СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2019 р. Справа № 905/2102/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Геза Т.Д.,

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.,

представників сторін:

позивача - не з`явився,

відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, (вх.№804 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 28.01.2019, ухвалене у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Величко Н.В., час проголошення рішення - 12:38год., дата складання повного тексту рішення - 31.01.2019, у справі № 905/2102/18

за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", м. Маріуполь, Донецька обл.,

до Акціонерного товариства "Укрзалізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця", м. Лиман, Донецька обл.,

про стягнення 209 851, 20грн

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за залізничними накладними.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем пунктів 22, 41 Статуту залізниць України (надалі Статут) та Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 (надалі Правила), що призвело до прострочення доставки вантажу позивачу за залізничними накладними згідно переліку, у зв`язку з чим позивач, на підставі статті 116 Статуту, розрахував та пред`явив до стягнення з відповідача відповідний штраф.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 28.01.2019 враховано зміну найменування відповідача у справі №905/2102/18 з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства "Українська залізниця"; позовні вимоги задоволено; стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 209 851, 20грн та судовий збір у розмірі 3 147, 77грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що з огляду на підтвердження наявними у справі доказами обставин прострочення відповідачем встановлених Правилами строків доставки вантажу за спірними залізничними накладними та на статтю 116 Статуту, якою передбачено застосування штрафів за такі порушення, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заяви відповідача про зменшення розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажу до 5% від суми позову, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки надані відповідачем докази в обґрунтування заяви та інші встановлені судом обставини у їх сукупності недостатні для зменшення розміру штрафу.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, АТ "Українська залізниця" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права і не повне з`ясування обставин справи, просить ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажів до 10% - 20 985, 12грн.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що майже вся залізнична мережа Регіональної філії Донецька залізниця АТ Укрзалізниця знаходиться в зоні проведення АТО, що спричиняє знаходження частини залізничних колій на непідконтрольній Україні території та використання лише одного залізничного сполучення з м. Маріуполь між ст. Волноваха та ст. Камиш-Зоря, яке забезпечує обслуговування значної кількості підприємств. Обсяги перевезень вантажів значно перевищують пропускну здатність ділянки Волноваха - Камиш-Зоря.

Крім того, апелянт вказує, що згідно інформації про вантажну роботу по станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці по підприємству ПрАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча в червні 2018 року залізницею здійснено поставку вагонів з вантажем на загальну кількість 37 750, фактично за вказаний період вивантажено - 21 003 вагонів, зрив вивантаження 16 747 вагонів, 2 031 вагонів подано на завантаження. На думку апелянта, своїми діями позивач вчиняє перешкоди залізниці для повноцінної роботи, а тому судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано приписів статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України і не надано оцінки ступеню виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні.

Крім того, апелянт зазначає, що вагони за накладними документами №32069189 (дос.№50379205), було вивезено одержувачем зі станції більше ніж доба по прибуттю вантажу на станцію, що звільняє його від сплати штрафу за несвоєчасну доставку вантажу та зменшує суму штрафних санкцій в силу приписів статті 116 Статуту.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Донецької області від 28.01.2019 у справі №905/2102/18; встановлено позивачу строк до 28.03.2019 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання відзиву апелянту; призначено справу до розгляду на 02.04.2019 о 15:00год.

28.03.2019 від позивача до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№3151), в якому позивач зазначає, що за всіма зазначеними накладними відповідачем було допущено прострочення термінів доставки вантажів, а апелянтом не надано суду належних і допустимих доказів, що надавали б суду підстави для зменшення розміру штрафу. За таких обставин, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду від 28.01.2019 - без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.04.2019 з огляду на неявку у судове засідання представників сторін, які були належним чином повідомлені про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги, оголошено перерву у судовому засіданні до 11:30год. 07.05.2019.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2019, у зв`язку з відпусткою судді Лакізи В.В., для розгляду даної справи, сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Геза Т.Д.

У судове засідання Східного апеляційного господарського суду 07.05.2019 представники сторін знову не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча сторони були належним чином завчасно повідомлені про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги, про що у матеріалах справи містяться відповідні повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.181-183).

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, учасники справи належним чином повідомлені про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги, а неявка у судове засідання їх представників не перешкоджає розгляду справи, про що сторони були повідомлені ухвалами Східного апеляційного господарського суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, і доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом, протягом травня та червня 2018 року Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця здійснило доставку вантажів на станцію призначення Маріуполь - Сортувальний, одержувачем якого є Приватне акціонерне товариство Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча за залізничними накладними №№34964338, 34963579, 32070500, 32069189, 32138349, 32100786, 50379205.

