ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.05.2019 р. Справа № 914/487/19

місто Львів

За позовом: акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк",
до відповідача 1:приватного підприємства "2В Буд",
до відповідача 2:ОСОБА_2 ,
предмет позову: стягнення 494'565,61 грн.
СуддяРим Т.Я.
Секретар судового засідання Кушта А.М.
Представники:
позивача:Жарський Ігор Романович - адвокат,
відповідача 1:не з`явився,
відповідача 2:Билень Тарас Ярославович - адвокат.
На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до приватного підприємства "2В Буд" та ОСОБА_2 про стягнення 494'565,61 грн.

Предметом позову є солідарне стягнення з приватного підприємства "2В Буд" та ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором. Підставою позову є порушення умов кредитного договору від 29.05.2017 та необхідність реалізації договору поруки від 29.05.2017.

Ухвалою від 02.04.2019 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Рух справи відображено в попередніх ухвалах суду.

До суду 15.05.2019 надійшла заява відповідача-2 про закриття провадження у справі в частині пред`явлених до відповідача-2 позовних вимог. Зокрема, вказана заява обґрунтована тим, що відповідач-2 є фізичною особою, у зв`язку з чим позовні вимоги до нього підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства і не можуть розглядатися в порядку господарського судочинства. Свої аргументи відповідач-2 підтверджує положеннями частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України та судовою практикою (зокрема, постанова Верховного суду України від 01.03.2017 у справі № 201/14097/14-ц, постанова Верховного суду України від 30.09.2015 у справі № 6-1348цс15, постанова Верховного суду України від 30.09.2015 у справі № 6-1323цс15 тощо).

При постановленні ухвали, суд виходив з такого.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

В частині пред`явлених до відповідача-2 позовних вимог, спір стосується договору поруки, яким забезпечено виконання відповідачем-1 зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності …, та справи у визначених законом випадках, зокрема справи … у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або фізичні особи - підприємці).

Таким чином, до юрисдикції господарських судів належить, зокрема, розгляд спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Оскільки спір щодо основного зобов`язання (кредитного договору) належить до господарської юрисдикції, то й спір стосовно виконання умов договору поруки також повинен розглядатися господарським судом в межах відповідної справи. Зазначений висновок підтверджується позицією Великої Палати Верховного Суду (постанова від 13.03.2018 у справі № 415/2542/15-ц|14-40цс18).

Суд звертає увагу відповідача-2, що судова практика, наведена ним в заяві, стосується тлумачення положень Господарського процесуального кодексу України в редакції, що втратила чинність станом на час розгляду справи № 914/487/19. Наведена судова практика не є актуальною.

Крім того, відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Таким чином, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Вирішення ж за правилами господарського судочинства такого спору в частині позовних вимог до боржника, який є юридичною особою, а за правилами цивільного судочинства - в частині позовних вимог до поручителя, який є фізичною особою та несе солідарну з боржником відповідальність, порушуватиме принцип повноти, всебічності й об`єктивності з`ясування обставин справи, що випливає, зокрема, зі змісту частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, оскільки дослідження одного і того ж предмета, а також одних і тих самих підстав позову здійснюватиметься судами різних юрисдикцій, що не гарантує дотримання принципу правової визначеності.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 20, 231, 234, 236 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви про закриття провадження у справі в частині пред`явлених позовних вимог до ОСОБА_2 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Ухвала не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали складено 23.05.2019.

Суддя Рим Т.Я.