ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2019 р. Справа№ 910/14883/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання: Ярмак О.В.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 14.05.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 (повний текст складено 21.02.2019)

у справі № 910/14883/18 (суддя Баранов Д.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 43 839, 20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - відповідач) про стягнення збитків у сумі 43 839,20 грн., з яких 40 484,95 грн. витрат на придбання деталей та 3 354,25 грн. витрат на технічне обслуговування.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що Акціонерне товариство «Українська залізниця» під час перевезення залізничним транспортом не забезпечило збереження належних позивачу вагонів, внаслідок чого позивачу були завдані збитки.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 у справі № 910/14883/18 позов задоволено.

На підставі рішення суду з Акціонерного товариства «Українська залізниця» підлягає стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» грошові кошти в розмірі 43 839 грн. 20 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762 грн. 00 коп.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що при перевезенні належних позивачу вагонів відповідачем не було дотримано вимог щодо їх збереження (схоронності), внаслідок чого Товариством з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» були понесені витрати на оплату вартості ремонту з урахуванням вартості замінених деталей та по встановленню (технічному обслуговуванню вагонів) на загальну суму 43 839, 20 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 скасувати в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Також апелянт зазначає, що поняття «вантаж на своїх осях» використовується лише для нарахування залізницею власнику вагонів тарифного збору за перевезення в порожньому стані власних або орендованих вагонів, а відтак, такі вагони не є вантажем та, відповідно, не має підстав для застосування терміну «вантаж на своїх осях» з метою відшкодування збитків на підставі статті 110 Статуту залізниць України.

Скаржник стверджує, що розукомлектовування вагонів власності позивача сталося внаслідок крадіжки гальмівного обладнання сторонніми особами, проте з боку позивача не було здійснено жодних заходів щодо співпраці з правоохоронними органами.

Крім того, апелянт наголошує, що суд першої інстанції неправомірно застосував статті 1166 та 1187 Цивільного кодексу України.

Апелянт також звертає увагу, що свої зобов`язання щодо забезпечення цілісності вагонів виконав в повному обсязі, отже, в його діях відсутній склад цивільного правопорушення.

Узагальнені доводи заперечення на апеляційну скаргу

В свою чергу, позивач у своїх запереченнях на апеляційну скаргу, поданих до суду 05.04.2019, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, позивач вказує, що наявні всі елементи складу правопорушення, а саме протиправна бездіяльність відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів та необхідність їх відновлення, та причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою - недотримання відповідачем обов`язку забезпечити збереженість майна під час здійснення перевезення.

Також, позивач наголосив, що відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталося не з вини відповідача.

Явка учасників у судове засідання

У судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Застосовуючи згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, який повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак не скористався своїм правом участі в судовому засіданні.

Позиції учасників справи

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 14.05.2019 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у запереченнях на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Протягом травня 2018 року Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» здійснювало перевезення належних Товариству з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» залізничних вагонів №№ 56251283, 61191029, 62100227, 56943913, 56068802, 56230360 зі станції відправлення Маріуполь-Сортувальний до станції Ароматна, вагонів №№ 56714728, 60728623- зі станції відправлення Ігрень до станції Ароматна, вагона № 62257019 - зі станції відправлення Харків-Балашовський до станції Ароматна, вагона № 62314984 - зі станції відправлення Тернове до станції Ароматна, вагона № 61841854 - зі станції відправлення Кам`янське до станції Ароматна, що підтверджується відповідними залізничними накладними № 49572274, № 45769783, № 45838505, № 49533474 (45617396), № 44768695, № 44763266, № 49668064, № 49706880, № 49740020, № 46112017.

У графі «Найменування вантажу» вказаних накладних зазначено - «вагони залізничні, що перевозяться на своїх осях, не зазначені в алфавіті».

