ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"14" травня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1041/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бачур А.В.,

за участю представників:

від позивача: Малаеш Т.О., за довіреністю

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №916/1041/19

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, б-р Тараса Шевченка, 18) в особі Одеської філії ПАТ "Укртелеком" (65023, м. Одеса, вул. Коблевська,39) до Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації (68702, Одеська область, м. Болград, просп. Соборний, 149) про стягнення 154 540,63грн.,

ВСТАНОВИВ:

12.04.2019р. за вх.№1065/19 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява ПАТ "Укртелеком" в особі Одеської філії ПАТ "Укртелеком" до Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації про стягнення 154 540,63грн.

Підставою вказаного позову позивач визначив те, що відповідачем не компенсовано йому витрати на надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним:

Публічне акціонерне товариство „Укртелеком" є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 №295, інших законодавчих актів України.

Так, з 01.01.2018 року позивач надавав послуги пільговим категоріям абонентів. Відповідно до актів розрахунків сума заборгованості (січень 2018року - грудень 2018 року) становить 154 540,63 грн., які підлягають відшкодуванню відповідно до законодавства.

Згідно із ст.87 Бюджетного кодексу України видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. При цьому порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України).

Крім того, відповідно до пп.б. п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 (надалі - Постанова № 256), якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету (надалі - Порядок № 256), встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету. Зокрема, п. 2 Постанови № 256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Позивач зазначає, що відповідач не заперечує, що позивач надавав телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян в період з 01.01.2017 р. по 01.01.2018р.

Проте, всупереч норм чинного законодавства позивачу не відшкодовані понесені витрати у сумі 80 295,45 грн. внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, в період з 01.01.2018р. по 01.01.2019р., чим відповідачем було порушено права та охоронювані законом інтереси позивача, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №916/1041/19 було передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Цісельського О.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.04.2019р., суддею Цісельським О.В. було прийнято справу №916/1041/1 до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу №916/1041/19 в порядку спрощеного позовного провадження.

10.05.2019 на адресу Господарського суду Одеської області від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№9046/19), в якому він просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та зазначає, що відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України, видатки місцевих бюджетів на здійснення державних програм соціального захисту проводяться за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам. Проте Законом України „Про Державний бюджет на 2018 рік" не передбачено субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на видатки з відшкодування вищевказаних витрат за послуги з абонентської плати та встановлення квартирного телефону окремим категоріям громадян.

В судовому засіданні 14.05.2019р. представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 14.05.2019р. не з`явився, оскільки клопотанням (вх.№9043/19) просив розглядати справу без участі його представника.

В судовому засіданні 14.05.2019р. судом закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну та резолютивні частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представника Позивача, суд встановив наступне:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 р. № 295, інших законодавчих актів України.

Згідно із частиною третьою статті 63 Закону України "Про телекомунікації" та пункту 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 11.04.2012 за № 295, телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Закону України "Про статус і соціальній захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", Закону України "Про охорону дитинства", Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" для певних категорій споживачів встановлені пільги з оплати за послуги зв`язку.

Згідно із статтею 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", виключно Законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Так, судом з`ясовано, що на підставі статті 63 Закону України "Про телекомунікації" та вказаних Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг позивач надавав послуги зв`язку на пільгових умовах відповідним категоріям громадян, визначених вищевказаними законами.

З матеріалів справи вбачається, що у період з січня 2018 року по грудень 2018 року позивачем понесені витрати на надання пільг на послуги зв`язку означеній категорії громадян на загальну суму 154 540,63 грн., про що свідчать складені позивачем акти розрахунків між Одеською філією ПАТ "Укртелеком", які направлялись Управлінню соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації.

Відповідач не заперечує факт надання відповідачем послуг телефонного зв`язку пільговим категоріям громадян протягом січня - грудня 2018року на загальну суму 154 540,63 грн., проте посилається на відсутність бюджетних призначень на 2018 рік на проведення відшкодування пільг за послуги зв`язку, у зв`язку з чим вважає, що акти позивача не підлягають оплаті.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача до господарського суду Одеської області з позовом за захистом своїх порушених прав.

Так, між сторонами виникли правовідносини щодо надання послуг зв`язку окремим категоріям споживачів на пільговій основі та відшкодування витрат за надані послуги розпорядником коштів.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки.

Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 175 Господарського кодексу України встановлено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Зі змісту підпункту „б" пункту 4 частини першої статті 89 та статті 102 Бюджетного кодексу України випливає, що до видатків місцевих бюджетів належать, в тому числі видатки на відшкодування вартості послуг зв`язку, наданих пільговим категоріям громадян, що проводяться за рахунок субвенцій з Державного бюджету України на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 було затверджено "Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" та встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету. Зокрема, пунктом 2 Постанови № 256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Згідно пункту 3 Порядку № 256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Пунктом 5 Порядку № 256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) до 22 числа місяця, що настає за звітним, щодо пільг з послуг зв`язку, зокрема, безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

Пунктом 6 Порядку № 256 органи районних держадміністрацій, виконкомів міських, рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі до 25 числа місяця, що настає за звітним, щодо пільг з послуг зв`язку, зокрема, бездротового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

