ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2019 року м.Дніпро Справа № 908/2056/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач),

суддів: суддів: Березкіної О.В., Іванова О.Г.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Баранова Віталія Валерійовича на рішення Господарського суду Запорізької області від 06.02.2019 ( суддя Носівець В.В., повне рішення підписано 18.02.2019р.) у справі № 908/2056/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя

до відповідача Фізичної особи-підприємця Баранова Віталія Валерійовича, м. Приморськ Приморського району Запорізької області

про стягнення 57872,69 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго", (далі - ПАТ «Запоріжжяобленерго) звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Баранова Віталія Валерійовича (далі - ФОП Баранов В.В. ) про стягнення 55068,83 грн. заборгованості за договором № 02112014 від 03.11.2014р. на використання опор повітряних ліній електропостачання під напругою 0,4-6/10 для сумісного підвісу оптоволоконних ліній, 2584,12 грн. пені та 219,74 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Запорізької області позов було задоволено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Баранова Віталія Валерійовича на користь публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" 55068,83 грн. основного боргу, 2584,12 грн. пені, 219,74 грн. 3% річних та 1762,00 грн. судового збору.

Вказане рішення обгрунтоване тим, що позовна вимога про стягнення з відповідача боргу за договором з надання доступу до інфраструктури об`єкта електроенергетики заявлена обгрунтовано.

Не погодившись з рішенням господарського суду, відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач не погоджується з наступними висновками господарського суду:

- лист відповідача щодо небажання автоматично продовжувати дію договору від 02.10.2017р. без приведення його умов позивачем у відповідність до діючого законодавства за своїм змістом не є відмовою відповідача від договору;

- договір № 02112014 від 03.11.2014р. є діючим, підстави вважати його розірваним відсутні;

- на виконання умов договору позивачем надано послуги з сумісного підвісу оптоволоконних ліній за період з жовтня 2017 по серпень 2018 років, що підтверджується актами та рахунками з урахуванням коригуючих актів, які направлялись позивачем на адресу відповідача;

- в порушення п.2.2.1 договору вищевказані рахунки відповідачем оплачені частково на суму 11203,20грн., внаслідок чого заборгованість склала 55068,83грн.;

- оскільки договір №02112014 від 03.11.2014 є чинним, зміни до нього не внесено, з урахуванням п.2 Перехідних та прикінцевих положень Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж» визначення позивачем розміру плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу у відповідності до умов договору є правомірним;

- наказ ПАТ «Запоріжжяобленерго» №485-од від 17.10.2017 про затвердження вартості послуги доступу до інфраструктури об`єктів елероенергетики є внутрішнім документом позивача та не носить загальнообов`язкового характеру.

Крім того, скаржник зазначає, що позивачем не здійснено належних дій щодо приведення договору у відповідність Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж» та що позивачем встановлені економічно необгрунтована вартість послуг з доступу до об`єктів електроенергетики, про що свідчить і рішення адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.12.2018 у справі №02/45-17.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення законним. Просить залишити його в силі, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач), суддів: Іванов О.Г., Березкіної О.В. від 22.04.2019 року у справі № 908/2056/18 ухвалено розгляд апеляційної скраги провести у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмово провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, ВАТ "Запоріжжяобленерго" (власником опор повітряних ліній, далі - власник ОПЛ) та ФОП Барановим Віталієм Валерійовичем (власником оптоволоконних ліній, далі - власник ОВЛ) укладено договір на використання опор повітряних ліній електропостачання напругою 0,4-6/10 для сумісного підвісу оптоволоконних ліній № 02112014.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Договору власник ОПЛ надає власнику ОВЛ послуги з сумісного підвісу оптоволоконних ліній на території м. Приморськ, Приморського РЕМ ВАТ "Запоріжжяобленерго" (надалі послуги), а власник ОВЛ за оплату здійснює на цих опорах підвіску 17 019 м ліній ОВЛ. Строк вводу в експлуатацію 17 019 м ліній ОВЛ складає 3 місяці з дати підписання цього договору обома сторонами.

Підпунктом 2.2.1 Договору передбачено, що власник ОВЛ зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі оплачувати вартість послуг в порядку, визначеному в п. 3 договору.

