у справі №927/605/18 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Так, за висновком суду, з огляду на відсутність факту порушення прав позивача прийнятим рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Чернігівська маслосирбаза» з питань 1-4 порядку денного, судом відмовлено в задоволенні позову в цій частині. Водночас, суд вирішив відмовити в позові в частині визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ «Чернігівська маслосирбаза» від 17.12.2001 щодо затвердження нової редакції Статуту ТОВ «Чернігівська маслосирбаза» (пит. 5 порядку денного), з підстав спливу строку позовної давності.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 11.02.2019 і прийняти нове, яким визнати недійсним рішення загальних зборів засновників товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівська маслосирбаза» від 17.12.2001.

Так, апелянт зазначає, що суд дійшов помилкового висновку стосовно відмови у частині позову з підстав спливу строку позовної давності та вважає, що ним доведено факт відсутності у нього об`єктивної можливості дізнатися про порушення свого права у межах строку позовної давності, зауважуючи при цьому, що початком перебігу строку позовної давності є 15.03.2018, а тому, на думку апелянта, позов подано в межах трирічного строку. Крім того, відсутність доказів підтверджуючих повідомлення позивача про проведення зборів та про недоведення інформації про реалізацію частки у статутному капіталі товариства, за твердженнями апелянта, свідчить про порушення прав ОСОБА_1 як учасника товариства. Також, скаржник зазначає, що ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 09.01.2019 було безпідставно відмовлено у задоволенні його заяви про перенесення підготовчого засідання на іншу дату. Вказаною ухвалою було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду, що позбавило позивача можливості в подальшому заявляти клопотання.

Представник апелянта - позивача у справі в судовому засіданні підтримав вимоги за апеляційною скаргою.

У судовому засіданні представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи надані учасниками справи пояснення, апеляційна скарга розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Так, 17 грудня 2001 року, відбулись загальні збори товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівська маслосирбаза», що підтверджується протоколом №2 від 17.12.2001.

До порядку денного загальних зборів було включено наступні питання:

1. Обрання голови зборів учасників ТОВ «Чернігівська маслосирбаза».

2. Обрання секретаря зборів учасників ТОВ «Чернігівська маслосирбаза».

3. Розгляд питання щодо відчуження 41,6% частки ТОВ «Чернігівська маслосирбаза» або зменшення розміру статутного фонду.

4. Про перерозподіл часток у статутному капіталі ТОВ «Чернігівська маслосирбаза».

5. Затвердження нової редакції Статуту ТОВ «Чернігівська маслосирбаза».

Відповідно до протоколу засідання реєстраційної комісії щодо проведення реєстрації учасників ТОВ «Чернігівська маслосирбаза», що зібрались на збори учасників 17.12.2001 згідно з наказом директора від 14.11.2001 за №9, реєстраційною комісією для участі у зборах зареєстровано 49 учасників, які представляють 100% голосів.

У додатку до протоколу реєстраційної комісії ТОВ «Чернігівська маслосирбаза» від 17.12.2001 напроти прізвища та ініціалів ОСОБА_1 в графах «відмовився від придбання частки у товаристві, про наслідки повідомлений» та «присутній на зборах» міститься підпис.

При розгляді першого та другого питань порядку денного вирішувалось питання щодо обрання голови та секретаря зборів учасників товариства.

За результатами розгляду третього питання порядку денного було прийнято рішення про продаж частки статутного капіталу товариства в розмірі 41,6% від розміру статутного фонду товариства номінальною вартістю 342 638,40 грн., яку учасники оцінили за ринковою вартістю в 30 000,00 грн., протягом одного місяця одному з учасників товариства, а саме ОСОБА_2

Підставою для відчуження вказаної частки статутного капіталу товариства слугувало те, що 15 травня 2000 року ТОВ «Чернігівська маслосирбаза» придбало її в свого учасника - ВАТ «Чернігівмолпром» на підставі договору обміну №03-К-2000/01, а тому в силу вимог закону товариство у строк, що не перевищує одного року, зобов`язано передати таку частку іншим учасникам товариства або третім особам або відповідно зменшити розмір статутного фонду на зазначену частку.

