ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"20" травня 2019 р. Справа№ 910/13402/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Дикунської С.Я.

розглянувши матеріали апеляційної скарги б/н від 12.04.2019 (вх. №09.1-04.1/3348/19 від 13.05.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2019

у справі №910/13402/18 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Національного банку України

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант"

про визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності

ВСТАНОВИВ:

Національний банк України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, застосування наслідки недійсності правочину та зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документи, отримані згідно з договором від 30.09.2015 № 060 про відступлення права вимоги за кредитним договором № 14/1-1-1-13 від 12.08.2008.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.03.2019 (повний текст рішення складено 15.03.2019) позов задоволено повністю. Визнано недійсним договір №060 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" за кредитним договором №14/1-1-1-143 від 12.08.2008.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документи, отримані згідно з актом приймання-передачі по договору № 060 від 30.09.2015, а саме оригінал кредитного договору 14/1-1-1-143 від 12.08.2008 з усіма додатковими договорами, змінами та доповненнями; усі інші документи, які складають кредитну справу позичальника, отримані банком від позичальника (управителем від банку на підставі договору про передання в управління непроданих активів від 20.11.2013) відповідно до умов вказаних договорів, включаючи документи, на підставі яких банк здійснював оцінку платоспроможності позичальника; документи, що пов`язані із виконанням кредитного договору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант", 12.04.2019 подав апеляційну скаргу б/н від 12.04.2019, просить рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2019 у справі №910/13402/18 скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі скаржником викладено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції. Окрім того, просить звільнити його від сплати судового збору.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2019 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

Частиною 1 статті 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Згідно п. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно матеріалів справи, рішення Господарського суду міста Києва проголошено 07.03.2019, повний текст складено 15.03.2019. Тобто з урахуванням приписів ст.ст. 115, 116, 256 ГПК України, останній день встановленого законом 20-ти денного строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції припадає на 04.04.2019. Однак, скаржник направив апеляційну скаргу лише 15.04.2019.

В обгрунтування пропущеного процесуального строку, скаржник посилається на те, що під час оголошення рішення не був присутній в судовому засіданні, ним повний текст рішення було отримано після підписання повного тексту рішення лише 25.03.2019.

З огляду на докази, які апелянт додає в обґрунтування пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження вбачається, що поштове відправлення №765 надійшло до поштового відділення за адресою скаржника 22.03.2019 та не було вручене під час доставки з невідомих причин. Лише 25.03.2019 повний текст оскаржуваного рішення було отримано апелянтом. Тобто, дане відправлення знаходилось у поштовому відділенні протягом двох днів.

В заявленому клопотанні скаржник не наводить обґрунтованих причин, які перешкоджали йому отримати повний текс рішення у період з 22.03.2019 та перешкоджали йому звернутись з апеляційною скаргою у встановлений законом строк.

З огляду на наведене, дослідивши заявлене клопотання та додані до нього документи, суд апеляційної інстанції вважає наведені скаржником обставини щодо пропуску встановленого законом процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції неповажними та такими що не можуть бути прийнятими судом.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно з ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня у розмірі 1762, 00 грн.

З позовних вимог вбачається, що позивачем пред`явлено до відповідачів позов, який містить дві вимоги немайнового характеру: визнання правочину недійсним із застосуванням наслідків його недійсності та зобов`язання вчинити дії, відтак, судовий збір при поданні позовної заяви підлягав до сплати у розмірі 3 524,00 грн (1 762,00 грн + 1 762,00 грн).

Враховуючи предмет позову, оскільки апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції повністю, судовий збір при зверненні до суду апеляційної інстанції підлягає до сплати у розмірі 5 286,00 грн (3 524,00 грн х 150 / 100).

Всупереч вищезазначеним вимогам закону, апелянт до апеляційної скарги не додав доказів сплати судового збору, просить звільнити його від сплати судового збору у зв`язку з фінансовими труднощами, які виникли через супроводження значної кількості судових справ.

За приписами статті 7 ГПК України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно із ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

У відповідності до частини 2 цієї ж статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За змістом положень статті 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, виходячи з наведених положень закону, суд може звільнити апелянта від сплати судового збору лише за умов, передбачених законодавством.

Водночас, перелік наведених підстав ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" є вичерпним. Сама лише обставина відсутності фінансової можливості у апелянта сплатити судовий збір не може вважатися підставою для відстрочення йому такої сплати.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, скаржником до апеляційної скарги не додано жодних належних та допустимих доказів, з якими закон пов`язує обставини для надання судом звільнення від сплати судового збору, зокрема, доказів того, що на даний час його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законом порядку.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для задоволення клопотання про звільнення Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" від сплати судового збору та на підставі ч. 1, 2 ст. 8 України "Про судовий збір" відмовляє у задоволенні такого клопотання.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 258 ГПК України, а тому у відповідності до ч. 2 ст. 260 ГПК України підлягає залишенню без руху.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла до висновку про залишення апеляційної скарги без руху у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження без поважних причин та відсутністю доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі. Вказані недоліки апеляційної скарги апелянт має право усунути шляхом подачі до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши поважність причин пропуску процесуального строку та доказів сплати судового збору у розмірі встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

2. Апеляційну скаргу б/н від 12.04.2019 (вх. №09.1-04.1/3348/19 від 13.05.2019) Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.03.2019 у справі №910/13402/18 залишити без руху.

3. Для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків надати апелянту 10 (десять) днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

4. Повідомити Товариство з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант", що у разі не усунення обставин, які є підставою залишення апеляційної скарги без руху, суд, відповідно до ст.ст. 174, 260, 261 ГПК України, має право повернути апеляційну скаргу або відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

С.Я. Дикунська