ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2019 р.

м. Харків

Справа № 922/876/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", 61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, код 39590621

до

Комунального некомерційного підприємства "Зміївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Зміївської районної ради Харківської області, 63404, Харківська область, м. Зміїв, вул. 6-ї Стрілецікої дивізії, 1, код 38897677

про

стягнення 189 234,62 грн.

справу розглянуто без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Харківської області надійшла позовна заява ТОВ "Харківгаз Збут" (позивач) до Комунального некомерційного підприємства "Зміївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Зміївської районної ради Харківської області (відповідач) в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ по Договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (промислові споживачі та інші суб'єкти господарювання) № 41ВВКhz538-18 від 14.02.2018 р. в розмірі 185 858,62 грн. - сума основного боргу, пеню у розмірі - 3 116,31 грн., 3% річних у розмірі - 259,69 грн., та судовий збір в сумі 2 838,52 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2019, для розгляду справи було визначено суддю Прохорова С.А.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.03.2018 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини п'ятої статті 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв'язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Відповідачем 16.04.2019 надано до суду відзив на позовну заяву (вх. № 9283) в якому він заперечує проти позовних вимог.

Інших заяв по суті справи - відповідачем заявлено не було.

Позивачем надано до суду відповідь на відзив відповідача (вх. № 10207 від 23.04.2019) згідно якої позивач вважає безпідставними доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою суду від 28.03.2018 було роз'яснено сторонам, що процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У встановлені судом строки додаткових письмових доказів, клопотань, заяв та пояснень від сторін до суду не надійшло.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висловленій у рішенні "Каракуця проти України", заявник повинен виявляти належну зацікавленість у розгляді справи.

Згідно з частиною третьою статті 252 ГПК України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною четвертою статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

У ч. 1 ст. 174 ГК України закріплено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Згідно із положеннями ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

14 лютого 2018 р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (надалі - ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», Позивач, Постачальник) та КОМУНАЛЬНИМ ЗАКЛАДОМ ОХОРОНИ ЗДОРОВ'Я «Зміївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» (надалі - КНП «ЗМІЇВСЬКИЙ РЦ ПМСД», Відповідач, Споживач) укладено Договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установи та організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) № 41 BBKhz538-18 (далі - Договір).

Рішенням Зміївської районної ради Харківської області «Про реорганізацію Комунального закладу охорони здоров'я «Зміївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Зміївської районної ради Харківської області у комунальне некомерційне підприємство» № 732-VІІ від 16.02.2018 року (далі - Рішення) Комунальний заклад охорони здоров'я «Зміївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Зміївської районної ради Харківської області припинено шляхом перетворення у КОМУНАЛЬНЕ НЕКОМЕРЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЗМІЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ» ЗМІЇВСЬКОЇ ОСОБА_2 ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ.

03.10.2018 р. у зв’язку з реорганізацією Споживача між Сторонами було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору та змінено КОМУНАЛЬНИЙ ЗАКЛАД ОХОРОНИ ЗДОРОВ'Я «Зміївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» на КОМУНАЛЬНЕ НЕКОМЕРЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ЗМІЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ» ЗМІЇВСЬКОЇ ОСОБА_2 ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ.

Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник зобов'язується передати у власність споживачу у 2018 році природний газ (ДК 021:2015:09120000-6-Газове паливо (Природний газ), а споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Відповідно до п. 11.2. цей Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу до 31 грудня 2018 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до положень п. 1.3. Договору ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» здійснює протягом січня- лютого 2019 р. постачання природного газу Споживачу для власного споживання в обсязі 9,923 тис.куб.м., у тому числі за період: лютий 2019 р. - 0,670 тис.куб.м. (зі змінами внесеними Додатковою угодою № 9 від 28.02.2019 р. до Договору).

Згідно з п. 11.2. Договору дія цього договору може продовжуватися на строк до 28 лютого 2019 р., достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2019 року в обсязі, що не перевищує 20% від суми, визначеної в договорі, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку, згідно ч.5 ст. 36 Закону України № 922-VIII «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 р. (зі змінами внесеними Додатковою угодою № 8 від 31.01.2019 р. до Договору).

Відповідно до п. 4.2. Договору оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в наступному порядку:

- 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяца, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступних розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці;

- остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6. Договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Пунктом 2.9.2. Договору на постачання природного газу передбачено, що на підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач надав Відповідачу послуги з постачання природного газу у лютому 2019 р. 15,509 тис.куб.м. природного газу вартістю 185 858,62 грн.

За підсумками надання послуг з газопостачання у лютому 2019 року Сторонами було підписано Акт приймання-передачі природного газу № ХО389003953 від 28.02.2019 р. до Договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41BBKhz538-18 від 14.02.2018 р. відповідно до якого Позивачем у період з 01.02.2019 р. по 28.02.2019 р. були передані Відповідачу 15,509 тис.куб.м. природного газу вартістю 185 858,62 гривень (копія акту приймання-передачі природного газу до Договору - додається). Підписаний Сторонами акт приймання - передачі за вищевказаний період свідчить про факт отримання Відповідачем послуг з постачання природного газу.