Згідно з п. п.2.3.1, 2.3.3 Договору власник ОПЛ має право: вимагати своєчасної та повної оплати вартості послуг на підставі виставлених ним рахунків; в односторонньому порядку змінювати та визначати нову вартість послуг шляхом письмового повідомлення Власника ОВЛ про це не пізніше ніж за 20 (двадцять) календарних днів до дати застосування нової вартості Послуг. Власник ОВЛ вважається таким, що належним чином повідомлений про застосування нової вартості Послуг, з моменту направлення йому про це письмового повідомлення цінним листом (з урахуванням поштового пробігу).

Власник ОВЛ має право використовувати опори ПЛ-0,4-6/10 кВ для сумісної підвіски оптоволоконних ліній протягом строку дії договору (п. 2.4.1 Договору).

Відповідно до п. п. 3.1, 3.2 Договору загальна вартість послуг, передбачених цим договором становить 72 292, 76 грн., в т.ч. ПДВ. Розрахунок та розмір щомісячної оплати за послуги визначені у Додатку № 1 до договору. Вартість послуг власник ОПЛ має право змінювати в односторонньому порядку відповідно до п. 2.3.3 цього Договору.

Додатком № 1 до договору № 02112014 від 03.11.2014 сторони визначили, що розмір щомісячної плати за послуги з сумісного підвісу оптоволоконних ліній ФОП Баранова В.В. на опорах ПЛ-0,4-6/10 кВ ПАТ "Запоріжжяобленерго" складає 6 024,73 грн. з моменту вводу в експлуатацію 17 019 м ліній ОВЛ.

Згідно з п. 4.1 Договору надання послуг за цим договором оформлюється щомісячно актами про надання послуг у звітному місяці, який підписується та скріплюється печатками власника ОПЛ та власника ОВЛ.

За визначенням п. 4.2 Договору, відповідальна особа власника ОПЛ щомісячно до 5 числа місяця, наступного за звітним, оформлює акти про надання послуг (відповідно до п. 4.1 договору), та виписує рахунки власнику ОВЛ на оплату послуг.

Відповідно до п. 4.3 Договору власник ОВЛ протягом 5 робочих днів після отримання від власника ОПЛ акту про надання послуг, зобов`язаний направити власнику ОПЛ підписаний акт про надання послуг або мотивовану відмову від підписання акту про надання послуг. У разі не підписання власником ОВЛ акту про надання послуг та/або неодержання власником ОПЛ підписаного власником ОВЛ акту про надання послуг до 10-го числа місяця, наступного за звітним, акт, підписаний власником ОПЛ в односторонньому порядку, вважається первинним документом і є підставою для проведення розрахунків, формування доходів та дебіторської заборгованості.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за звітним, власник ОВЛ на підставі рахунку власника ОПЛ здійснює оплату вартості послуг.

Відповідно до п. 9.1 Договору договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє протягом одного року. Строк дії договору продовжується на кожний наступний рік на тих самих умовах, якщо жодна із сторін не заявить письмово іншій стороні про своє небажання продовжити дію договору не менше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку його дії (п. 9.2 Договору).

Сторонами 06.11.2014 складено та підписано акт приймання будівництва ОВЛ по опорам ПЛ 0,4-10 кВ Приморського РЕМ ВАТ "Запоріжжяобленерго", згідно з яким 17019 м ліній ОВЛ прийняті в експлуатацію.

Вартість послуги визначено в розмірі 6024,73 грн. в місяць.

Позивачем на виконання умов договору за період з жовтня 2017 по серпень 2018 було надано послуги 66272,03 грн.

Листом від 26.07.2018 № 001-32/11664 направлено на адресу ФОП Баранов В.В. для підписання акти про надання послуг сумісного підвісу ОВЛ за жовтень 2017- квітень 2018 з урахуванням умов укладеного договору щодо визначення вартості послуг з сумісного підвісу оптоволоконних ліній виходячи з довжини введених в експлуатацію ліній ОВЛ. Вартість послуги визначено в розмірі 6024,73 грн. в місяць. Після здійсненого позивачем перерахунку вартість послуг за спірний період з жовтня 2017 по 2018 становить 66272,03 грн.

Направлені на адресу відповідача акти про надання послуг не підписані власником ОПЛ у строк, зазначений у п. 4.3 Договору, мотивована відмова від підписання актів не надана.

Рахунки відповідачем були оплачені частково, в сумі 11203,20грн., несплаченою залишилась решта коштів у розмірі 55068,83грн., що і стало підставою для звернення з позовом до суду.