Під час слідування вагонів, на станції Ароматна було виявлено пошкодження (розукомплектування) вищезазначених вагонів. Вагони власності (оренди) Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» були направлені на технічне обслуговування внаслідок встановлення відсутності деталей, на підставі чого були оформлені відповідні повідомлення форми ВУ-23М, а саме: № 56251283 повідомлення № 4935 від 06.05.2018, № 61191029 повідомлення № 4936 від 06.05.2018, № 56714728 повідомлення б/н від 10.05.2018, № 60728623 повідомлення № 5074 від 10.05.2018, № 62100227 повідомлення № 5072 від 06.05.2018, № 62257019 повідомлення № 5085 від 11.05.2018, № 62314984 повідомлення № 5143 від 12.05.2018, № 56943913 повідомлення № 5145 від 13.05.2018, № 56068802 повідомлення № 5276 від 15.05.2018, № 56230360 повідомлення № 5354 від 16.05.2018 та № 61841854 повідомлення № 5392 від 18.05.2018, в яких вказано про найменування несправностей.

14.05.2018 та 23.05.2018 з метою складання комерційних актів форми ГУ-22 та актів про пошкодження вагонів форми ВУ-25М Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» письмово звернулось із заявами № 2381/ДВ та № 2536/ДВ до начальника станції Ароматна структурного підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується проставленням штампу за відповідних заявах 15.05.2018 та 24.05.2018 з вх. № 03/1044 та №03/1113.

29.05.2018 та 31.05.2018 позивач звернувся із скаргами за вих. № 2625/ДВ та № 2674/ДВ до начальника структурного підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на дії начальника станції Ароматна структурного підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних ввезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та зі скаргами вих. 2626/ДВ та 2673/ДВ до в.о. начальника структурного підрозділу «Служба вагонного господарства» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на дії начальника структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» у зв`язку з тим, що зазначеними особами було відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» у складанні актів. Вказані скарги були отримані 31.05.2018 та 01.06.2018.

У позовній заяві позивач зазначив про те, що відповідач відмовився від складання комерційних актів. В апеляційній скарзі відповідач підтвердив, що комерційні акти ним складені не були.

Структурним підрозділом «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» складені наступні акти про пошкодження вагона (форма ВУ-25М), а саме: № 56251283 від 06.05.2018; № 61191029 від 06.05.2018; № 56714728 від 09.05.2018; № 60728623 від 10.05.2018; № 62100227 від 10.05.2018; № 62257019 від 11.05.2018; № 62314984 від 12.05.2018; № 56943913 від 13.05.2018; № 56068802 від 15.05.2018; № 56230360 від 16.05.2018; № 61841854 від 18.05.2018.

В подальшому, повідомленнями (форма ВУ-36М) за № 0743 від 24.05.2017, № 0757 від 27.05.2018, № 0696 від 16.05.2018, № 770 від 29.05.2018, № 700 від 17.05.2018, № 724 від 21.05.2018 та № 774 від 30.05.2018 встановлено, що вагонам проведено ремонт та визнано їх придатним до експлуатації.

Судом першої інстанції встановлено, що з метою проведення ремонту вказаних вагонів Товариством з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» були придбані деталі, що були встановлені замість відсутніх деталей на розукомплектованих вагонах, зокрема, на підставі договору поставки № 710/16 від 01.11.2016, специфікації № 2 від 01.12.2016, специфікації № 12 від 03.05.2017, специфікації № 15 від 30.06.2017, специфікації № 17 від 02.10.2017 та специфікації № 20 від 02.01.2018 у Товариства з додатковою відповідальністю «Попаснянський ВРЗ» придбано: ричаг вертикальний 100.40.050-1 СБ у кількості 7 шт. на загальну суму 1 764,00 грн., валик важільної передачі 36x75 у кількості 12 шт. на загальну суму 385,92 грн., ричаг (важіль) горизонтальний 532.40.023.0 у кількості 4 шт. на загальну суму 1 704,00 грн., головна частина 270.023-1 у кількості 4 шт. на загальну суму 20 692,18 грн., магістральна частина 483.010-01 у кількості 1 шт. на загальну суму 5 629,04 грн., затяжка горизонтальних важелів 532.40.100-0сб у кількості 5 шт. на загальну суму 6 900,00 грн.

