УХВАЛА

м. Київ

21.05.2019Справа № 910/3242/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АІС Автоцентр Дніпро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс

Воздвиженка"

про витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання передати майно

Суддя Літвінова М.Є.

Без виклику представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство обмеженою відповідальністю "АІС Автоцентр Дніпро" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс Воздвиженка" (далі - відповідач) про витребування з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс Воздвиженка" рухомого майна на загальну суму 298 795, 00 грн. та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс Воздвиженка" передати Товариству обмеженою відповідальністю "АІС Автоцентр Дніпро" рухоме майно на загальну суму 298 795, 00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що йому 04.10.2018 стало відомо, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс Воздвиженка" на підставі договору управління нерухомим майном, укладеного з Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від злочинів, зареєстрованого в реєстрі за № 442, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яковенко В.І. зі змінами, внесеними додатковим договором про внесення змін до договору управління майном (активами), зареєстрований за № 454, засвідчений 11.09.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яковенко В.І. набуло право управління нерухомим майном, що знаходиться за адресою: місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 20. Позивач зазначає, що з 04.10.2018 намагався вивезти належне йому на праві власності майно, проте відповідач протиправно не допускає Позивача до приміщень. У зв`язку з цим позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2019 відкрито провадження у справі № 910/3242/19, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.04.2019 року.

08.04.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача подано відзив на позов, а також заяву про залишення позовної заяви без руху, оскільки вона не містить відомостей щодо офіційної електронної адреси позивача, а у разі відсутності таких відомостей - зазначення про їх відсутність.

10.04.2019 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача подано клопотання про витребування додаткових доказів у справі в порядку статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

У підготовчому засіданні 17.04.2019 року судом розглянуто клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху та вирішено відмовити в його задоволенні.

Судом відкладено вирішення питання щодо клопотання про витребування додаткових доказів до встановлення фактичних обставин справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2019 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче засідання відкладено на 22.05.2019 року.

26.04.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про забезпечення доказів, в якій позивач просить зобов`язати ТОВ "Житловий комплекс Воздвиженка" провести повну інвентаризацію рухомого майна, що залишилось на об`єкті нерухомого майна за адресою: м. Дніпро, вул.. Набережна Перемоги, б. 20 з обов`язковим залученням представників ТОВ «АІС Автоцентр Дніпро».

06.05.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про залишення заяви про забезпечення доказів без розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АІС Автоцентр Дніпро» про забезпечення доказів повернуто заявнику без розгляду.

10.05.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просить суд:

- зобов`язати ТОВ "Житловий комплекс Воздвиженка" вчинити дії, а саме провести повну інвентаризацію рухомого майна, що залишилось на об`єкті нерухомого майна за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, б. 20 з обов`язковим залученням представників ТОВ «АІС Автоцентр Дніпро».

Відповідно до частини 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю «АІС Автоцентр Дніпро» заяву про забезпечення позову, суд вирішив відмовити у задоволенні означеної заяви, враховуючи наступне.

Так, положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Разом з тим, статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням зазначених принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Принцип рівності перед законом і судом в процесуальному аспекті означає рівність суб`єктивних процесуальних прав усіх учасників судового процесу незалежно від їх особистих якостей (правового статусу, майнового стану), визначення процесуального становища учасників судочинства тільки процесуальним законодавством і ніяким іншим, визначення процесуального порядку розгляду справ певною процесуальною формою.

В матеріальному аспекті принцип рівності повинен розумітися так, що до всіх учасників процесу матеріальний закон має застосовуватися однаково (право є застосуванням рівного масштабу до різних осіб).

Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони в процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що з відзиву на позовну заяву вбачається, що при прийнятті в управління об`єктів нерухомого майна, що знаходяться за адресою: м. Дніпро, вул.. Набережна Перемоги, б.20, в приміщеннях все ж таки знаходилось рухоме майно, яке належить третім особам і відповідач таки протиправно утримує вказане майно. У представників позивача відсутній доступ до вказаних приміщень та рухомого майна, оскільки відповідач перешкоджає в доступі до майна. Вказані обставини свідчать, на думку позивача, про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Враховуючи наведені факти та приймаючи до уваги те, що лише при проведенні повної інвентаризації майна, що залишилося на об`єктах нерухомого майна за адресою: м. Дніпро, вул.. Набережна Перемоги, б. 20, які заходилися у тимчасовому платному користування позивача, можливо достеменно встановити факт наявності чи відсутності рухомого майна, в протиправному користуванні відповідача, його перелік та кількість.

Проте, на переконання суду, наведені позивачем обставини самі по собі не є достатньою підставою в розумінні статті 136 Господарського процесуального кодексу України для забезпечення позову.

Судом враховано, що у даній справі позивач звернувся до суду з вимогами про витребування рухомого майна та зобов`язання передати рухоме майно, а тому судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, у зв`язку з чим така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню. В такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

В даному випадку, позивачем у заяві про забезпечення позову не наведено переконливих аргументів яким чином зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖК «Воздвиженка» провести повну інвентаризацію рухомого майна , що залишилась на об`єкті нерухомого майна за адресою: м. Дніпро, вул.. Набережна Перемоги, б.20, зробить неможливим виконання рішення у даній справі, і навпаки, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Такі дії, як вказує сам позивач, спрямовані на встановлення факту наявності чи відсутності спірного рухомого майна у вищевказаних приміщеннях, а також встановлення його переліку та кількості, тобто спрямовані на встановлення фактичних обставин справи, а не на забезпечення реального виконання рішення суду, яке у випадку задоволення позову полягатиме у витребуванні з чужого незаконного володіння спірного рухомого майна та зобов`язанні відповідача передати позивачу таке майно.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не надано будь-яких належних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої позивачем заяви про забезпечення позову з огляду на відсутність доказів та обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 74, 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АІС Автоцентр Дніпро» про забезпечення позову.

2. Ухвала набирає законної сили 21.05.2019 року та може бути оскаржена в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.05.2019 року.

Суддя М.Є. Літвінова