Крім того, у протоколі зазначено, що протягом року учасникам товариства неодноразово пропонувалось купити частку товариства в розмірі 41,6% від розміру статутного фонду за оціночною вартістю 30 000,00 грн., та лише один учасник товариства - ОСОБА_3 виявила бажання її придбати, решта учасників відмовилась від її придбання, про що свідчать їх підписи в додатку до протоколу засідання реєстраційної комісії від 17.12.2001.

З питання №4 порядку денного вирішено розподілити частки у статутному капіталі ТОВ «Чернігівська маслосирбаза» наступним чином: ВАТ «Чернігівмолпром» 138 512,37 грн., що становить 16,812% статутного фонду; ОСОБА_2 . 365 732,9 грн., що становить 44,403% статутного капіталу. Розмір часток решти учасників ТОВ «Чернігівська маслосирбаза» залишено без змін.

По п`ятому питанню порядку денного прийнято рішення про затвердження Статуту ТОВ «Чернігівська маслосирбаза» у новій редакції.

За твердженнями позивача - ОСОБА_1, про проведені загальні збори товариства їй стало відомо лише у лютому 2018 року.

ОСОБА_1 в обґрунтування поданого до суду позову, зазначає, що відповідачем порушено її корпоративні права на участь в управлінні товариством внаслідок неповідомлення її особисто про скликання 17.12.2001 загальних зборів учасників товариства та недоведенням до неї інформації про реалізацію частки у статутному капіталі товариства, щодо якої прийнято оскаржуване рішення. ОСОБА_1 вважає, що під час скликання та проведення 17.12.2001 загальних зборів учасників товариства були порушені вимоги статей 10, 53 Закону України «Про господарські товариства», п.п. 5.7, 7.2.5.2, 7.2.5.14, 7.2.8, 7.2.9 Статуту товариства. При цьому, протокол засідання реєстраційної комісії щодо проведення реєстрації учасників ТОВ «Чернігівська маслосирбаза», що зібрались на збори учасників 17.12.2001, є сфальсифікованим, оскільки її підпис в графах «відмовився від придбання частки у товаристві, про наслідки повідомлений» та «присутній на зборах» є підробленим; так само як і підписи інших учасників товариства, а саме: ОСОБА_7, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Також, включення до протоколу №2, яким оформлено оскаржуване рішення, недостовірних відомостей, а саме про наявність на голосуванні 100% голосів у 49-ти зареєстрованих учасників товариства, що не відповідає дійсності, оскільки станом на 17.12.2001 до складу товариства входив 51 учасник. З наведеного слідує, що на загальних зборах товариства був відсутній кворум для вирішення п`ятого питання порядку денного та затвердження Статуту товариства в новій редакції, так як з огляду на зміст пунктів 7.2.5.2, 7.2.6, 7.2.9. Статуту товариства, в редакцій чинній станом на 17.12.2001, для прийняття рішення про внесення змін до Статуту на загальних зборах необхідна наявність всіх учасників товариства, які мають у сукупності 100% голосів.

За твердженнями ОСОБА_1 , вказане свідчить про порушення її прав на участь в управлінні товариством внаслідок недотримання вимог закону та статуту щодо скликання та проведення загальних зборів, що на її думку, є підставою для визнання недійсним рішення зборів учасників ТОВ «Чернігівська маслосирбаза».

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову, з огляду на наступне.

За приписами статті 167 Господарського кодексу України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Статтею 10 Закону України «Про господарські товариства», у редакції діючій на момент прийняття оскаржуваного позивачем рішення, встановлено, що учасники товариства мають право: брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом (а); брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди) (б); вийти в установленому порядку з товариства (в); одержувати інформацію про діяльність товариства (г). При цьому, на вимогу учасника, товариство зобов`язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів. Учасники можуть мати також інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про господарські товариства» у редакції діючій на момент прийняття оскаржуваного позивачем рішення, управління товариством здійснюють його органи, склад і порядок обрання (призначення) яких здійснюється відповідно до виду товариства.