Вказана продукція сплачена згідно платіжних доручень № 10662 від 16.12.2016, № 6172 від 04.07.2017, № 8040 від 18.08.2017, № 131 від 10.01.2018, № 1140 від 19.02.2018 та № 520 від 22.01.2018.

На підставі договору поставки № 59/14 від 10.02.2014, специфікації № 33 від 30.06.2017 у Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранспневматика» придбано авторегулятор (регулятор гальмівних важільних передач) РТРП-675М у кількості 1 шт. на загальну суму 3 297,60 грн.

Кошти сплачені згідно платіжних доручень № 6182 від 05.07.2017 та № 7374 від 01.08.2017 на підставі виставленого рахунку № ТП000000297 від 03.07.2017.

На підставі договору поставки № 410/11 від 17.06.2011, специфікації від 16.06.2017 та специфікації від 17.04.2018 у Товариства з обмеженою відповідальністю «AB метал групп» придбані запчастини, які були необхідні для закріплення головної частини, зокрема: гайка М12 ГОСТ 5915:2008 у кількості 0,280 кг на загальну суму 7,82 грн., болт 12x35 ГОСТ 7805:2008 у кількості 0,90 кг на загальну суму 31,55 грн.

Кошти сплачені згідно платіжного доручення № 554 від 19.06.2017 на підставі виставленого рахунку № 500050181 від 16.06.2017, згідно платіжного доручення № 3131 від 19.04.2018, на підставі виставленого рахунку № 500030979 від 18.04.2018.

За договором поставки № 558/14 від 11.12.2014 та специфікації від 27.12.2017 року у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Лік-Рті» придбано: прокладка 270.326 ТУУ 6 00152135.047-97 у кількості 4 шт. на загальну суму 59,76 грн., прокладка 270.399.2 ТУУ 6 00152135.047-97 у кількості 1 шт. на загальну суму 13,08 грн.

Кошти сплачені згідно платіжного доручення № 778 від 05.02.2018 на підставі виставленого рахунку № 50 від 17.01.2018.

Отже, загальна сума вартості придбаних деталей становить 40 484 ,95 грн.

Разом з тим, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» та Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (регіональна філія «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця») укладено договір на технічне обслуговування з відчепленням вантажних вагонів № ПР/В-18129/НЮдч від 01.02.2018. Відповідно до цього договору підрядник зобов`язується виконувати технічне обслуговування з відчепленням (далі - ТО з відчепленням) під час експлуатації вагонів власності замовника, орендованих вагонів, або вагонів, що знаходяться в оперативному управлінні, згідно договорів суборенди та даних довідки 2610 ГІОЦ УЗ, на момент передачі повідомлення 1354 з кодом 4, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги в порядку та на умовах, передбачених цим договором, за реквізитами, обумовленими переліком (додаток № 2).

Послуги надаються на території одного із структурних підрозділів виконавця, обумовлених переліком, а саме Структурний підрозділ «Експлуатаційне вагонне депо Батуринська» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Структурний підрозділ «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Структурний підрозділ «Вагонне депо Запоріжжя-Ліве» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Структурний підрозділ «Вагонне депо Кам`янське» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Необхідні деталі для встановлення їх замість відсутніх деталей на розукомплектованих вагонах, були передані Структурному підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та встановлені на вищевказані вагони відповідно до акту від 31.05.2018.

