ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відвід

"17" травня 2019 р. Справа № 906/775/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі судді: Савченко Г.І.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадорит" про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. у справі №906/775/17

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадорит" на рішення господарського суду Житомирської області від 03 грудня 2018 року у справі №906/775/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадорит"

до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області

за участю прокуратури Житомирської області

про стягнення 1855746,15 грн.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Північно-західного апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. знаходиться апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадорит" на рішення господарського суду Житомирської області від 03 грудня 2018 року у справі №906/775/17.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лабрадорит" надіслало до суду заяву про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. у даній справі.

Обґрунтовуючи дану заяву, заявник вказує, що колегії суддів підлягає відводу, оскільки мають місце обставини, які вказують на очевидну упередженість суду, на недотримання складом суду принципу безсторонності, що викликають сумніви в дотриманні принципу об`єктивності при розгляді даної справи, оскільки суд апеляційної інстанції в судовому засіданні 24 квітня 2019 року вийшов за межі апеляційного розгляду та доводів апеляційної скарги, а також порушив принцип змагальності сторін, шляхом порушення норм процесуального прана, які передбачають порядок витребування доказів, закріплених в статті 81 ГПК України. Суд самовільно, досліджуючи матеріали справи, поставив сторони перед фактом, витребувавши матеріали справи про визнання торгів недійсними, тому є всі підстави вважати, що суд діє упереджено, оскільки своїми діями самостійно витребує додаткові докази та намагається надати належності і вагомості завідомо неналежним доказам, на яких ґрунтуються заперечення відповідача проти позову.

Суд апеляційної інстанції за власною ініціативою, без відповідного клопотання відповідача, без обґрунтування поважності неподання відповідних документів в суді першої інстанції, витребував документи, які згідно принципу змагальності сторін, за своїм процесуальним статусом мав право подати лише відповідач, однак який цього не зробив у суді першої інстанції, та який навіть не клопотав перед судом ні першої ні апеляційної інстанції про долучення такого доказу або про його витребування в суді апеляційної інстанції.

Окрім того, на упередженість складу суду вказує та обставина, що в судовому засіданні 24 квітня 2019 року судом апеляційної інстанції до відповідача ставилося питання щодо строків позовної давності, які відповідач в суді першої інстанції просив застосувати. Таким чином, в той час, коли судом першої інстанції у справі, вказаний строк застосований не був, апеляційну скаргу взагалі у справі, в тому числі в частині застосування строків відповідачем не подавалось, а в апеляційній скарзі відсутнє посилання на вказану обставину, суд апеляційної інстанції самостійно поставив на обговорення питання, яке жодною із процесуальних сторін не заявлялось та не є предметом апеляційного оспорення.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15 травня 2019 року заяву ТОВ "Лабрадорит" про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. у справі №906/775/17 визнано необґрунтованою. Зупинено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадорит" на рішення господарського суду Житомирської області від 03 грудня 2018 року у справі №906/775/17. Передано справу для вирішення питання про відвід у даній справі в порядку, встановленому статтями 32, 39 ГПК України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північно-західного апеляційного господарського суду від 16 травня 2019 року визначено суддю Філіпову Т.Л. для вирішення питання про відвід колегії суддів.

17 травня 2019 року суддею Філіповою Т.Л. подано заяву про самовідвід під час вирішення заяви про відвід.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17 травня 2019 року у справі №906/775/17 заяву судді Філіпової Т.Л. про самовідвід у справі №906/775/17 задоволено.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північно-західного апеляційного господарського суду від 17 травня 2019 року визначено суддю Савченка Г.І. для вирішення питання про відвід колегії суддів.

Розглянувши заяву ТОВ "Лабрадорит" про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. у справі №906/775/17, суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на наступне.

При здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в статтях 2, 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Підстави для відводу судді визначені процесуальним законодавством України.

Відповідно до статті 35 ГПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

Відповідно до ст.36 ГПК України, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Відповідно до статті 39 ГПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра судді господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (рішення у справах "Морель проти Франції", пункти 45-50; "Пескадор Валеро проти Іспанії", пункт 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (рішення у справі "Лука проти Румунії", пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (рішення у справах "Ветштайн проти Швейцарії", пункт 44; "Пабла Кю проти Фінляндії", пункт 30; "Мікалефф проти Мальти", пункт 96).

У рішенні в справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Стосовно об`єктивного критерію Суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Білуха проти України", пункт 52).

Відповідно до частини 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Враховуючи викладене, наведені заявником доводи в обґрунтування заяви про відвід колегії суддів у даній справі не можуть бути підставою, в розумінні статей 35, 36 ГПК України, для відводу суддів від розгляду даної справи.

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі судді Савченка Г.І. вважає, що позивач в заяві про відвід колегії суддів намагається висловити незгоду із прийнятим процесуальним рішенням.

Згідно частини 4 статті 35 ГПК України непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді, рішенням або окремою думкою судді в інших справах, висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для його відводу.

Дії суду по витребовуванню матеріалів справи про визнання торгів недійсними, з`ясування обставин щодо строків позовної давності, про що заявляв представник позивача в суді першої інстанції, не свідчать про неупередженість суду, а направлені на повне, об`єктивне з`ясування всіх обставин справи.

Враховуючи викладене, беручи до уваги приписи частини 4 статті 35 ГПК України, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що заява ТОВ "Лабрадорит" про відвід колегії суддів у справі №906/775/17 є необґрунтованою та безпідставною, а тому в задоволенні даної заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 35-39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ТОВ "Лабрадорит" про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. у справі №906/775/17 - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Савченко Г.І.