Згідно положень частин 1 та 4 статті 58 Закону України «Про господарські товариства» вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному фонді.

Рішення загальних зборів учасників та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють певні правові наслідки, спрямовані на регулювання господарських відносин, і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Відповідними підставами для визнання недійсним рішень загальних зборів є: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; учасник товариства був позбавлений можливості взяти участь у загальних зборах; рішення загальних зборів порушує права чи законні інтереси учасника товариства.

Безумовними підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів в силу прямої вказівки закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства; прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання учасникам відповідної інформації. При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, необхідно оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Права учасника товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах, тощо.

Як вбачається з пункту 5.4 Статуту ТОВ «Чернігівська маслосирбаза» затвердженого протоколом №1 від 03.11.1999 зборів засновників ТОВ «Чернігівська маслосирбаза», ОСОБА_1 - позивач у справі на момент прийняття оскаржуваного рішення входила до складу учасників ТОВ «Чернігівська маслосирбаза» та мала частку у його статутному фонді у розмірі 1,723%. Розмір її внеску до статутного фонду відповідача становив 14 192,62 грн.

Відтак, між позивачем як учасником ТОВ «Чернігівська маслосирбаза» та відповідачем виникли корпоративні відносини.

Стосовно посилань позивача про порушення її корпоративних прав на участь в управлінні товариством внаслідок неповідомлення її особисто про скликання 17.12.2001 загальних зборів учасників товариства та недоведенням до неї інформації про реалізацію частки у статутному капіталі товариства, щодо якої прийнято оскаржуване рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.10.2008 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» рішення загальних зборів господарського товариства можуть бути визнані недійсними в судовому порядку у випадку недотримання процедури їх скликання, встановленої статтями 43, 61 Закону України «Про господарські товариства», позбавлення учасника товариства можливості взяти участь у загальних зборах товариства. Права учасника (акціонера) товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Частиною 5 статті 61 Закону України «Про господарські товариства», у редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення, встановлено, що про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим Статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів.

Згідно п. 7.2.8 Статуту ТОВ «Чернігівська маслосирбаза», затвердженого протоколом зборів засновників №1 від 03.11.1999, в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення, про проведення зборів учасників, з зазначенням часу і місця проведення зборів, та порядку денного зборів учасники повідомляються письмово. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання зборів Учасників.

В матеріалах справи міститься оголошення з пропозицією придбати 41,6% частки від розміру статутного фонду товариства за ціною 30 000 грн.

Разом з тим, як вірно встановив суд першої інстанції, в матеріалах справи відсутні будь-які докази належного повідомлення ОСОБА_1 - учасника ТОВ «Чернігівська маслосирбаза» про проведення 17.12.2001 загальних зборів, як того вимагають положення ст. 61 Закону та пункт 7.2.8 Статуту, зазначивши при цьому, що наявне у справі оголошення також не свідчить про її належне повідомлення у встановлений Законом та Статутом спосіб.

Позивач вважає, що внаслідок неповідомлення її належним чином про проведення зборів учасників товариства, порушено її право на участь у вирішенні питання щодо відчуження 41,6% частки статутного фонду товариства та відповідно перерозподілу часток у статутному фонді товариства.

Крім того, за твердженнями ОСОБА_1 внаслідок прийняття зборами учасників ТОВ «Чернігівська маслосирбаза» від 17.12.2001 рішення про продаж ОСОБА_2 частки у статутному капіталі в розмірі 41,6% та про розподіл часток у статутному капіталі товариства, згідно з яким ОСОБА_2 визначено частку в розмірі 44,403% статутного капіталу, порушено її переважне право, як учасника товариства, на придбання частки учасника пропорційно до розміру належної їй частки.