Крім основної суми заборгованості позивач просив стягнути з відповідача 2584,12 грн. пені та 219,74 грн. - 3% річних.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.525, ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст.638 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.216, ч.1, 2 ст.218 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 4 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Станом на момент звернення з позовом доказів погашення заборгованості відповідачем надано не було, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 55068,83грн.

Позивач надав розрахунок пені в сумі 2584,12грн. за період з 21.06.2018р по 24.09.2018р.

Вказаний розрахунок перевірено колегією суддів, визнано законим та обгрунтованим, а тому судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги в цій частині.

Розрахунок 3% річних в сумі 219,74грн., здійснений позивачем, колегія суддів вважає арифметично вірним, він відповідає умовам договору та обставинам справи, а тому господарським судом правомірно задоволено позовні вимоги та стягнуто з відповідача на користь позивача 219,74грн 3% річних за період з 08.08.2018 по 24.09.2018.

Доводи апеляційної скарги про помилковий висновок господарського суду стосовно того, що лист відповідача щодо небажання автоматично продовжувати дію договору від 02.10.2017р. без приведення його умов позивачем у відповідність до діючого законодавства за своїм змістом не є відмовою відповідача від договору не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки, як вбачається з тексту заяви, скаржник просив провести технічну інвентаризацію засобів телекомунікацій на елементах інфраструктури об`єктів доступу, здійснити розрахунок плати за доступ та надати проект додаткової угоди до договору або проект нового договору з урахуванням вимог п.6 ст.16, п.4 прикінцевих та перехідних положень цього Закону.

Отже, вказана заява не є відмовою від договору.

Також необгрунтовані посилання скаржника на помилковість висновку суду першої інстанції стосовно того, що оскільки договір №02112014 від 03.11.2014р. є чинним, зміни до нього не внесено, з урахуванням п.2 Перехідних та прикінцевих положень Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж» визначення позивачем розміру плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу у відповідності до умов договору є правомірним, виходячи з наступного.

Правові, економічні та організаційні засади забезпечення доступу до інфраструктури об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики, кабельної каналізації електрозв`язку, будинкової розподільної мережі для розташування технічних засобів телекомунікацій з метою забезпечення розвитку інформаційного суспільства в Україні, повноваження органів державної влади, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки осіб, які беруть участь у таких господарських відносинах, визначені Законом України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж», який набрав чинності 04.06.2017р.

І лише 10.12.2018 наказом Міненерговугілля № 622 затверджено Методику визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта енергетики, який набрав чинності 29.01.2019.

В період, за який у відповідача виникла заборгованість за договором, означена Методика була відсутня.

Разом з тим, договір №02112014. є чинним і є обов`язковим для виконання сторонами, тому визначення позивачем плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу у відповідності до умов договору є правомірним.

Відповідні зміни до договору в установленому законом порядку не внесені.

Як зазначено вище, листом від 02.10.2017р. № 218 відповідач відмовився від укладення додаткової угоди, запропонованої позивачем, мотивуючи свою відмову відсутністю економічного обгрунтування вартості послуг з боку позивача.

Не приймаються апеляційним судом до уваги посилання відповідача на те, що позивачем не здійснено належних дій щодо приведення договору у відповідність Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж» та що позивачем встановлені економічно необгрунтована вартість послуг з доступу до об`єктів електроенергетики, про що свідчить і рішення адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.12.2018 у справі №02/45-17.

За висновками Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, викладеними у попередніх висновках відділу досліджень по справі № 02/45-17 та у рішенні адміністративної колегії від 27.12.2018 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", визначення ПАТ "Запоріжжяобленерго" самостійно вартості послуг доступу до інфраструктури об`єктів електроенергетики визнано неправомірним.

Разом з тим, прийняття зазначеного рішення може мати правові наслідки тільки з дати прийняття рішення (з урахуванням його оскарження), тобто умови діючих договорів щодо визначення розміру плати за доступ можуть бути переглянуті на майбутнє з дати прийняття рішення в установленому законом порядку.

Інших належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі, скаржник не надав.

У відповідності до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що рішення господарського суду Дніпропетровської області 06.02.2019р. у справі №908/2056/18 постановлено з дотриманням вимог ст.276 ГПК України, його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.123, 129, 269, 270, 271, 275,

276, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Баранова Віталія Валерійовича залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 06.02.2019 у справі №908/2056/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна