Справа № 909/459/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.05.2019 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Деделюк Б. В. , секретар судового засідання Попович Л. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги № 100-777 від 22.04.2019 (вх. № 8506/19 від 07.05.2019) Державного підприємства "Калуська Теплоелектроцентраль-Нова" на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі

за позовом: Державного підприємства "Калуська Теплоелектроцентраль-Нова", 77304, Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Промислова, 1,

до відповідача: Комунального підприємства "Водотеплосервіс", 77300, Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Окружна, 8,

про стягнення заборгованості в сумі 45 200 167, 88 грн.,

за участю:

Від скаржника: Каблак А.Я., довіреність від 03.01.2019 № 5, адвокат

Від відповідача: Шевчук П.В., ордер серія ІФ №028148 , адвокат

Від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України не з"явились

ВСТАНОВИВ:

07.05.2019 Державне підприємство "Калуська Теплоелектроцентраль-Нова" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області зі скаргою на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій скаржник просить суд:

- визнати незаконною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України щодо не відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу Господарського суду Івано- Франківської області № 768 від 24.10.2018 про стягнення заборгованості з Комунального підприємства "Водотеплосервіс" Калуської міської ради на користь Державного підприємства "Калуська Теплоелектроцентраль-Нова";

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України негайно відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню наказу Господарського суду Івано-Франківської області № 768 від 24.10.2018 про стягнення заборгованості з Комунального підприємства "Водотеплосервіс" Калуської міської ради на користь Державного підприємства "Калуська Теплоелектроцентраль-Нова" та відправити на адресу Державного підприємства "Калуська Теплоелектроцентраль-Нова" (77304, Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Промислова, 1) копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 10.05.2019 призначено скаргу № 100-777 від 22.04.2019 (вх. № 8506/19 від 07.05.2019) Державного підприємства "Калуська Теплоелектроцентраль-Нова" на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до розгляду в судовому засіданні на 20.05.2019.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтвердив, з підстав викладених в скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти скарги, мотивуючи тим, що вона є безпідставною.

Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України в судове засідання не з"явився, хоча про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, пояснень щодо скарги не подав.

Розглянувши матеріали скарги, суд встановив таке.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 27.09.2018 позов Державного підприємства "Калуська Теплоелектроцентраль-Нова" до Комунального підприємства "Водотеплосервіс" про стягнення заборгованості в сумі 45 200 167, 88 грн. задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Водотеплосервіс" /77300, Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Окружна, 8, / на користь Державного підприємства "Калуська Теплоелектроцентраль-Нова" /77304, Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Промислова,1, / заборгованість в розмірі 44 041 801, 06 грн. (сорок чотири мільйони сорок одна тисяча вісімсот одна гривня 06 к.) та судовий збір в розмірі 616 700 грн. (шістсот шістнадцять тисяч сімсот гривень).

На виконання вказаного рішення 24.10.2018 видано наказ № 768.

Скаржником направлено до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України направлено заяву №100-248 від 11.02.2019 про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу Господарського суду Івано-Франківської області №768 від 24.10.2018, яка ними отримана 25.02.2019, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 342 ГПК Україна скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" (місце виконання рішення), виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

Як вбачається з матеріалів скарги, заява про відкриття виконавчого провадження і наказ скаржником направлені до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городоцького, 13), не за місцем виконання рішення тобто за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Нормами ст. 8 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" № 3477-IV від 23.02.2006 обумовлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР), визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Критерій розумності строку розгляду справи визначений у листі Верховного Суду України від 25.01.2006, № 1-5/45 "Щодо перевищення розумних строків розгляду справ", в якому зазначено, що критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає в разі нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при переданні або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів для дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторного направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд. Визначаючи ці критерії, Верховний суд посилається на рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України" заява № 23786/02 (§ 51).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.11.1988 у справі "Броуган та інші проти Сполученого Королівства" зазначив, що очевидно, для кожної справи буде свій прийнятний строк, і встановлення кількісного обмеження, чинного для будь-якої ситуації, було б штучним. Неможливо тлумачити поняття розумного строку як фіксовану кількість днів, тижнів тощо. Таким чином у кожній справі постає питання оцінки, що залежатиме від конкретних обставин.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, справи мають бути розглянути впродовж розумного строку. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: правова та фактична складність справи, поведінка заявника, інших учасників справи та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі. Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини, можна дійти висновку, що критерії оцінки розумності строку розгляду справи має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Відповідно до ст.343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.121, 234, 339, 342 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

в задоволенні скарги № 100-777 від 22.04.2019 (вх. № 8506/19 від 07.05.2019) Державного підприємства "Калуська Теплоелектроцентраль-Нова" на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту.

Суддя Деделюк Б.В.