Неповідомлення учасника товариства про проведення загальних зборів в установленому законом порядку є порушенням його прав, що може бути підставою для визнання рішень загальних зборів господарського товариства недійсними.

Однак, не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень. Вирішуючи питання про недійсність рішень загальних зборів суд, у тому числі, оцінює, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення, а також встановлює факт порушення цим рішенням прав і законних інтересів учасника товариства (відповідна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26.10.2016 у справі №902/1413/15).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору обміну №03-К-2000/01 від 15.05.2000 укладеного між ВАТ «Чернігівмолпром» та ЗАТ «Інвестиційна компанія «Сівер-Інвест», яке діяло в інтересах довірителя - ТОВ «Чернігівська маслосирбаза» на підставі договору-доручення №03-К-2000, між сторонами здійснено обмін корпоративних прав у розмірі 41,6% статутного капіталу ТОВ «Чернігівська маслосирбаза», що належали ВАТ «Чернігівмолпром» на прості іменні акції в кількості 8160 шт., емітентом яких є ВАТ «Чернігівмолпром». Факт наявності у ВАТ «Чернігівмолпром» частки у статутному капіталі ТОВ «Чернігівська маслосирбаза» в розмірі 58,412% на момент укладення договору обміну підтверджується п. 5.4. Статуту відповідача, в редакції чинній на момент укладення сторонами вказаного правочину.

На підставі акту прийому-передачі, складеного в 2000 році, ЗАТ «Інвестиційна компанія «Сівер-Інвест» передала ТОВ «Чернігівська маслосирбаза» корпоративні права в розмірі 41,6% статутного капіталу товариства, які належали ВАТ «Чернігівмолпром». Акт прийому-передачі підписаний сторонами та скріплений печатками обох сторін.

Таким чином, у 2000 році, відповідач придбав частину частки свого учасника - ВАТ «Чернігівмолпром» у розмірі 41,6% власного статутного капіталу.

Частиною першою статті 53 Закону України «Про господарські товариства», в редакції, що діяла на момент придбання відповідачем частки у власному статутному капіталі, та на момент проведення зборів учасників, за результатами яких прийнято оскаржуване рішення, встановлено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю може за згодою решти учасників відступити свою частку (її частину) одному чи кільком учасникам цього ж товариства, а якщо інше не передбачено установчими документами, то і третім особам. Учасники товариства користуються переважним правом придбання частки (її частини) учасника, який її відступив, пропорційно їх часткам у статутному фонді товариства або в іншому погодженому між ними розмірі.

Тобто, вказаною нормою Закону передбачено надання учасникам товариства переважного права на придбання частки у разі її відступлення саме учасником товариства.

Однак, зі спірних правовідносин вбачається, що частка у розмірі 41,6% статутного капіталу була передана товариством, а не її учасником, отже, в такому разі положення ч. 1 ст. 53 Закону не можуть бути застосовані.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 цього ж Закону, частка учасника товариства з обмеженою відповідальністю після повного внесення ним вкладу може бути придбана самим товариством. У цьому разі воно зобов`язане передати її іншим учасникам або третім особам у строк, що не перевищує одного року. Протягом цього періоду розподіл прибутку, а також голосування і визначення кворуму у вищому органі провадяться без урахування частки, придбаної товариством.

З огляду на зазначене, після придбання у свого учасника частки у власному статутному капіталі, ТОВ «Чернігівська маслосирбаза», в силу вимог Закону, було зобов`язане протягом одного року з моменту придбання передати таку частку іншим учасникам товариства або третім особам, що ним і було зроблено.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності у ОСОБА_1 переважного права на придбання частки в статутному капіталі ТОВ «Чернігівська маслосирбаза» під час передачі товариством іншому учаснику частки, яка була придбана самим товариством у іншого його учасника.

Також, позивачем не доведено, що її участь у зборах могла реально вплинути на ухвалені рішення з наведених питань, як з огляду на розмір її частки, так і на відсутність інших обґрунтувань дійсної можливості переконання учасників на ухвалення інших рішень. Крім того, не доведена реальна готовність та можливість придбання частки, враховуючи, що придбана товариством частка тривалий час не розподілялась, про що позивач як учасник мав знати, проте не виразив своє бажання на придбання частки до її розподілу на зборах.