Загальна вартість витрат по встановленню (технічному обслуговуванню вагонів) деталей на вагони становить 3 354, 25 грн., що підтверджується відповідними калькуляціями на технічне обслуговування № 1338 від 31.052018, № 1308 від 31.05.2018, № 1295 від 31.05.2018, № 1264 від 31.05.2018, № 1271 від 31.05.2018, № 1267 від 31.05.2018, № 1225 від 25.05.2018, № 1298 від 31.05.2018, № 1226 від 25.05.2018, № 1306 від 31.05.2018, № 1299 від 31.05.2018, а також платіжними дорученнями: № 3915 від 15.05.2018 згідно рахунку № 255/255 від 10.05.2018, № 4877 від 20.06.2018 згідно рахунку № 283/255 від 31.05.2018, № 4878 від 20.06.2018 згідно рахунку № 284/255 від 31.05.2018.

З огляду на понесення вищевказаних витрат, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача збитки у розмірі 43 839, 20 грн., з яких 40 484,95 грн. становить вартість придбаних деталей, 3 354, 25 грн. - вартість технічного обслуговування.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на положення статей 110, 114, 126 Статуту залізниць України, згідно яких залізниця несе відповідальність за збереження вантажу під час перевезення; відшкодовує збитки за не збережений вантаж, а також несе матеріальну відповідальність за пошкодження вагонів, та норми статті 1166 Цивільного кодексу України.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти, а також завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Між сторонами виникли правовідносини з перевезення вантажу залізницею, які регулюються положеннями глави 64 Цивільного кодексу України та глави 32 Господарського кодексу України та нормами спеціального законодавства, що регулюють залізничне перевезення в Україні.

Згідно із статтею 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України та статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України «Про транспорт», Закону України «Про залізничний транспорт», Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 за № 457 (далі - Статут), та інших актів законодавства України, зокрема, Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113.

Відповідно до пункту 6 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Отже, накладна в розумінні Статуту залізниць є договором перевезення вантажу.

Згідно з п 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138) та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084 (далі - Правила оформлення перевізних документів), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (ЕЦП). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Тобто, накладна як договір перевезення вантажу оформлюється на кожне відправлення як вантажу, так і порожніх власних вагонів.

Відповідно до п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082, договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній.

Як слідує зі змісту вищезгаданих залізничних накладних № 49572274, № 45769783, № 45838505, № 49533474 (45617396), № 44768695, № 44763266, № 49668064, № 49706880, № 49740020, № 46112017, у графі 55 кожної з них міститься відмітка про накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці - прийомоздавачем, яким підтверджується правильність внесених до накладної відомостей.

Отже, сторонами у встановлений законом спосіб укладено договори перевезення вантажу щодо спірних вагонів.

Згідно з п. 1.5 Правил оформлення перевізних документів, перевезення власних (орендованих) вагонів у завантаженому та порожньому стані оформлюються перевізними документами, в яких у графі 20 «Найменування вантажу» відправником зазначається: «Порожній власний (орендований) вагон. З-під ... (найменування вантажу). Власник (орендар) (найменування власника, оператора, орендаря). Направляється до пункту навантаження (в ремонт тощо)».

Відповідно до п. 4.14 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України № 17 від 29.01.2015, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.02.2015 за № 168/26613 (далі - Правила експлуатації власних вантажних вагонів), перевезення власних вантажних вагонів із заводськими номерами (від вагонобудівного підприємства до покупця, на утилізацію тощо) здійснюється за погодженням із відправником і залізницею як «вантаж на своїх осях».

Порядок та розмір нарахування плати за перевезення власних приватних порожніх вагонів визначається за тарифною схемою відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги (Тарифне керівництво № 1), затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 26.03.2009 № 317, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356.

У графі 34 кожної накладної, оформленої на спірні вагони, зазначені відомості щодо сплаченої позивачем відповідачу плати за перевезення.

Отже, спірні вагони перевозились відповідачем за договором перевезення вантажу зі сплатою перевізної плати.

