ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2019 року м. Дніпро Справа № 904/1182/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач )

суддів: Кузнецової І.Л.,Подобєда І.М.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк"

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2019 р.

( суддя Загинайко Т.В., м. Дніпро ) прийнятої за результатами розгляду

заяви Компанії Парсівал Бізнес Лімітед ( Parsival Business Limited )

( Беліз, місто Беліз )

до Публічного акціонерного товариства

Акціонерний банк "Укргазбанк"

( м. Київ )

третя особа-1: Товариство з обмеженою відповідальністю "Голдфрукт"

( м. Дніпро )

третя особа-2: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу

Осипенко Дмитро Олегович

( м. Київ )

про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2019 р. заяву Компанії Парсівал Бізнес Лімітед ( Parsival Business Limited ) про забезпечення позову - задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 28.02.2019 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитром Олеговичем за реєстровим №1214. Заборонено приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко Анжелі Геннадіївни будь-які виконавчі дії щодо звернення стягнення на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Верхня, буд. 44, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1.

Не погодившись із вказаною ухвалою, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви відмовити повністю.

В обгрунтування своєї скарги, Скаржник посилається на те, що заява про забезпечення позову підписана особою, яка не має на це повноважень. Так, заява про забезпечення позову від імені Позивача підписана Юрієм Беспаленковим, до заяви додана копія генеральної довіреності. Проте зі змісту довіреності вбачається, що вона видана Компанією Парсівал Бізнес Лімітед ( Parsival Business Limited ) на ім'я Владислава Товстоніс та/або Юрія Беспалєнкова про надання їм певних повноважень, серед яких відсутнє право звернення від імені Позивача до господарського суду з позовною заявою та/або заявою про забезпечення позову.

При цьому Скаржник зазначає, що довіреність видана на строк до 21.03.2019 р., а заява про забезпечення позову подана до суду 25.03.2019 р., тобто після закінчення строку довіреності. У відповідності до ч. 1 ст. 248 ГПК України представництво припиняється, зокрема, у разі закінчення строку довіреності.

Скаржник наголошує на правомірності вимог Відповідача, які Позивач має намір оскаржити, зазначаючи на тому, що Позичальник порушив виконання взятих на себе зобов'язань за Генеральним кредитним договором та Додатковим договором, зокрема не повернув кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування, кінцевий строк для сплати яких сплив, то за таких обставин Банк вимагає повернення суми кредиту, що залишилась, та сплати процентів. В забезпечення зобов'язань Позичальника за Генеральним кредитним договором, між сторонами укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Перфіловою О.А. та зареєстрований у реєстрі за № 2211. За умовами Договору іпотеки Відповідач набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки.

Від Компанії Парсівал Бізнес Лімітед надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Компанія не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою, а застосування господарським судом Дніпропетровської області ухвалою від 27.03.2019 р. заходів забезпечення позову є законним та обґрунтованим.

Зокрема, Компанія посилається на те, що заява про забезпечення позову не відноситься до заяв по суті справи та повинна оцінюватися судом, насамперед, на предмет наявності підстав для забезпечення позову, тобто існування загрози істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. ГПК України не містить чітких вимог до підписання такої заяви, зокрема ст. 139 ГПК України не визначено, що до заяви необхідно додавати довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника Заявника.

Компанія також вказує на те, що в заяві про забезпечення позову зазначила про намір звернутися з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, тобто з немайновим позовом, який не підлягає грошовій оцінці. Враховуючи, що вказана заява була подана до пред'явлення позову, судом не оцінювалась складність справи та за правилами якого провадження вона повинна розглядатися. Таким чином, необгрунтованими і передчасними є твердження Апелянта про те, що справа не є малозначною.

При цьому Компанія зазначає, що заява про забезпечення позову була підписана 20.03.2019р. представником заявника Юрієм Беспаленковим на підставі генеральної довіреності від 21.03.2018 р. Вказана генеральна довіреність була чинною на дату підписання заяви та пунктами 2, 5 передбачено повноваження та права довіреної особи на представництво Компанії в судових справах. В подальшому вказана заява була подана до суду уповноваженим представником - адвокатом Зінченко Г.В., яка діяла на підставі ордеру, виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідно до ч. 3 ст. 138 ГПК України до господарського суду Дніпропетровської області було подано позовну заяву ( справа № 904/1419/19 ), яку підписано уповноваженим представником - адвокатом Зінченко Г.В.

Водночас, на думку Компанії вказані факти свідчать про дотримання Позивачем вимог стосовно представництва інтересів юридичної особи у суді. При цьому Апелянтом не вказано, яким чином питання визначення повноважень на підписання заяви про забезпечення позову могло вплинути на правильність вирішення справи.