За таких обставин, доводи позивача про неотримання від товариства письмового повідомлення про можливість придбати частку у розмірі 41,6% статутного капіталу правомірно не прийнято судом до уваги, оскільки за відсутністю переважного права її обізнаність про таку передачу не впливає на обсяг її правомочностей як учасника товариства.

Також, судом було враховано, що за результатами прийнятого рішення по четвертому питанню порядку денного, частка позивача у статутному капіталі товариства у розмірі 1,723% залишилася незмінною, що свідчить про відсутність порушень його корпоративних прав в цій частині.

Щодо тверджень позивача про відсутність кворуму для проведення зборів учасників та прийняття відповідного рішення, у тому числі щодо затвердження нової редакції Статуту товариства, слід зазначити наступне.

Позивач посилається на те, що її підпис у додатку до протоколу реєстраційної комісії у графах «відмовився від придбання частки у товаристві, про наслідки повідомлений», «присутній на зборах» є підробленим, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи №4602/4603/18-24, а також зазначає про підроблення підписів інших учасників товариства, а саме: ОСОБА_7, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про господарські товариства», у редакції чинній на час проведення зборів учасників та прийняття оскаржуваних рішень, встановлено, що збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів, а з питань, які потребують одностайності, - всі учасники.

Відповідно до п.п. а), б) ст. 41 Закону до компетенції загальних зборів належить: визначення основних напрямів діяльності акціонерного товариства і затвердження його планів та звітів про їх виконання; внесення змін до статуту товариства.

При цьому, зі змісту статті 59 Закону вбачається, що з питань, зазначених у пунктах "а", "б" статті 41 цього Закону, а також при вирішенні питання про виключення учасника з товариства необхідна одностайність у вищому органі.

Питання пов`язані з визначенням основних напрямів діяльності товариства і затвердження його планів та звітів про їх виконання; внесенням змін до Статуту товариства; приймання до товариства та виключення з нього учасника, - належать до виключної компетенції зборів учасників товариства, рішення з яких вимагає одностайності, тобто наявності 100% голосів учасників (п. 7.2.6 Статуту).

З решти питань рішення приймається простою більшістю голосів.

У відповідності до п. 5.4 Статуту до складу учасників товариства входила 51 особа.

Разом з тим, з наявного у справі додатку до протоколу засідання реєстраційної комісії щодо проведення реєстрації учасників ТОВ «Чернігівська маслосирбаза», вбачається, що для участі у зборах учасників товариства було зареєстровано 49 осіб, без включення до складу учасників ОСОБА_8 (якому належало 0,143% частки статутного фонду товариства) та ОСОБА_9 (якому належало 0,087% частки статутного фонду товариства).

Однак, судом встановлено, що зазначені особи були виключені зі складу товариства, у зв`язку із систематичним невиконанням покладених на них обов`язків, що перешкоджає досягненню спільної мети учасників товариства.

Отже, до складу учасників товариства станом на 17.12.2001 фактично входило 49 осіб.

Проте, висновком судово-почеркознавчої експертизи №4602/4603/18-24 встановлено, що підписи ОСОБА_1 у протоколі реєстраційної комісії є підробленими, що свідчить про відсутність позивача на зборах товариства 17.12.2001.

Відтак, на зборах учасників ТОВ «Чернігівська маслосирбаза» від 17.12.2001, в порушення вимог статті 59 Закону, був відсутній кворум - 100% голосів (одностайність) для затвердження нової редакції Статуту товариства, що є безумовною підставою для визнання таких зборів недійсними.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ «Чернігівська маслосирбаза» від 17.12.2001 в частині затвердження нової редакції Статуту ТОВ «Чернігівська маслосирбаза» та про відсутність правових підстав для визнання недійсним рішення зборів в частині вирішення питань 1-4, у зв`язку з наявністю необхідного кворуму - більше 60% голосів.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

ОСОБА_1 звернулася з позовом у даній справі після спливу більше 16 років, з дня прийняття 17.12.2001 рішення загальних зборів учасників товариства, а отже, з пропуском встановленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності.