Президією Вищого господарського суду України в роз`ясненнях від 29.05.2002 № 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» в п. 1.6. вказано, що порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус «вантажу», які залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право у разі втрати частини вагонів із групи, оформленої одним перевізним документом, - витребувати у залізниці складання комерційного та інших актів та заявити вимоги про відшкодування збитків у встановлених Статутом розмірах; право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу; а також обов`язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом № 1, а також інші права та обов`язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

Отже, власні (приватні) порожні вагони, які перевозяться залізницею за перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають правовий статус «вантажу».

Згідно з п. 3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

З матеріалів справи вбачається, що відсутні докази на підтвердження невідповідності технічного стану спірних вагонів при прийнятті їх відповідачем до перевезення, проте під час їх перевезення було встановлено їх розукомплектування.

Відповідно до пункту 2 Правил складання актів (ст. 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855 (далі - Правила складання актів), акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні згідно зі статтею 124 Статуту залізниць.

Як встановлено судом першої інстанції, у зв`язку з пошкодженням спірних вагонів у встановленому законом порядку були оформлені акти про пошкодження вагона форми ВУ-25М.

Відповідно до пункту 2 Правил складання актів, комерційні акти складаються для засвідчення, в тому числі, псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу.

Відповідно до пункту 8 Правил складання актів, комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу.

Так, оскільки порожні приватні вагони мають статус «вантажу», відповідно до пункту 2 Правил складання актів повинен бути складений комерційний акт у зв`язку з пошкодженням вантажу (вагону).

Однак, відповідач, прийнявши вагони до перевезення без заперечень, після виявлення їх пошкодження відмовив позивачу у оформленні комерційних актів.

Пунктом 20 Правил користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458, встановлено, що пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про залізничний транспорт» перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Статтею 110 Статуту залізниць встановлено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажів іншому підприємству.

Всупереч вимог чинного законодавства, відповідач не забезпечив схоронності (збереження) вагонів під час їх курсування залізничними коліями, внаслідок чого завдано збитків майну позивача.

Згідно із статтею 114 Статуту залізниць залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відносин, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Зі змісту вказаних правових норм випливає, що підставою виникнення цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення збитків є наявність збитків, протиправність дій особи, яка завдала збитків, причинно-наслідковий зв`язок між ними та наявність вини особи, яка завдала збитків.

Обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками, тобто всіх складових правопорушення, покладається на позивача.

Як слідує з наявних у матеріалах справи документальних доказів, протиправність поведінки відповідача полягає у бездіяльності та незабезпеченні збереження належних позивачу вагонів, чим порушено наведені положення Статуту залізниць та Закону України «Про залізничний транспорт», внаслідок чого вагони були розукомплектовані і позивачу завдані збитки в розмірі вартості їх ремонту та придбаних позивачем для цілей ремонту запасних частин.

Між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками існує прямий причинно-наслідковий зв`язок, також матеріали справи не містять доказів того, що розукомплектування вантажних вагонів сталося не з вини відповідача, який взяв на себе відповідальність за збереження прийнятих до перевезення вагонів позивача, але не зберіг майно позивача.

Отже, оскільки позивачем доведено наявність в діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а відповідачем не доведено відсутності його вини, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, оскільки при перевезенні належних (орендованих) позивачу вагонів залізницею не було дотримано вимог щодо їх збереження (схоронності), внаслідок чого Товариством з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» понесені витрати на оплату вартості ремонту з урахуванням вартості замінених деталей та по встановленню (технічному обслуговуванню вагонів) на загальну суму 43 839, 20 грн., тому покладення відповідальності на відповідача за заподіяні позивачу збитки є правомірним.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, місцевий господарський суд правильно зазначив, що, оскільки права та охоронювані законом інтереси позивача, за захистом яких той звернувся до суду, порушено відповідачем, то позовні вимоги про стягнення 43 839,20 грн. підлягають задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 у справі № 910/14883/18 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 у справі № 910/14883/18 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 у справі № 910/14883/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 у справі № 910/14883/18 залишити без змін.

Матеріали справи №910/14883/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України України.

Повний текст складено та підписано 20.05.2019.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б.Михальська