Крім того, між Позивачем та Відповідачем був підписаний акт звіряння взаємних розрахунків, де встановлено заборгованість станом на 12.03.2019 р. в сумі 185 858,62 грн. (акт звіряння додано до матеріалів справи).

З урахуванням вище викладеного, сума основного боргу по Договору складає 185 858 (сто вісімдесят п’ять тисяч вісімсот п’ятдесят вісім) грн. 62 коп. за отриманий Відповідачем у лютому 2019 р. природний газ (оборотно-сальдова відомість ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» по 361 рахунку за 01.02.2019 р. - 25.03. 2019 р. додана до матеріалів справи).

ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» направило КНП «ЗМІЇВСЬКИЙ РЦ ПМСД» вимогу № 61709-Сл-4088-0319 від 12.03.2019 р. щодо сплати заборгованості, яку Відповідач залишив без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 ЦК України).

Позивач стверджує, що відповідач за отриманий природний газ не розрахувався у повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості за договором на постачання природного газу у розмірі 185 858,62 грн.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем, в порушення ст. 73, 74 ГПК України, не надано доказів, які б свідчили про оплату отриманого природного газу у повному обсязі.

Щодо аргументів, наведених Відповідачем у своєму відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 626, 627 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов’язковим для виконання сторонами (статті 628, 629 Цивільного кодексу України).

Стапею 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини першої статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, 14.02.2018 р. між ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» та КНП «ЗМІЇВСЬКИЙ РЦ ПМСД» укладено Договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (установи та організації, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) № 41BBKhz538-18 .

У своєму відзиві на позовну заяву Відповідач зауважує, що Позивачем невірно зазначені посилання на пункти 1.3. Договору при цьому цитує пункти 1.1.- 1.6. Договору в редакції укладеній між сторонами у 2018 р. В той же час, далі по тексту відзиву зазначає Додаткові угоди № 2, № 8, № 9 до Договору, і згодом вказує об’єми, які вірно були зазначені Позивачем в позовній заяві, а саме зміни, що вносилися Додатковою угодою № 9 від 28.02.2019 р. до пункту 1.3. Договору, в наступній редакції: Постачальник здійснює протягом січня - лютого 2019 р. постачання природного газу Споживачу для власного споживання в обсязі 9,923 тис.куб.м., у тому числі за період: лютий 2019 р. - 0,670 тис.куб.м.

В той же час Позивач, у своїй позовній заяві звертав увагу на те, що фактично Споживачем для власного споживання у лютому 2019 р. було спожито природного газу в обсязі 15,509 тис.куб.м., що підтверджується належно оформленим, підписаним Сторонами актом приймання-передачі природного газу № ХО389003953 від 28.02.2019 р. до Договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41BBKhz538-18 від 14.02.2018р. відповідно до якого Позивачем у період з 01.02.2019 р. по 28.02.2019 р. були передані Відповідачу 15,509 тис.куб.м. природного газу вартістю 185 858,62 грн.

В підтвердження своїх заперечень, що за спожитий Відповідачем природний газ у лютому 2019 р. він розрахувався, останнім не надано до суду будь-яких доказів до свого відзиву.

Щодо правомірності визначеного Позивачем обсягу спожитого Відповідачем природного газу суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 2.9.1. - 2.9.3. Договору за підсумками розрахункового періоду Споживач до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов’язаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

На підставі отриманих від Споживача даних та/або Оператора ГРМ Постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання - передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником Постачальника.

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання - передачі газу зобов’язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання - передачі газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обгрунтовану відмову від підписання акта приймання - передачі газу.

У випадку відмови від підписання акта приймання - передачі газу Споживачем, обсяг постачання (споживання) природного газу встановлюється Постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ.

Таким чином, Договором передбачений порядок відповідно до якого повноваження по обліку спожитого природного газу передані Оператору ГРМ (ПАТ «Харківгаз») та безпосередньо Споживачу, а Постачальник при визначені обсягів поставленого/ реалізованого природного газу вже використовує дані, які оформлені між ними.

На виконання вимог п. 2.9.1. Договору між Оператором ГРМ (ПАТ «Харківгаз») та Відповідачем було оформлено Акт про приймання-передачу природного газу № ХА 00000394 від 28.02.2019 р. про фактичний обсяг розподіленого природного газу у лютому 2019 р.

Таким чином, Відповідач підтвердив споживання природного газу у лютому 2019 р. в обсязі 15,509 тис.куб.м.

Крім того, 12 березня 2019 р. між Постачальником та Відповідачем підписано Акт звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2018 р. - 12.03.2019 р. між ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» і КНП «ЗМІЇВСЬКИЙ РЦ ПМСД» за Договором № 41ВВКИг538-18від 14.02.2018р., в якому Відповідач підтвердив наявність заборгованості за спожитий природний газ у сумі 185 858,62 гривень.