При цьому, позивачем не доведено належними, допустимими, достатніми, достовірними доказами факту того, що про скликання 17.12.2001 загальних зборів ТОВ «Чернігівська маслосирбаза» та прийняття оскаржуваного рішення вона дізналась лише на початку 2018 року, - про що вірно зазначив місцевий господарський суд.

Посилання апелянта на те, що ним доведено факт відсутності у нього об`єктивної можливості дізнатися про порушення свого права у межах строку позовної давності, зауважуючи при цьому, що початком перебігу строку позовної давності є 15.03.2018, а тому, на його думку, позов подано в межах трирічного строку, колегією суддів не приймаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивач, будучи учасником товариства як на день проведення оскаржуваних зборів, так і на даний час (17 років) мав дізнатися про придбання спірної частки та зміну статуту (зокрема, шляхом ознайомлення як з рішенням зборів, статутними документами, так і з даних Реєстру).

Тому, саме лише посилання на необізнаність позивача про скликання зборів учасників 17.12.2001 та результатів їх проведення протягом досить тривалого часу, за відсутності належних доказів на підтвердження таких обставин не може вважатися поважною причиною пропуску строку позовної давності.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи те, що не встановлено факту порушення прав позивача прийнятим рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Чернігівська маслосирбаза» від 17.12.2001 з питань 1-4 порядку денного, суд першої інстанції дійшов правомірного рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині, з огляду на відсутність правових підстав для визнання недійсними вказаних рішень.

Також, судом обґрунтовано відмовлено у позові в частині визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ «Чернігівська маслосирбаза» від 17.12.2001 щодо затвердження нової редакції Статуту ТОВ «Чернігівська маслосирбаза» (пит. 5 порядку денного), з підстав спливу строку позовної давності.

Крім того, в тексті апеляційної скарги скаржник зазначив, що ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 09.01.2019 у даній справі було безпідставно відмовлено у задоволенні його заяви про перенесення підготовчого судового засідання на іншу дату. Вказаною ухвалою було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду, що позбавило позивача можливості в подальшому заявляти клопотання.

Підставою для звернення з відповідною заявою була необхідність укладення договору про надання правничої допомоги з іншим представником (адвокатом) для подальшого представлення інтересів позивача.

Щодо наведеного колегія суддів зауважує, що відкладення справи є правом та прерогативою суду. При цьому, вирішуючи питання щодо клопотання про відкладення розгляду справи, судом враховуються підстави у ньому заявлені.

Так, відмовляючи у задоволенні вказаної заяви, суд зазначив, що позивач звернулась з позовом у даній справі ще у серпні 2018 року і у останньої було достатньо часу для укладення з адвокатом договору про надання правової допомоги. Крім того, суд зауважив, що позивач не позбавлена можливості самостійно приймати участь у процесі розгляду даної справи.

Дослідивши обставини заявленого клопотання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про відхилення клопотання позивача про перенесення підготовчого засідання.

Крім цього, слід зазначити, що позивач був відсутній в судовому засіданні 09.01.2019, за результатами якого було прийнято ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті, однак, подання позивачем заяви про відкладення підготовчого судового засідання, свідчить про його обізнаність про дату призначеного засідання, що не позбавляло позивача права як особисто взяти участь в такому засіданні, так і через представника, про звернення до якого завчасно він мав усі можливості, з огляду на подачу ним позову.

Таким чином, колегія суддів погоджується з відмовою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , а наведені доводи за апеляційною скаргою підлягають залишенню без задоволення, у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 11.02.2019 у справі №927/605/18 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Чернігівської області від 11.02.2019 у справі №927/605/18.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 16.05.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді В.В. Сулім

М.А. Дідиченко