Щодо виконавчого напису від 28.02.2019 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитром Олеговичем, реєстровий № 1214, то Компанія зазначає, що він вчинений з порушенням норм чинного законодавства а вимоги АБ «УКРГАЗБАНК» є неправомірними в частині розміру заборгованості. Але не зважаючи на вказане Банк ініціював звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення всієї суми кредиту.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецова І. Л., Подобєд І. М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.04.2019 р. відновлено строк подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 14.05.2019 р.

Треті особи не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку уповноважених представників, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Беручи до уваги, що неявка вказаних учасників провадження у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників третіх осіб.

По справі оголошувалася перерва з 14.05.2019 р. по 16.05.2019 р.

В судовому засіданні 16.05.2019 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу господарського суду залишити без змін виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Компанія Парсівал Бізнес Лімітед (Parsival Business Limited) ( далі - Заявник ) звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про забезпечення позову, яка подана заявником до суду до пред'явлення позову, в якій просила зупинити стягнення на підставі виконавчого напису від 28.02.2019 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитром Олеговичем за реєстровим № 1214 та заборонити приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко Анжелі Геннадіївни будь-які виконавчі дії щодо звернення стягнення на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Верхня, буд. 44, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2019 р. заяву Компанії Парсівал Бізнес Лімітед ( Parsival Business Limited ) про забезпечення позову - задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 28.02.2019 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитром Олеговичем за реєстровим № 1214. Заборонено приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко Анжелі Геннадіївни будь-які виконавчі дії щодо звернення стягнення на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Верхня, буд. 44, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1.

В обгрунтування вказаної ухвали, суд першої інстанції послався на те, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №1214 від 28.02.2019 p., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитром Олеговичем, яким звернено стягнення на нерухоме майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання виконавчого напису нотаріуса № 1214, вчиненого 28.02.2019 р., є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Разом з тим, враховуючи характер спору та надані Компанією Парсівал Бізнес Лімітед (Parsival Business Limited) на підтвердження заяви докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказаний спосіб забезпечення позову відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності. Водночас, беручи до уваги те, що заявником вказується на фактичне порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, суд послався на можливість існування небезпеки в заподіянні шкоди правам, свободам та інтересам Позивача до вирішення спору по суті та набрання рішенням законної сили. Існує реальна загроза невжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви може зробити неможливим виконання рішення суду, прийнятого у справі за позовом Компанія Парсівал Бізнес Лімітед (Parsival Business Limited) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У випадку, якщо до закінчення розгляду даної справи виконавчою службою буде примусове реалізоване нерухоме майно, то в разі задоволення позову дане рішення виконати буде не можливо.

Згідно зі ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 4 зазначеної статті ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Співмірність передбачає співвіднесення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст. 136 ГПК України, а саме: якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як правильно враховано господарськими судами попередніх інстанцій, при вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Колегія апеляційного суду зазначає, що ухвала місцевого господарського суду про вжиття заходів до забезпечення позову відповідає наведеним вимогам.

Судом встановлено, що в обґрунтування заяви про забезпечення позову Заявник послався на те, що 28.02.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитром Олеговичем вчинено виконавчий напис, реєстровий № 1214, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Верхня, буд. 44, номер об'єкта нерухомого майна 1, власником якого є Заявник. Вказане нерухоме майно на підставі договору іпотеки від 18.06.2018 р. № 436/2018/ДнОД-МСБ-ГДК-І, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Перфіловою О.А., передано в іпотеку в забезпечення зобов'язань по Генеральному кредитному договору від 18.06.2018 р. № 436/2018/ДнОД-МСБ-ГДК, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Голдфрукт" та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк". За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропонується задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" у розмірі 10 699 897 грн. 28 коп., в тому числі: - 8 947 368 грн. 00 коп. - строкова заборгованість по кредиту станом на 23.01.2019р., - 964 873 грн. 09 коп. - прострочена заборгованість по кредиту станом на 23.01.2019р., - 144 773 грн. 79 коп. - поточна заборгованість по процентам, - 603 474 грн. 62 коп. - прострочена заборгованість по процентам, - 19 638 грн. 07 коп. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, - 19 769 грн. 71 коп. - пеня за несвоєчасну сплату процентів. Згідно з постановою від 15.03.2019 р. № 58643697 приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко А.Г. відкрила виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №1214, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. Приватним виконавцем також було винесено постанову про опис та арешт майна боржника та призначено суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання Товариство з обмеженою відповідальністю "СТАНДАРТ-КАПІТАЛ ГРУП" для підготовки висновку про визначення вартості нежитлової будівлі ( фруктосховища ) за адресою: м. Дніпро, вул. Верхня, буд. 44.

Також, Заявник зазначає, що вказаний виконавчий напис вчинений з порушенням норм чинного законодавства з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, а також і з підстав неправомірності вимог стягувана в частині розміру заборгованості.

У заяві про забезпечення позову до пред'явлення позову Заявник зазначає про наміри звернення до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки такий напис вчинено із порушенням норм чинного законодавства через порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису та неправомірність вимог стягувача в частині розміру заборгованості.