ПАТ "Укртелеком" щомісячно через канцелярію відповідача надавало акти звіряння взаєморозрахунків щодо надання пільг з послуг зв`язку, зокрема, безпроводного доступу до телекомунікаційної мережі, відповідно до яких позивачем нараховано відповідачу з 01.01.2018р. по 01.02.2018р. заборгованість в сумі 187 678,21грн., з 01.01.2018р. по 01.03.2018р. заборгованість в сумі 201 349, 52грн, з 01.01.2018р. по 01.04.2018р. заборгованість в сумі 214 921,81грн., з 01.01.2018р. по 01.05.2018р. заборгованість в сумі 228 940,64грн., з 01.01.2018р. по 01.06.2018р. заборгованість в сумі 243 029,85грн., з 01.01.2018р. по 01.07.2018р. заборгованість в сумі 256 993,81грн., з 01.01.2018р. по 01.08.2018р. заборгованість в сумі 270 761,78грн., з 01.01.2018р. по 01.09.2018р. заборгованість в сумі 283 972,31грн., з 01.01.2018р. по 01.10.2018р. заборгованість в сумі 295 184,28грн., з 01.01.2018р. по 01.11.2018р. заборгованість в сумі 174 359,68грн., станом на 01.12.2018р. заборгованість у сумі 140 673,57грн., у зв`язку із частковою оплатою відповідачем, заборгованість станом на 01.01.2019р. складає 154 540,63грн.

В подальшому позивачем вищезазначені документи, у зв`язку із неотриманням їх відповідачем надсилались останньому повторно рекомендованим поштовим відправленням, а саме листами ПАТ „Укртелеком" в особі Одеської філії ПАТ „Укртелеком" до Начальника управління соціального захисту населення Болградської РДА: №1442 від 19.07.2018р., №1490 від 06.08.2018р., №1577 від 18.09.2018р., №1635 від 09.10.2018р., №1681 від 06.11.2018р., №1715 від 06.12.2018р., №1810 від 19.02.2019р.

Належним чином засвідченні копії зазначених листів були залучені до матеріалів справи.

На підтвердження надання населенню Болградського району Одеської області послуг зв`язку на пільгових умовах за період з січня 2018р. по грудень 2018р. позивачем подано до матеріалів справи Форми-2 пільги, в яких зазначено перелік пільговиків, яким надано зазначені вище послуги.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п`ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг населенню, в тому числі на оплату пільг з послуг зв`язку, зокрема бездротового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

З положень Постанови № 256 та Порядку вбачається, що обов`язок щодо розрахунку з постачальниками послуг, в тому числі і операторами телекомунікації, які є постачальниками телекомунікаційних послуг (послуг електрозв`язку) покладено на головних розпорядників коштів місцевих бюджетів, тобто це органи державної виконавчої влади до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення.

Враховуючи вищезазначене, чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян, при цьому зобов`язання сторін по даній справі виникають безпосередньо із законів України і не залежать від їх бажання.

Таким чином, відповідно до пункту 3 Порядку № 256 Головним розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг у м. Болград є Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації, а отже на підставі вищезазначених норм законодавства та положень Постанови і Порядку № 256, відшкодування витрат понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян має здійснюватися відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача боргу в сумі 154 540,63 грн. за період з січня по грудень 2018 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідним актами звірки розрахунків та розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг. Щодо відсутності договірних відносин між сторонами суд зазначає, що чинне законодавство України не передбачає обов`язковості договірних відносин сторін на відшкодування витрат за надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян, оскільки зобов`язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із законів України і не залежать від їх бажання.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Судом не приймаються до уваги доводи відповідача щодо відсутності бюджетного фінансування на проведення відшкодування за надані пільги з послуг зв`язку та оплату заборгованості. Адже відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення відповідача (органу, уповноваженому державою здійснювати від її імені повноваження в цих правовідносинах) від відповідальності за порушення зобов`язання зі сплати компенсації пільг, а посилання відповідача на те, що він не має бюджетних призначень щодо розпорядження бюджетними коштами на компенсацію пільг не звільняють його від обов`язку сплатити цю компенсацію.

Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, яка за статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" повинна застосовуватися судами разом з Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 р. констатовано, зокрема, порушення національними судами пункту 1 статті 6 "Право на справедливий суд" Конвенції та статті 1 Першого протоколу №1 до Конвенції, та зазначено, що відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відтак, доводи відповідача неможливості виконання ним зобов`язання з відшкодування наданих населенню пільг з послуг зв`язку за відсутності відповідних бюджетних призначень, викладені у відзиві на позовну заяву, є безпідставними та необґрунтованими.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Оцінюючи надані позивачем докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ „Укртелеком" в особі Одеської філії обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, тому підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, та рішення відбулось на користь позивача, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, слід віднести за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 76, 86, 129, 202, 233, 237, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов - повністю.

2.Стягнути з Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації (68702, м. Болград, пр-т Соборний, 149, ) на користь Публічного акціонерного товариства „Укртелеком" (01601, м. Київ, б-р Тараса Шевченка, 18) в особі Одеської філії ПАТ „Укртелеком" 154 540 (сто п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот сорок)грн. 63 коп. - заборгованості, 2 318 (дві тисячі триста вісімнадцять )грн. 11коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України.

Накази видати в порядку ст.327 ГПК України

Повний текст рішення складено 17 травня 2019р.

Суддя О.В. Цісельський