ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"20" травня 2019 р. Cправа № 902/401/19

Суддя Господарського суду Вінницької області Тварковський А.А., розглянувши матеріали

за позовом: Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації (вул. Грибоєдова, 10-а, м. Вінниця, 21032)

до: Комунального підприємства "Вінницяоблводоканал" (вул. Київська, 173, м. Вінниця, 21022)

про стягнення 13 234 грн 66 коп.,

В С Т А Н О В И В :

15.05.2019 р. на адресу Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації до Комунального підприємства "Вінницяоблводоканал" про стягнення 13 234 грн 66 коп. невикористаних сум субсидії для відшкодування витрат на оплату послуг з постачання холодної води та водовідведення.

Розглянувши матеріали позовної заяви вих. № 2199 від 13.05.2019 р. (вх. № 411/19 від 15.05.2019 р.), суд дійшов висновку, що вказана позовна заява залишається без руху з наступних підстав.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

У відповідності до ч. 4 ст. 162 ГПК України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відтак на стадії прийняття позовної заяви до розгляду суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Законодавством, яке регулює порядок та розмір сплати судового збору за подання позовних заяв до господарського суду є Закон України "Про судовий збір".

Виходячи з підпункту 2.1 ч.2 ст.4 Закону за подання до господарського суду позовних заяв майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивачем при зверненні до суду заявлено вимогу майнового характеру (про стягнення 13 234 грн 66 коп. невикористаних сум субсидії).

Отже, виходячи з викладеного вище, позивач при зверненні з даною заявою до суду, повинен був сплачувати судовий збір в розмірі 1 921 грн 00 коп.

Однак, до позовної заяви не додано документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

В той же час, у прохальній частині позовної заяви та у доданому до неї клопотанні вих. № 2198 від 13.05.2019 р. Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації просить суд звільнити його від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду або відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Обґрунтовуючи зазначене клопотання позивач посилається на те, що він є органом виконавчої влади, який фінансується з державного бюджету та є неприбутковою організацією.

Крім того вказує, що кошторисним призначенням на 2019 рік кошти на сплату судового збору в необхідному обсязі управлінню не виділено та Управлінням Державної казначейської служби України у Вінницькому районі Вінницької області зупинено проведення платежів за платіжними дорученнями управління за всіма кодами програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету, та економічної класифікації видатків бюджету, крім захищених видатків, визначених Бюджетних кодексом України. При цьому Управління не має права знімати кошти з інших рахунків так як розподіл коштів за напрямками проводиться відповідно до затверджених в установленому порядку кошторисів.

Також позивач зазначає, що відповідно до Положення про управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови районної державної адміністрації від 09.08.2018 р. № 538, основним завданням Управління у межах реалізації державної соціальної політики на території Вінницького району у сфері соціального захисту населення є, зокрема, забезпечення реалізації державної політики з питань соціального захисту населення.

Розглянувши вказане клопотання позивача, проаналізувавши норми чинного законодавства, яким врегульовано порядок зменшення розміру або звільнення сплати судового, суд дійшов висновку про його відхилення з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір" відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати допускається враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Вказаною нормою передбачено право суду, а не його обов`язок щодо відстрочення (звільнення) сплати судового збору. При цьому ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.05.2018 р. у справі № 904/9117/17).

Правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин (ст. 7 ГПК України).

Натомість, в силу положень наведеного Закону України "Про судовий збір" та виходячи із наведених в позові обставин, суд не вбачає умов, за яких могло б відбутися звільнення від сплати судового збору Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації, оскільки позивач не відноситься до переліку відповідних суб`єктів, визначених ЗУ "Про судовий збір". При цьому він є юридичною особою та ним не надано жодних доказів на підтвердження обставин щодо врахування майнового стану.

Крім того, позивачем не доведено, що позов у даній справі (про стягнення 13 234 грн 66 коп. невикористаних сум субсидії для відшкодування витрат на оплату послуг з постачання холодної води та водовідведення) пов`язаний із захистом соціальних, трудових, сімейних, житлових прав чи відшкодуванням шкоди здоров`ю.

Посилання Управління на те, що останнє фінансується лише з державного бюджету та є неприбутковою організацією не є підставою звільнення від сплати судового збору в силу статті 8 Закону України "Про судовий збір".

Також позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України віднесення його до переліку категорій осіб, яким згідно зі ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" надано пільги щодо сплати судового збору.

Інші доводи позивача в обґрунтування клопотання, в тому числі його посилання в якості підстав звільнення (відстрочення) сплати судового збору на ухвали судів загальної юрисдикції, не є підставою для звільнення (відстрочення) Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації від сплати судового збору за подання позову до суду.

До того ж обов`язковими в силу приписів ч. 6 ст. 13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" для суду є висновки Верховного Суду.

За таких обставин, враховуючи положення статті 129 Конституції України, відповідно до яких основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, вказане клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Залишаючи позовну заяву без руху та відмовляючи у задоволенні клопотання позивача про звільнення (відстрочення) сплати судового збору судом враховано правову позицію викладену в ухвалі Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.12.2018 р. у справі № 902/499/18.

Дійшовши вказаного висновку, суд також приймає до уваги те, що відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Пункт 1 статті 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Для уникнення створення особі перешкод для доступу до правосуддя у вигляді неможливості сплати судового збору законодавством передбачено наступні процесуальні механізми забезпечення судового розгляду поданих особами процесуальних документів у випадку складності для таких осіб оплатити визначену законом суму судового збору повністю: відстрочення сплати судових витрат, розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру необхідних до сплати судових витрат, звільнення від його сплати.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" визначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" від 28.05.1985 р.).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення Європейського суду з прав людини "Kniat v. Poland" від 26.07.2005 р.; п.п. 63-64 рішення Європейського суду з прав людини "Jedamski and Jedamska v. Poland" від 26.07.2005 р.).

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначений в ГПК України обов`язок заявника при зверненні до суду сплачувати судовий збір або надання документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом залишити без руху позовну заяву заявника.

З урахуванням встановлених недоліків, на підставі ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявлених недоліків, шляхом надання до суду доказів сплати судового збору в установленому порядку та розмірі.

При цьому суд звертає увагу позивача на те, що за умовами ч. 3, 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст. 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись ст.ст. 162, 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації до Комунального підприємства "Вінницяоблводоканал" про стягнення 13 234 грн 66 коп. залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом семи днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

4. За приписами ч. 1 ст. 255 ГПК України ухвала про залишення позовної заяви без руху оскарженню не підлягає.

5. Копію ухвали надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Дата складання повного тексту ухвали 20.05.2019 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу - вул. Грибоєдова, 10-а, м. Вінниця, 21032;

3 - відповідачу - вул. Київська, 173, м. Вінниця, 21022.