Оскільки між сторонами фактично існує спір про наявність правових підстав для звернення стягнення на нерухоме майно, власником якого є Заявник, останній вважає, що є достатньо підстав вважати, що в разі задоволення позову судове рішення взагалі не може бути виконаним.

Слід відзначити, що у даному випадку застосуватися та досліджуватися повинна така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки Заявник не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. ( Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 р. у справі №910/1040/18 ).

Крім того, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії ( висновки про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 р. у справі №916/2786/17 ).

Системний аналіз висновків про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 р. у справі № 916/2786/17, та положень ч. 1 ст. 136 і 137 ГПК України, дає підстави дійти до висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду ( окрім випадків, які передбачені в ч.ч.2, 5, 6, 7 ст. 137 ГПК України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Як зазначалося раніше, Заявник мав намір звернення до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо наміру Відповідача звернути стянення на нерухоме майно, про що приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис, та приватним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, тобто, з'ясувавши наявність реальної загрози ефективному захисту, що істотно ускладнить виконання рішення господарського суду в частині відновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів Позивача у разі задоволення позову, вжиття судом першої інстанції заходів до забезпечення позову є гарантією виконання судового рішення, виходячи з розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і забезпечення збалансованості інтересів сторін у справі.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком господарського суду та вважає його прийнятим з дотриманням, зокрема, ст. ст. 74, 76, 77, 136, 137 ГПК України.

Доводи Скаржника про відсутність з'ясування судом дійсного обсягу позовних вимог, відповідність забезпечення позову позовним вимогам, спростовуються зазначеним вище.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, то як вбачається з матеріалів справи заява про забезпечення позову була подана до суду 25.03.2019 р., але підписана була 20.03.2019 р. представником заявника Юрієм Беспаленковим на підставі генеральної довіреності від 21.03.2018 р., яка була видана на строк до 21.03.2019 р., а отже була чинною на дату підписання заяви, тобто до закінчення строку довіреності.

П. п. 2, 5 генеральної довіреності від 21.03.2018 р. було передбачено повноваження та права довіреної особи подавати, учиняти, приводити у виконання, відмовлятися, відповідати, заперечувати, подавати зустрічний позов, компенсувати, сплачувати, врегульовувати, укладати мирові угоди або передавати до Третейського Суду будь - які з таких позовів, судових справ, скарг, претензій, вимог, спорів, рахунків та справ, що розглядаються зараз або будуть розглядатися в майбутньому між довірителем та особою або особами, будь - якою організацією або корпорацією, таким чином, як Довірена особа буде вважати за потрібне; поставати перед судом або трибуналом (цивільним, релігійним або консульським) та перед урядовими, муніципальними або місцевими відділами або посадовими особами, в тому числі перед будь - яким суддею, чиновником, реєстратором, арбітром, суперарбітром, головною посадовою особою та реєстратором землі, реєстратором товариств, реєстратором кооперативів, реєстратором патентів та торгових марок, нотаріусами та перед будь - яким державним, приватним закладом або організацією.

Таким чином, довіреність передбачала повноваження Юрія Беспаленкова на представництво Компанії в судових справах.

В подальшому, як зазначає Заявник вказана заява була подана до суду уповноваженим представником - адвокатом Зінченко Г.В., яка діяла на підставі ордеру, виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідно до ч. 3 ст. 138 ГПК України до господарського суду Дніпропетровської області було подано позовну заяву ( справа №904/1419/19 ), яку також було підписано уповноваженим представником - адвокатом Зінченко Г.В.

Отже, вказані факти свідчать про дотримання Заявником вимог стосовно представництва інтересів юридичної особи у суді.

Крім того, ст. 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов'язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» справи судом.

Вказана норма містить також альтернативні способи реалізації права на суд - захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя (пункт «с» частини третьої статті 6 Конвенції).

Отже, право на професійну правничу допомогу, яке за своєю суттю є забезпеченою законом можливістю, а не обов'язком, мати та використовувати таке благо, є похідним від гарантованого Конвенцією права на суд, яке встановлене для сприяння останньому за необхідністю, а не на його обмеження.

Наведене опосередковано відображено у практиці ЄСПЛ у справі «Airey v. Irland» (app. no. 6289/73) де Суд зауважив, що не зважаючи на відсутність норми для цивільного процессу про безкоштовну правову допомогу, п. 1 статті 6 Конвенції може спонукати державу забезпечити правову допомогу захисника, коли така допомога необхідна для реалізації доступу до суду.

Крім того, у цілій низці своїх рішень Конституційний Суд України висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Європейський суд з прав людини у справах "Серявін та інші проти України" і "Трофимчук проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (довід). Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду справи в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення залишенню без змін.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 Господарського процесуального кодексу України Центральний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2019 р. у справі № 904/1182/19 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 20.05.2019 р.

Головуючий суддя І. М. Кощеєв

Суддя І. Л. Кузнецова

Суддя І. М. Подобєд