РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.05.2019Справа № 910/2178/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

за позовом Управління поліції охорони в Миколаївській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ НК"

про стягнення 39663,37 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління поліції охорони в Миколаївській області звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ НК" 39663,37 грн., з яких: заборгованість в розмірі 32833,92 грн., пеня у розмірі 4531,08 грн., штраф у розмірі 2298,37 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про закупівлю №29 від 26.01.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2019 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

13.03.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, допущених при поданні до суду даного позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/2178/19, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Про розгляд справи відповідача було повідомлено ухвалою суду від 15.03.2019, направленою на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Також у відповідності до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду від 15.03.2019 повернута на адресу суду поштовим відділенням зв`язку із посиланням на відсутність адресата.

Зі змісту пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність відповідача за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали.

За змістом пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, вказана ухвала вручена відповідачу та відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Крім того, судом враховано, що у відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень (ч. 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З урахуванням наведеного відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою суду від 15.03.2019 у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи вище наведене, суд прийшов до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

26.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ НК" (учасник, відповідач) та Управлінням поліції охорони в Миколаївській області (замовник, позивач) укладений договір про закупівлю №29 (надалі - договір) відповідно до умов якого учасник зобов`язується поставити замовникові за його заявкою товар, зазначений в п. 1.2 цього договору, а замовник прийняти і оплатити його в порядку та на умовах, визначених цим договором.

У відповідності до п. 1.1., п. 1.2., п. 1.3. договору, додатково до основного зобов`язання учасник зобов`язується зберігати проданий товар до дати поставки на умовах даного договору, в межах строку дії талону. Найменування: за кодом ДК 021:2015 - 09120000-6-Газове паливо (Газ скраплений пропан - бутан для автотранспорту). Асортимент товару визначається в протоколі узгодження ціни (додаток № 1 до договору). Обсяги закупівлі послуг можуть бути зменшені, зокрема, з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника.

Згідно із п. 2.1. договору, учасник повинен поставити замовнику товар, передбачений цим договором. Товар повинен відповідати вимогам нормативно - технічної документації, яка діє на території України та підтверджуватися сертифікатом якості на кожну партію. Учасник гарантує якість продукції, а також наявність технічної документації.

Ціна цього договору становить 1 164 000,00 грн. Вартість визначається в Протоколі узгодження ціни (додаток № 1 до договору), що є невід`ємною частиною цього договору і діє не менше 30-ти календарних днів (п.п. 3.11., 3.2. договору).

В подальшому сторонами вносились зміни до Протоколу узгодження ціни (додаток № 1 до договору). Так, відповідно до додаткової угоди №5 від 05.11.2018 сторони погодили, що відповідач поставляє позивачу газ скраплений пропан - бутан для автотранспорту на загальну суму 1 163 702,52 грн. (6400 л на суму 62080,00 грн., 30800 л на суму 328636,00 грн., 17690 л на суму 207503,70 грн., 1000 л на суму 12900,00 грн., 25690,00 грн. на суму 358632,40 грн.).

Згідно із п. 4.1., п. 4.2. договору, розрахунки проводяться замовником на підставі відповідного рахунка учасника, підписаної обома сторонами видаткової накладної шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок учасника протягом 60-ти банківських днів з дати отримання товару замовником. До рахунку додається накладна, складена в 3-х примірниках.

В пунктах 5.1., 5.2. договору сторони погодили, що термін поставки товару починаючи з дати підписання договору на період дії даного договору - протягом одного календарного дня з моменту подання заявки замовником. Місце поставки товару: передача замовнику карток, на пальне здійснюється по місцезнаходженню офісу замовника його уповноваженій особі, а саме: 54001. м. Миколаїв, вул. Шевченка, 52.

Картка на пальне є товарно-розпорядчим документом на товар, на підставі якого здійснюється відпуск товару на АГЗС. Для отримання товару (заправки пальним транспортного засобу на АГЗС) водій пред`являє оператору АГЗС картку на пальне, а оператор, здійснивши ідентифікацію картки, відпускає товар відповідної марки та кількості (п. 5.3. договору).

Відповідно до п. 5.4. договору, товар постачається замовнику почастково (товарними партіями) на умовах - FCA завантажено в автомобільний транспорт замовника з резервуарів АГЗС учасника. Перелік АГЗС та їх місцезнаходження визначаються в додатку, що є невід`ємною частиною даного договору. Протягом дії даного договору сторони мають право змінювати перелік АГЗС шляхом внесення відповідних змін до додатку, що є невід`ємною частиною даного договору.

За змістом пункту 5.5. договору, датою поставки товару є дата отримання оператором АГЗС картки (талону) на пальне від клієнта (співробітника замовника).

Картки на пальне, не пред`явлені оператору АЗС протягом 1 року з моменту їх отримання покупцем, втрачають свою чинність і не є дійсними. У разі, якщо термін дії талонів менше 12 місяців, після закінчення їх терміну дії, учасник зобов`язується проводити обмін цих талонів на аналогічні з незакінченим строком дії без додаткової за це оплати замовником або продовжує термін їх використання (п. 5.14 договору).