Перевезення вантажу за вказаними накладними було здійснено із порушенням визначених строків доставки, а саме, за розрахунком позивача, за залізничними накладними: №32069189 - прострочення терміну доставки склало 19 діб, сума штрафу 33 134, 40грн; №50379205 дос. до №32069189 осн. - прострочення терміну доставки склало 19 діб, сума штрафу 16 567, 20грн; №32070500 - прострочення терміну доставки склало 19 діб, сума штрафу 45 559, 80грн; №32100786 - прострочення терміну доставки склало 2 доби, сума штрафу 15 186, 60грн; №32138349 - прострочення терміну доставки склало 11 діб, сума штрафу 16 567, 20грн; №34963579 - прострочення терміну доставки склало 8 діб, сума штрафу 57 985, 20грн; №34964338 - прострочення терміну доставки склало 7 діб, сума штрафу 24 850, 80грн.

Господарським судом першої інстанції встановлено, що за залізничними накладними:

- №34964338 згідно штемпеля станції відправлення вантаж відправлений 20.05.2018, доставлений 05.06.2018, товар отриманий позивачем 05.06.2018, що підтверджується відміткою в графі 53 Підтвердження одержання ватажу накладної. Відстань від станції відправлення Негин до станції призначення Маріуполь-Сортувальний складає 1334км. Норма доставки: 7 діб (на відстань 1334 км) + 1 доба (на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям) + 1 доба (пункт 2.1 Правил) = 9 діб. Фактично: 17 діб, отже мало місце прострочення доставки на 8 діб;

- №34963579 згідно штемпеля станції відправлення вантаж відправлений 19.05.2018, доставлений 05.06.2018, товар отриманий позивачем 05.06.2018, що підтверджується відміткою в графі 53 Підтвердження одержання ватажу накладної. Відстань від станції відправлення Негин до станції призначення Маріуполь-Сортувальний складає 1334км. Норма доставки: 7 діб (на відстань 1334 км) + 1 доба (на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям) + 1 доба = 9 діб. Фактично: 18 діб, отже мало місце прострочення доставки на 9 діб;

- №32070500, №32069189 згідно штемпеля станції відправлення вантаж відправлений 27.05.2018, доставлений 24.06.2018, товар отриманий позивачем 24.06.2018, що підтверджується відміткою в графі 53 Підтвердження одержання ватажу накладної. Відстань від станції відправлення Негин до станції призначення Маріуполь-Сортувальний складає 1334км. Норма доставки: 7 діб (на відстань 1334 км) + 1 доба (на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям) + 1 доба = 9 діб. Фактично: 29 діб, отже мало місце прострочення доставки на 20 діб;

- №32138349 згідно штемпеля станції відправлення вантаж відправлений 01.06.2018, доставлений 21.06.2018, товар отриманий позивачем 21.06.2018, що підтверджується відміткою в графі 53 Підтвердження одержання ватажу накладної. Відстань від станції відправлення Негин до станції призначення Маріуполь-Сортувальний складає 1334км. Норма доставки: 7 діб (на відстань 1334 км) + 1 доба (на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям) + 1 доба = 9 діб. Фактично: 21 доба, отже мало місце прострочення доставки на 12 діб;

- №32100786 згідно штемпеля станції відправлення вантаж відправлений 29.05.2018, доставлений 09.06.2018, товар отриманий позивачем 09.06.2018, що підтверджується відміткою в графі 53 Підтвердження одержання ватажу накладної. Відстань від станції відправлення Негин до станції призначення Маріуполь-Сортувальний складає 1334км. Норма доставки: 7 діб (на відстань 1334 км) + 1 доба (на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям) + 1 доба = 9 діб. Фактично: 12 діб, отже мало місце прострочення доставки на 3 доби;

- №50379205 (досилочна накладна до №32069189 осн.) згідно матеріалів справи, вантаж відправлений 27.05.2018, доставлений 24.06.2018, товар отриманий позивачем 24.06.2018, що підтверджується відміткою в графі 53 Підтвердження одержання ватажу накладної. Відстань від станції відправлення Негин до станції призначення Маріуполь-Сортувальний складає 1334км. Норма доставки: 7 діб (на відстань 1334 км) + 1 доба (на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям) + 1 доба = 9 діб. Фактично: 29 діб, отже мало місце прострочення доставки на 20 діб.

Апеляційним господарським судом встановлено, що апелянт в апеляційній скарзі не спростовує встановлених судом обставин перевезення відповідачем вантажу позивачу за зазначеними вище залізничними накладними, прострочення відповідачем термінів доставки вантажів за залізничними накладними, у тому числі і щодо дат відправлення та доставки вантажу, кількості діб прострочки і відсотка застосування штрафу від провізної плати, проте, на думку апелянта у спірних правовідносинах наявні підстави для зменшення розміру штрафу і саме обставини, викладені у заяві відповідача, про зменшення розміру штрафу не були належним чином, за твердженням апелянта, оцінені судом першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що відповідач звернувся до місцевого господарського суду із заявою, в якій просив зменшити розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажу до 5% від суми позову.