Відповідно до п. 5.1.4. Постачальник має право ініціювати процедуру припинення (обмеження) постачання газу Споживачу згідно з умовами цього Договору.

Споживач відповідно до п. 5.4.5 Договору зобов’язується обмежувати (припиняти) споживання природного газу у випадках:

- порушення строків розрахунків за договором;

- перевитрат добового та/або місячного підтвердженого обсягу газу без узгодження з постачальником і т.д.

Враховуючи вищевикладене, саме Споживач свої зобов’язання по Договору не виконав, а навпаки споживав газ у необхідних для нього обсягах, а тому заперечення щодо обов"язку постачальника припинити поставку газу суд вважає безпідставними.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу У країни, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених зазначеним кодексом.

Стаття 526 Цивільного кодексу України визначає, що зобов’язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини другої статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 2 Розділу II Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09,2015 у справі №2496 (надалі Правила) визначено, що постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов’язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об’ємах (обсягах), а споживач зобов’язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Для задоволення потреб Відповідача в природному газу між Сторонами був укладений Договір. Відповідно до його умов, за підсумками надання послуг з газопостачання у лютому 2019 р. Сторонами було підписано акт приймання - передачі, що свідчить про факт отримання Відповідачем послуг з постачання природного газу.

У відзиві на позовну заяву Відповідач не спростовує факт отримання природного газу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо в зобов’язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

Відповідно до ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимоги кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов’язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім того, пунктом 6.2.1 Договору передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

При цьому, відсутність бюджетних коштів, не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов'язання.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема, у Постанові від 22.03.2017 у справі № 905/2358/16.

Крім того, пунктом 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.07.2012 №01-06/908/2012 "Про доповнення інформаційного листа Вищого господарського суду України" від 15.03.2011 № 01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів" визначено, що за змістом частини другої статті 617 Цивільного кодексу України, частини другої статті 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання (постанова Верховного суду України від 15.05.2012 у справі №11/446).

Враховуючи вищевикладене, посилання Відповідача на недостатність кошторисних призначень, виділених КНП «ЗМІІВСЬКИЙ РЦ ПМСД» на сплату природного газу не є підставою для звільнення його від відповідальності по оплаті обсягів фактично спожитого природного газу.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка набула чинності 15.12.2017р.) встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву не надав жодних належних аргументів та доказів в обґрунтування невиконання ним договірних зобов’язань.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що Відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ по Договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41BBKhz538-18 від 14.02.2018 р. у розмірі 185 858, 62 грн. обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

За наявності встановленого факту несвоєчасної сплати Відповідачем за отриманий газ перевіривши арифметичний розрахунок пені - 3 116,31 грн. та 3% річних - 259,69 грн. за допомогою програми ОСОБА_3, враховуючи рекомендації Пленуму Вищого господарського суду України, викладені у постанові № 14 від 17 грудня 2013 року “Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов’язань”, Інформаційного листа № 01-06/928/2012 від 17 липня 2012 року, суд зазначає, що наданий позивачем розрахунок відповідає вимогам діючого законодавства, є правомірним, а тому, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Також суд має вирішити питання розподілу та стягнення судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача в сумі 2 838,52 грн.

Інших судових витрат позивачем заявлено не було.

Керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 126, 129, 130, 185, п. 2, ч. 1 ст. 231, ст. ст. 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" до Комунального некомерційного підприємства "Зміївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Зміївської районної ради Харківської області задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Зміївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Зміївської районної ради Харківської області (63404, Харківська область, м. Зміїв, вул. 6-ї Стрілецікої дивізії, 1, код 38897677) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61004, Україна, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, п/р 8 в АБ «Кліринговий дім» м. Київ - для оплати основного боргу, п/р 8 в АБ «Кліринговий дім» м. Київ - для оплати пені, 3 % річних, МФО 300647, ідентифікаційний код 39590621) заборгованість за спожитий природний газ по Договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (промислові споживачі та інші суб'єкти господарювання) № 41ВВКhz538-18 від 14.02.2018 р. в розмірі 185 858,62 грн. - сума основного боргу, пеню у розмірі - 3 116,31 грн., 3% річних у розмірі - 259,69 грн.

Витрати по сплаті судового збору покласти на Відповідача - Комунальне некомерційне підприємство "Зміївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Зміївської районної ради Харківської області.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Зміївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Зміївської районної ради Харківської області (63404, Харківська область, м. Зміїв, вул. 6-ї Стрілецікої дивізії, 1, код 38897677) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61004, Україна, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, код 39590621) 2 838,52 грн. судового збору.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61004, Україна, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, код 39590621).

Відповідач - Комунальне некомерційне підприємство "Зміївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Зміївської районної ради Харківської області (63404, Харківська область, м. Зміїв, вул. 6-ї Стрілецікої дивізії, 1, код 38897677).

Повне рішення складено "13" травня 2019 р.

Суддя

ОСОБА_1