Пунктом 5.15 договору передбачено, що приймання товару по кількості та якості приймання - передача товару, у місці його завантаження, здійснюється відповідно до вимог:

Інструкції "Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України" (затверджена Наказом №281/171/578/155 від 20 травня 2008 року).

Інструкції "З контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України" (затверджена Наказом № 271/121 від 4 червня 2007 року.

Згідно із п. 7.2. договору, у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань, учасник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, з яких допущено прострочення постачання, за кожний календарний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вказаної вартості.

Цей договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками і діє до 31.12.2018, але в будь-якому разі до повного виконання учасником гарантійних зобов`язань за цим договором.

На виконання умов договору між сторонами підписана видаткова накладна №НКТ-003479 від 07.11.2018 на суму 67008,00 грн. та акт приймання-передачі талонів від 02.11.2018.

Згідно із платіжним дорученням № від 08.11.2018 позивачем здійснено оплату за газове паливо на суму 67008,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 20 листопада 2018 року транспортні засоби Управління поліції охорони в Миколаївській області не можуть здійснювати заправку по виданих талонах.

28.11.2018 між сторонами договору укладено додаткову угоду №6, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди про те, що договір на постачання газового палива для автотранспорту (ДК 021:2015 - 09120000-6-Газове паливо) №29 від 26.01.2018 в частині постачання газового палива вважати розірваним з 10.12.2018, а в частині проведення розрахунків - з моменту повного їх здійснення. Відповідно п. 2 додаткової угоди сторони погодили, що у зв`язку із розірванням договору, суму договору зменшити на 363700,80 грн. та відповідно розділ 3 пункт 3.1. договору викласти у наступній редакції: "Ціна цього договору становить 800299,20 грн. з ПДВ".

02.01.2019 на адресу ТОВ "ТЕХОЙЛ НК" було направлено претензію вих. №5/43/34/1/01- 2019 від 02.01.2019, в якій було запропоновано підприємству в термін до 11 січня 2019 року повернути кошти за недопоставлений товар у сумі 32833,92 грн.

Відповідач отримав претензію позивача 03.01.2019, що підтверджується витягом з сайту "Нова пошта" щодо відстеження відправлення.

Проте, відповідач залишив претензію позивача без відповіді та задоволення, у зв`язку із чим позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 32833,92 грн., пені у розмірі 4531,08 грн., штрафу у розмірі 2298,37 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 669 Цивільного кодексу України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

На виконання умов договору між сторонами підписана видаткова накладна №НКТ-003479 від 07.11.2018 на суму 67008,00 грн. та акт приймання-передачі талонів від 02.11.2018.

Позивачем здійснено оплату за газове паливо на суму 67008,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 08.11.2018.

За змістом п. 6.3. договору відповідач зобов`язався забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, за твердженням позивача, відповідачем було невчасно та не повній мірі поставлено газове паливо, у зв`язку із чим у позивача станом на момент розгляду спору існують невиконанні зобов`язання щодо поставки газового палива у сумі 39663,37 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Згідно із ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Як підтверджено матеріалами справи, 02.01.2019 на адресу ТОВ "ТЕХОЙЛ НК" було направлено претензію вих. №5/43/34/1/01- 2019 від 02.01.2019, в якій було запропоновано підприємству в термін до 11 січня 2019 року повернути кошти за недопоставлений товар у сумі 32833,92 грн.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

З огляду на вище встановлені обставини, оскільки відповідачем не надано суду жодних доказів належного виконання зобов`язання щодо передачі газового палива за придбаними талонами, не спростовано заявлених позовних вимог в цій частині, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 32833,92 грн.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення пені у розмірі 4531,08 грн., нарахованої за період з 15.10.2018 по 02.02.2019 та штрафу у розмірі 2298,37 грн.

Приписами частини 1 статі 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно із п. 7.2. договору, у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань, учасник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, з яких допущено прострочення постачання, за кожний календарний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вказаної вартості.

Враховуючи прострочення відповідачем зобов`язань з поставки товару, перевіривши розрахунки позивача, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 4531,08 грн. та штрафу у розмірі 2298,37 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені вище судом обставини, суд задовольняє позовні вимоги Управління поліції охорони в Миколаївській області повністю.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ НК" (01030, м. Київ, вулиця ЯРОСЛАВІВ ВАЛ, будинок 5-В, ідентифікаційний код 41486736) на користь Управління поліції охорони в Миколаївській області (54001, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вулиця ШЕВЧЕНКА, будинок 52, ідентифікаційний код 40109016) заборгованість в розмірі 32833,92 грн., пеню у розмірі 4531,08 грн., штраф у розмірі 2298,37 грн. та судовий збір у сумі 1921,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Дата складення повного тексту рішення: 20.05.2019.

Суддя О.В. Гулевець