Разом з тим, у апеляційній скарзі відповідач просить суд прийняти нове судове рішення, яким зменшити розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажів до 10%.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що частиною 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги та підстави, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відтак, судом розглядаються доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, щодо відмови місцевим господарським судом у задоволенні заяви відповідача про зменшення розміру штрафу до 5%.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

За змістом частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до статті 310 Господарського кодексу, України процес перевезення вантажу закінчується видачею вантажу.

За приписами статті 6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Згідно зі статтею 22 Статуту, за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник - сплатити за перевезення встановлену плату.

Статтею 41 Статуту регламентовано, що залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни.

Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення.

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до пункту 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктами 1.1, 2.1 вказаних Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1 наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км, у разі перевезення маршрутними - обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320км. Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Разом з тим, згідно з пунктом 2.4 Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до пункту 2.10 Правил, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Залізничні накладні містять, зокрема, дані про вантаж, відстань перевезення, дати відправлення, прибуття, видачі вантажу, тарифу тощо.

Як зазначено вище, апелянт в апеляційній скарзі не спростовує встановлених судом обставин прострочення відповідачем термінів доставки вантажів за зазначеними вище залізничними накладними.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі статтею 116 Статуту, за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Розміри штрафу за несвоєчасну доставку вантажів, які залізниця сплачує одержувачу вантажу, встановлені статтею 116 Статуту у відсотках від провізної плати залежно від кількості прострочених діб. Таким чином, встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Така правова позиція викладена в Інформаційному листі №01-06/420/2012 від 04.04.2012 Вищого господарського суду України Про обчислення термінів доставки залізницею вантажів та визначення розміру штрафу за порушення цих термінів.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта, що при винесенні рішення судом не враховано той факт, що вагони за накладними документами №32069189 (дос.№50379205) було вивезено одержувачем із станції пізніше ніж протягом доби по прибуттю вантажу на станцію, що на думку апелянта, є підставою для звільнення його від відповідальності, виходячи з такого.

В силу положень статті 116 Статуту, залізниця звільняється від сплати штрафу за умов того, що вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби саме після одержання повідомлення про прибуття вантажу, а не впродовж доби з часу прибуття вантажу на станцію, як про це хибно зазначає відповідач в обґрунтування апеляційної скарги.

Матеріали справи не містять і апелянт не надав суду доказів того, що позивачем товар було вивезено із порушенням добового строку після одержання ним повідомлення про прибуття вантажу, згідно накладної № 32069189 (дос.№50379205).

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Що стосується заявленого Акціонерним товариством "Українська залізниця" клопотання про зменшення суми штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, судова колегія апеляційного господарського суду виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі статтею 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. А відповідно до частини 1 статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Тобто, згідно з вищенаведеними приписами чинного законодавства, судом при зменшенні розміру неустойки (зокрема, штрафу) має бути враховано майнові та інші інтереси обох сторін.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Апелянт посилається на те, що відповідач - ПАТ Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця здійснює господарську діяльність на території АТО.

У свою чергу, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що незалежно від факту здійснення господарської діяльності, у тому числі, на вказаній території, відповідач має у разі взяття на себе відповідних зобов`язань за договором перевезення належним чином їх виконувати, за винятком випадків, встановлених законом або документального підтвердження впливу форс-мажорних обставин.

Позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України те, що вони були зумовлено винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Така правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі № 910/9765/18.

Водночас, посилання відповідача на збитковість діяльності його філії, про що відповідачем надано звіт про фінансові результати Регіональної філії "Донецька залізниця" за 1-е півріччя 2018 року не розкриває загальний фінансовий результат відповідача - АТ "Українська залізниця" в цілому, який здійснює свою господарську діяльність на всій території України, як і в матеріалах справи відсутні докази щодо доходів останнього від вантажних перевезень.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що позивач завдав зрив вивантаження 16 747 вагонів та вчиняє перешкоди залізниці для повноцінної роботи, проте, відповідач не довів суду належними і допустимими доказами, що зрив вивантаження стосується саме спірних перевезень.

А наявні у матеріалах справи залізничні накладні не містять відмітки про причини затримки вантажу, яка б давала залізниці право на збільшення терміну доставки.

Крім того, вирішуючи питання стосовно зменшення розміру штрафу, суд враховує й майнові інтереси позивача, який також здійснює господарську діяльність на території АТО (знаходження в безпосередній близькості від лінії зіткнення); позивач посилається, що знаходиться у скрутному фінансовому становищі, про що надає суду копію звіту про фінансові результати за 1 квартал 2018 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апелянтом не надано належних та допустимих доказів, як того вимагають приписи Господарського процесуального кодексу України, у підтвердження належного виконання обов`язку щодо своєчасного перевезення (доставки) вантажу, а також обставин, що можуть надавати суду підстави для зменшення розміру штрафу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги; доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення Господарського суду Донецької області від 28.01.2019 у справі №905/2102/18 слід залишити без змін.

Відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 13, 74, 129, 269, п. 1, ч. 1 ст. 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 28.01.2019 року по справі №905/2102/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття; порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 16.05.2019.

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Т.Д. Геза